РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021Справа № 910/13190/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Приватного підприємства «Аніле логістік»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик»

про стягнення 54 000, 00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Аніле логістік» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 54 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання та організації послуг № -00000493 від 18.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2021 позовну заяву Приватного підприємства «Аніле логістік» залишено без руху. Встановлено Приватному підприємству «Аніле логістік» строк для усунення недоліків позовної заяви.

01.09.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного підприємства «Аніле логістік» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (надіслана засобами поштового зв`язку- 30.08.2021).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зокрема повідомлено, що відповідач протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

28.09.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав заяву про закриття провадження в частині, в якій повідомляє, що 16.09.2021 відповідачем сплачено на користь позивача 10 000, 00 грн в рахунок часткового погашення заборгованості за надані послуги згідно договору № -00000493 від 18.05.2021, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 10 000, 00 грн.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, суд зазначає, що 05.07.2021 на офіційному сайті Господарського суду міста Києва за посиланням https://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/pres-centr/novyny/1168991/ було розміщено оголошення, що у зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень Господарський суд міста Києва зупиняє відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку.

Тож, у зв`язку з відсутністю фінансування для здійснення поштових відправлень ухвала суду від 06.09.2021 не була відправлена відповідачу засобами поштового зв`язку, про що здійснено відповідну відмітку на зворотньому боці ухвали суду.

Разом з тим, враховуючи що з 04.10.2021 було відновлено відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку, судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, 05.11.2021 було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 06.09.2021 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 05.11.2021), а саме: проспект Академіка Глушкова, буд. 15, офіс 17, м. Київ, 03187, проте до суду повернувся конверт з ухвалою суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно зі ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази. Процедурні питання, повязані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 06.09.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» (далі - експедитор або замовник) та Приватним підприємством «Аніле логістік» (далі - перевізник) укладено договір про надання та організації послуг № -00000493, умовами якого передбачено, що перевізник зобов`язується перевезти наданий йому експедитором вантаж в міжнародному та/або в міжміському сполученні з пунктом відправлення до пункту призначення і видати вантаж вантажоодержувачу або іншій уповноваженій на одержання вантажу особі, а експедитор після прийняття перевезення, відповідно до умов цього договору, зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 1.5. договору, конкретні умови кожного перевезення зазначаються сторонами у разових договорах-заявках (далі - заявка), які при підписанні сторонами стають невід`ємними частинами цього договору. Підписані сторонами умови заявки мають пріоритетну силу щодо умов цього договору. Сторони керуються умовами договору, якщо ці умови не змінені заявкою.

18.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» (експедитор або замовник) та Приватним підприємством «Аніле логістік» (перевізник) укладено разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № ГЛ000000304 до договору № -00000493 від 18.05.2021, відповідно до якого перевізник зобов`язується виконати для експедитора наступне перевезення:

Маршрут: Україна, обл. Тернопільська, м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 28 - Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3.

Дата завантаження: 18.05.2021 о 19:00 год.

Адреса завантаження: Україна, обл. Тернопільська, м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 28.

Адреса розвантаження: Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3.

Вартість перевезення: 8 000, 00 грн з ПДВ 20 %.

Порядок і строки оплати: 20-25 б.д. після отримання оригіналів документів.

Марка та номер рухомого складу: АН 9101 ІС Сканія (Тягач.) / НОМЕР_1 .

Також, 18.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» (експедитор або замовник) та Приватним підприємством «Аніле логістік» (перевізник) укладено разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № ГЛ000000305 до договору № -00000493 від 18.05.2021, відповідно до якого перевізник зобов`язується виконати для експедитора наступне перевезення:

Маршрут: Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3 - Україна, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро згідно ТТН.

Дата завантаження: 19.05.2021 о 17:00 год.

Адреса завантаження: Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3.

Адреса розвантаження: Україна, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро згідно ТТН.

Вартість перевезення: 10 000, 00 грн з ПДВ 20 %.

Порядок і строки оплати: 20-25 б.д. після отримання оригіналів документів.

Марка та номер рухомого складу: АН 9101 ІС Сканія (Тягач.) / НОМЕР_1 .

