ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" грудня 2021 р. Справа № 916/3802/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву (вх. №3922/21 від 10.12.2021) Приватного підприємства "ОРІТ" (65031, Одеська обл., місто Одеса, Новомосковська дорога, будинок 23; ) про видачу судового щодо стягнення 9656,00 грн з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЄЛІКАН ПЛАСТІК" (65033, Одеська обл., м. Одеса, вул. Стуса Василя, будинок 2/1; ),

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ОРІТ" звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення 9656,00 грн з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЄЛІКАН ПЛАСТІК".

В обґрунтуання заяви посилається на порушення боржником умов Договору-доручення №04/17 від 03.10.2017 р.

Згідно ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

В силу ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

У заяві про видачу судового наказу заявник вказав адресу боржника - 65005, м. Одеса, Тираспольське шосе, 1.

Водночас відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЄЛІКАН ПЛАСТІК" є: 65033, Одеська обл., місто Одеса, вул. Стуса Василя, будинок 2/1.

Таким чином, завником вказано помилкову адресу боржника у заяві про видачу судового наказу.

Доступ до правосуддя у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не привести судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України.

Процесуальний порядок провадження у господарських справах визначається ГПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність господарських процесуальних прав і обов`язків суб`єктів процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи порушення заявником положень п.2 ч.2 ст.150 ГПК України, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі Приватному підприємству "ОРІТ" судового наказу на підставі п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків, а також не позбавляє заявника права звернутися до суду із відповідною позовною заявою.

Серед іншого суд звертає увагу заявника на наступне.

Статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Стаття 10 ГПК України повторює положення вищезазначеної статті та містить також ч.4, відповідно до якої учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, суд звертає увагу заявника на те, що він не позбавлений права надати наявні докази будь-якою мовою, проте, з урахуванням вимог законодавства, забезпечити належний переклад доказів на українську мову.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному підприємству "ОРІТ" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЄЛІКАН ПЛАСТІК" заборгованості у розмірі 9656,00 грн.

2. Повідомити заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня постановлення ухвали.

Суддя Р.В. Волков