ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/489/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОД ЛОДЖИК»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.11.2021 (суддя Лічман Л.В.) про повернення позовної заяви

у справі за позовом ОМР до ТОВ «Термінал»

про стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2020 року Одеська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до ТОВ «Термінал-7» (далі відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 7 070 553,54 грн.

Позов обґрунтований тим, що ТОВ «Термінал-7» є фактичним користувачем земельних ділянок, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 1/1, 1/3, 1/12, 1-а/6, 1/23, 1/28, 1/34 без достатньої правової підстави (без укладеного договору оренди) за рахунок власника цих ділянок Одеської міської ради, зберегло у себе кошти, які, на підставі ст. 1212 ЦК України, повинно відшкодувати за користування вказаними вище земельними ділянками позивачу.

В листопаді 2021 року ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до Одеської міської ради та просило суд визнати недійсним пункт 4 рішення Одеської міської ради від 08.11.2017 № 2723-VІІ, визнати неправомірним нарахування Одеською міською радою ТОВ «Термінал-7» грошових коштів (безпідставно збережених) за користування земельними,

Позов третьої особи обґрунтований тим, що 16.03.2018 між ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» та ТОВ «Термінал-7» укладено договір оренди нежитлових приміщень, за умовами якого ТОВ «Термінал-7» передало ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» нежитлові приміщення загальною площею 11 399 кв.м, а саме: частину нежитлового приміщення цеху гран.супера № 2, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 1а, площею 300,0 кв.м; нежитлове приміщення складу матеріального металевого, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 1/23, площею 11 099,0 кв.м.

Протягом всього строку дії договору, який є чинним і на теперішній час, ТОВ «Термінал-7» не виставляло ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» рахунки та не пред`являло вимоги щодо компенсації понесених ним витрат за користування землею.

22.04.2021 ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» від ТОВ «Термінал-7» отримано лист, в якому повідомлено про звернення Одеської міської ради з позовом до ТОВ «Термінал-7» про стягнення грошових коштів за користування землею, у разі задоволення якого ТОВ «Термінал-7» пред`явить до ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» вимоги про компенсацію таких витрат за весь час користування нежитловими приміщенням, тобто з 16.03.2018.

На думку ТОВ «ТОД ЛОДЖИК», після ухвалення рішення про стягнення з ТОВ «Термінал-7» на користь Одеської міської ради грошових коштів за користування землею, ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» буде позбавлене підстав та можливості заперечувати проти розміру компенсаційних платежів, які воно зобов`язано буде здійснити на користь ТОВ «Термінал-7», оскільки вони напряму залежать від розміру сплачених ТОВ «Термінал-7» грошових коштів за користування землею.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.11.2021 позовну заяву повернуто третій особі, на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що позов третьої особи не взаємопов`язаний з первісним позовом, адже вимоги за позовом третьої особи виникли з інших правовідносин, що унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

Не погодившись з ухвалою господарського суду першої інстанції, ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття позовної заяви третьої особи, до спільного розгляду з первісною позовною заявою.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» стало відомо, що господарським судом розглядається справа за позовом Одеської міської ради до ТОВ «ТЕРМІНАЛ- 7» про стягнення 7 070 553,54 грн..

Для розрахунку розміру грошових коштів, які Одеська міська рада просить стягнути на свою користь з ТОВ «ТЕРМІНАЛ- 7» ОМР використано визначену в п. 4 рішення Одеської міської ради ставку орендної плати - 5% від нормативної грошової оцінки.

Апелянт вважає, що дана ставка орендної плати визначена Одеською міською радою неправомірно та в порушення прийнятого нею рішення №1267-VI від 20.09.2011 року «Про затвердження фіксованих відсотків при визначенні ставок орендної плати за земельні ділянки в м. Одесі».

З огляду на це, ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» подало позов про визнання недійсним пункту 4 рішення Одеської міської ради №2723-VII від 08.11.2017 року та визнання неправомірним нарахування Одеською міською радою на підставі визначеної у ньому ставки розміру грошових коштів за користування ТОВ «ТЕРМІНАЛ-7» земельними ділянками.

На думку, скаржника його вимоги взаємопов`язані з позовними вимогами Одеської міської ради, оскільки вони стосуються стягнення грошових коштів.

В ході апеляційного розгляду справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, учасникам справи було створено умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Проте, учасники справи вказаними правами не скористались, відзив на апеляційну скаргу до суду не надали.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Положеннями ст. 49 ГПК України окремо унормовано строк вступу у справу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін

Таким чином, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або кількох сторін. При цьому позови таких осіб мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення ч. 5 ст. 49 та ч. 4 ст. 180 ГПК України та відповідати вимогам ст.ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17 та від 12.06.2019 у справі № 916/542/18.

Отже, право на пред`явлення позовної заяви третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не є абсолютним, подаючи позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо форми, змісту, строку подання, а також порядку її подання.

Із системного аналізу змісту ст.ст. 49, 180 ГПК України вбачається, що законодавцем встановлено строк для пред`явлення, зокрема, позову третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору, порушення (недотримання) якого має наслідком повернення позовної заяви.

Судова колегія враховує, що необхідними умовами набуття іншою особою статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є дотримання таких критеріїв як: 1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору); 2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам); 3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Позовними вимогами Одеської міської ради є стягнення безпідставно збережених коштів. Тобто, спір виник у зв`язку з тим, що ТОВ «Термінал-7» є фактичним користувачем земельних ділянок, яке без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок (Одеської міської ради) зберіг у себе кошти у вигляді плати за користування землею та який зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ст.1212 ЦК України.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви ТОВ «ТОД ЛОДЖИК», останнє просить визнати недійсними п. 4 рішення Одеської міської ради від 08.11.2017 № 2723-VІІ та визнати неправомірним нарахування Одеською міською радою ТОВ «Термінал-7» грошових коштів (безпідставно збережених) за користування спірними земельними ділянками за ставкою 5 відсотків від нормативної грошової оцінки таких земельних ділянок. Позов обґрунтовано впливом рішення по даній справі на зміст договірних зобов`язань з ТОВ «Термінал-7».

Тобто позов ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» не спрямований на той самий предмет спору, що й позов Одеської міської ради, а спрямований на можливе повне або часткове виключення задоволення первісного позову Одеської міської ради, а отже за своєю суттю цей позов фактично є зустрічним, процесуальним правом на подання якого наділений відповідач у цій справі - ТОВ «Термінал-7».

Встановивши, що заявлені у позові вимоги ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» не є позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в розумінні ст. 49 ГПК України, господарський суд дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для застосування ч. 6 ст. 180 ГПК України.

Аналогічний за змістом висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.10.2021 у справі № 905/1613/20.

Стосовно доводів апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що повернення оскаржуваною ухвалою суду позовної заяви ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» не позбавляє право останнього пред`являти позов у загальному порядку, а тому не є обмеженням доступу до правосуддя.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія вважає, що підстави для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 09.11.2021та задоволення апеляційної скарги ТОВ «ТОД ЛОДЖИК» відсутні.

Оскільки, суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОД ЛОДЖИК» залишити без задовольняння, ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.11.2021 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.