Крім того, 26.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» (експедитор або замовник) та Приватним підприємством «Аніле логістік» (перевізник) укладено разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № ГЛ000000340 до договору № -00000493 від 18.05.2021, відповідно до якого перевізник зобов`язується виконати для експедитора наступне перевезення:

Маршрут: Україна, обл. Тернопільська, м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 28 - Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3.

Дата завантаження: 27.05.2021 о 19:00 год.

Адреса завантаження: Україна, обл. Тернопільська, м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 28.

Адреса розвантаження: Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3.

Вартість перевезення: 8 000, 00 грн з ПДВ 20 %.

Порядок і строки оплати: 20-25 б.д. після отримання оригіналів документів.

Марка та номер рухомого складу: АН 9101 ІС Сканія (Тягач.) / НОМЕР_1 .

Також, 26.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» (експедитор або замовник) та Приватним підприємством «Аніле логістік» (перевізник) укладено разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № ГЛ000000344 до договору № -00000493 від 18.05.2021, відповідно до якого перевізник зобов`язується виконати для експедитора наступне перевезення:

Маршрут: Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3 - Україна, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро, Героїв Сталінграду 189 (Богдана Хмельницького 189) 189.

Дата завантаження: 28.05.2021 о 17:00 год.

Адреса завантаження: Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3.

Адреса розвантаження: Україна, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро, Героїв Сталінграду 189 (Богдана Хмельницького 189) 189.

Вартість перевезення: 10 000, 00 грн з ПДВ 20 %.

Порядок і строки оплати: 20-25 б.д. після отримання оригіналів документів.

Марка та номер рухомого складу: АН 9101 ІС Сканія (Тягач.) / АН 7556 ХР.

01.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» (експедитор або замовник) та Приватним підприємством «Аніле логістік» (перевізник) укладено разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № ГЛ000000365 до договору № -00000493 від 18.05.2021, відповідно до якого перевізник зобов`язується виконати для експедитора наступне перевезення:

Маршрут: Україна, обл. Тернопільська, м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 28 - Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3.

Дата завантаження: 01.06.2021 о 19:00 год.

Адреса завантаження: Україна, обл. Тернопільська, м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 28.

Адреса розвантаження: Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3.

Вартість перевезення: 8 000, 00 грн з ПДВ 20 %.

Порядок і строки оплати: 20-25 б.д. після отримання оригіналів документів.

Марка та номер рухомого складу: АН 9101 ІС Сканія (Тягач.) / НОМЕР_2 .

Крім того, 01.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» (експедитор або замовник) та Приватним підприємством «Аніле логістік» (перевізник) укладено разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № ГЛ000000366 до договору № -00000493 від 18.05.2021, відповідно до якого перевізник зобов`язується виконати для експедитора наступне перевезення:

Маршрут: Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3 - Україна, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро, Героїв Сталінграду 189 (Богдана Хмельницького 189) 189.

Дата завантаження: 02.06.2021 о 17:00 год.

Адреса завантаження: Україна, обл. Черкаська, м. Умань, Гонти, 3.

Адреса розвантаження: Україна, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро, Героїв Сталінграду 189 (Богдана Хмельницького 189) 189.

Вартість перевезення: 10 000, 00 грн з ПДВ 20 %.

Порядок і строки оплати: 20-25 б.д. після отримання оригіналів документів.

Марка та номер рухомого складу: АН 9101 ІС Сканія (Тягач.) / НОМЕР_2 .

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов разових договорів-заявок були надані послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом на загальну суму 54 000, 00 грн, а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується товарно-транспортними накладними № ТН142559 від 19.05.2021, № МJ000141787 від 20.05.2021, № МJ000141794 від 20.05.2021, № ТН143179 від 28.05.2021, № МJ000150454 від 29.05.2021, № ТН143421 від 02.06.2021, № МJ000155176 від 03.06.2021, № МJ000155160 від 03.06.2021.

Проте, відповідач за надані послуги не розрахувався, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» утворилась заборгованість у розмірі 54 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання щодо оплати наданих послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, зокрема щодо погашення заборгованості у розмірі 54 000, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

За приписами ст. 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов разових договорів-заявок були надані послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом на загальну суму 54 000, 00 грн, а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується товарно-транспортними накладними № ТН142559 від 19.05.2021, № МJ000141787 від 20.05.2021, № МJ000141794 від 20.05.2021, № ТН143179 від 28.05.2021, № МJ000150454 від 29.05.2021, № ТН143421 від 02.06.2021, № МJ000155176 від 03.06.2021, № МJ000155160 від 03.06.2021.

