УХВАЛА

10 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 924/388/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Кролевець О. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Заворотного Олександра Володимировича

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Грязнов В. В., Мельник О. В., Розізнана І. В.

від 05.11.2021

за позовом Фізичної особи-підприємця Заворотного Олександра Володимировича

до Приватного підприємства "Дживальдіс"

про стягнення 56 440,19 грн основного боргу, пені, інфляційних втрат та річних,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Заворотний Олександр Володимирович звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Приватного підприємства "Дживальдіс" про стягнення 56 440,19 грн основного боргу, пені, інфляційних втрат та річних.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2021 у справі № 924/388/21 позов задоволено: присуджено до стягнення з Приватного підприємства "Дживальдіс" на користь Фізичної особи-підприємця Заворотного Олександра Володимировича 56 440,19 грн основного боргу, пені, інфляційних втрат та річних.

Суд першої інстанції виходив з доведеності того, що Приватне підприємство "Дживальдіс" сплатило не у повному обсязі вартість послуг з перевезення вантажу у строк, передбачений Договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 70 від 05.07.2018.

Постановою від 05.11.2021 Північно-західний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2021 у справі № 924/388/21 та ухвалив нове рішення, яким повністю відмовив у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність заявленого позову з огляду не доведення Фізичною особою-підприємцем Заворотним Олександром Володимировичем факту надання відповідних послуг в межах Договору № 70 від 05.07.2018.

19 листопада 2021 року Фізична особа-підприємець Заворотний Олександр Володимирович звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2021 у справі № 924/388/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Заворотного Олександра Володимировича, Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 56 440,19 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом дату подання позову - 227 000,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 924/388/21 є малозначною.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, законодавець надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

У пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Водночас у касаційній скарзі Фізична особа-підприємець Заворотний Олександр Володимирович зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах щодо питання про підтвердження господарської операції у вигляді перевезення вантажу за відсутності товаро-транспортної накладної. Крім того, скаржник вказує, що правомочність оскарження рішення суду апеляційної інстанції також обґрунтовується необхідністю спростування обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, оскільки за змістом постанови від 05.11.2021 у справі № 924/388/21 встановлений факт відсутності здійснення господарських операцій, частина з яких є оплаченою відповідачем.

Розглянувши викладені скаржником доводи щодо наявності випадків, передбачених підпунктами "а" та "б" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку про відсутність обставин для відкриття касаційного провадження у справі № 924/388/21, оскільки доводи скаржника не містять обґрунтувань про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки одне лише посилання скаржника на наявність такої обставини, що не обґрунтована іншими доводами, автоматично не презюмує її існування та не може бути визнана Судом підставою для відкриття касаційного провадження, передбаченою підпунктом "а" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Суд звертає увагу скаржника, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи Фізичної особи-підприємця Заворотного Олександра Володимировича щодо неможливості спростувати обставини, встановлені постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2021 у справі № 924/388/21 стосовно факту відсутності здійснення господарських операцій, Судом до уваги також не беруться, оскільки підпунктом "б" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виключним випадком для перегляду малозначної справи у касаційному порядку є те, що особа, яка подає касаційну скаргу, позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи. Зазначений виключний випадок можливості касаційного оскарження обумовлює наявність розгляду іншої справи, в якій сторона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням. Водночас скаржник не зазначає про існування такої іншої справи, не вказує її номер та в провадженні якого суду знаходиться така справа, тощо.

Суд вважає за необхідне наголосити, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що скаржником не дотримано умови допуску малозначної справи до касаційного оскарження, що передбачені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 924/388/21 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Заворотного Олександра Володимировича на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2021.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами на 3 аркушах. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді С. В. Бакуліна

О. А. Кролевець