УХВАЛА

м. Київ

09.12.2021Справа № 910/10069/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні

подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корецької Ірини Павлівни

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника юридичної особи-боржника ОСОБА_1

у справі № 910/10069/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг"

до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігамегабуд"

про стягнення заборгованості в розмірі 426 000,00 грн.

Представник приватного виконавця: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігамегабуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" заборгованість в розмірі 426 000 грн. 00 коп., стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 195 грн. 00 коп., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігамегабуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 195 грн. 00 коп.

16.12.2020 на виконання рішення Господарського суду міста Києва 09.11.2020 у справі № 910/10069/20 видано відповідні накази.

07.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корецької Ірини Павлівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання приватний виконавець зазначає, що встановлення наявності зобов`язання у боржника, в даному випадку грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості за рішенням сулу, та факту ухилення останнього від його виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов`язання), дозволяють при вирішенні подання керуватись положенням частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судомив рішенням, - до виконання цих зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 повідомлено Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корецьку Ірину Павлівну про те, що розгляд подання відбудеться 09.12.2021.

У судове засідання 09.12.2021 представник приватного виконавця не з`явився.

Розглянувши матеріали подання, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Статтею 337 ГПК України унормовано, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що означений захід є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення, застосування якого є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання юридичної особи, керівником якої є фізична особа, не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст .2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, у даному випадку задоволення подання з підстав, викладених державним виконавцем, могло призвести до безпідставного обмеження права фізичної особи на свободу пересування, яке передбачено Конституцією України.

Крім того, суд звертає увагу приватного виконавця на те, що при розгляді вказаної категорії спорів виконавець повинен довести яким чином обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника забезпечить виконання рішення суду у даній справі, адже застосування судом норми щодо обмеження фізичної особи у перетині кордону України не є за своєю правовою природою видом санкції, тобто покарання за невиконання боржником рішення, а лише має на меті забезпечити виконання цього рішення суду.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до Відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-42477/0/15-21 від 01.11.2021, відомості щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, ОСОБА_1 , з дати видачі виконавчих документів в базі даних не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корецької Ірини Павлівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 234, 337 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корецької Ірини Павлівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника юридичної особи-боржника ОСОБА_1 відмовити.

Згідно з ч.1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 13.12.2021

Суддя О.А. Грєхова