Однак, відповідач за надані послуги не розрахувався, доказів зворотного суду не надав, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» утворилась заборгованість у розмірі 54 000, 00 грн.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень разових договорів-заявок та приписів ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати наданих послуг у розмірі 54 000, 00 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі відповідач здійснив часткову оплату заборгованості у розмірі 10 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача № НОМЕР_3 за період з 16.09.2021 по 16.09.2021.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 910/13190/21 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення основного боргу у розмірі 10 000, 00 грн., які були сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості після відкриття провадження у справі, за відсутністю предмету спору.

Таким чином, на день прийняття рішення у справі непогашеною залишилась заборгованість за надані послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом у розмірі 44 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови разових договорів-заявок і положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 44 000, 00 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, враховуючи, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати у повному обсязі.

Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача витрати, пов`язані із правовою допомогою у розмірі 6 900, 00 грн.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

06.08.2021 між Приватним підприємством «Аніле логістік» (довіритель/клієнт) та ОСОБА_1 (повірений/адвокат) укладено договір про правову допомогу, відповідно до якого повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у спорі з ТОВ «Глобал вей логістик». З цією метою: 1. Здійснити вивчення та огляд, та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням. 2. Провести заходи досудового врегулювання, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу. 3. Підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву. 4. Здійснити арифметичні розрахунки. 5. Вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді та забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до розділу 2 договору, за здійснення дій, що визначені у п. 1.1. цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду у розмірі 6 900, 00 грн. (п. 2.1.). Розрахунок здійснюється в момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви (п. 2.2.). При задоволенні позову довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 3 000, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2021 позивачем здійснено оплату послуг адвоката згідно договору про правову допомогу б/н від 06.08.2021, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 02-08 на суму 6 900, 00 грн.

09.08.2021 Приватним підприємством «Аніле логістік» (довіритель/клієнт) та Лоза Віктором Миколайовичем, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008 (повірений/адвокат) складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору про правову допомогу б/н від 06.08.2021, відповідно до якого повірений надав, а представник довірителя прийняв наступні послуги: правова допомога у спорі з ТОВ «Глобал вей логістик»; вивчення, огляд та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням - 4 год. 10 хв.; проведення заходів досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу - 0 год. 30 хв.; підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви - 7 год. 00 хв.; здійснення арифметичних розрахунків - 0 год. 25 хв.; вчинення інших дій необхідних для розгляду справи в суді та забезпечення виконання судового рішення - 4 год. 00 хв.

Загальна вартість послуг складає 6 900, 00 грн.

Підписанням цього акту сторони підтверджують факт належного надання послуг повіреним, відповідно до положень договору та оплату наданих послуг готівкою, згідно прибуткового касового ордера (крім гонорару успіху).

Таким чином, перевіривши подані позивачем докази, враховуючи співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки позовні вимоги задоволені, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката у сумі 6 900, 00 грн.

Крім того, позивач просив суд у разі задоволення позовних вимог стягнути з відповідача 3 000, 00 грн у якості відшкодування гонорару успіху.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд приходить до висновку, що в частині стягнення "гонорару успіху" в розмірі 3 000, 00 грн. такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер.

При цьому, суд враховує, що дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, тобто, є справою незначної складності та суть спору в даній справі зводилась до стягнення заборгованості з оплати наданих послуг за разовими договорами-заявками, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування "гонорару успіху".

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Аніле логістік» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал вей логістик» (вул. Банківська, буд. 56, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122, ідентифікаційний код - 38376417) на користь Приватного підприємства «Аніле логістік» (вул. Маршала Красовського, буд. 25, офіс 126, м. Бровари, Київська область, 07403, ідентифікаційний код - 36169074) 44 000 (сорок чотири тисячі) грн 00 коп. - заборгованості, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. - судового збору та 6 900 (шість тисяч дев`ятсот) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков