ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

13 грудня 2021 року Справа № 926/4211/21

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гушилик С.М., за участю секретаря судового засідання Циганчук І.В. розглянувши справу №926/4211/21

За позовом Фізичної особи - підприємця Крижовця Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 )

До Фізичної особи - підприємця Токара Олександра Танасійовича ( АДРЕСА_2 )

Про стягнення заборгованості в розмірі 65290,00 грн

За участю представників:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа - підприємець Крижовець Олександр Анатолійович звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Фізичної особи - підприємця Токара Олександра Танасійовича про стягнення заборгованості в розмірі 65290,00 грн, з яких: 40000,00 грн - сума попередньої оплати (авансовий платіж) та 25290,00 грн - штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.02.2021 року між сторонами укладено договір №1 згідно умов якого відповідач зобов`язався передати позивачу товар у власність, а позивач прийняти та оплатити товар. На виконання умов договору позивач 03.02.2021 року перерахував на рахунок відповідача авансовий платіж в сумі 40000,00 грн, проте останній свої зобов`язання за договором не виконав, товар не поставив. За неналежне виконання умов договору позивач звертається з вимогою про повернення попередньої оплати за товар в сумі 40000,00 грн, крім цього, позивачем було нараховано штраф у розмірі 25920 грн.

18.10.2021 року матеріали позовної заяви зареєстровані відділом документального та інформаційного забезпечення за вх.№4211.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 року позовну заяву за вх.№4211 передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 25.10.2021 року позовну заяву Фізичної особи - підприємця Крижовця О.А. залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

12.11.2021 року на адресу Господарського суду Чернівецької області від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх.№574).

Ухвалою суду від 12.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 30.11.2021 року.

29.11.2021 року на електронну адресу суду від позивача надійшла заява (вх.№4852) про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання розгляд справи по суті відкладено на 13.12.2021 року. Також, відповідача повідомлено про відкладення розгляду справи по суті шляхом офіційного оприлюднення оголошення у справі на офіційному веб-сайті судової влади України повідомлено.

У судове засідання, 13.12.2021 року сторони або уповноважені ними представники не з`явились, при цьому слід відміти, що в матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи без його участі (вх.№ 4852).

Відповідач письмовий відзив на позов не подав та не скористався наданим ст.42 ГПК України правом на участь у засіданнях суду, причини не з`явлення суду не відомі, при цьому судом встановлено, що ухвали суду були направлені відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на його юридичну адресу: 59222, Чернівецька обл., Вижницький р-н, с.Іспас, вул. Молодіжна, 4, яка зазначена у витязі з ЄДРПОУ. Вся судова кореспонденція по даній справі була надіслана за вищезазначеною адресою, проте конверт повернувся до суду без вручення із відповідною відміткою про це органу поштового зв`язку (за зазначеною адресою відсутній). Також, відповідача було повідомлено про розгляд справи шляхом офіційного оприлюднення оголошення у справі на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частинами 2, 3 ст.120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю. При цьому, неотримання адресатом кореспонденції від судового органу є суб`єктивною поведінкою здійснення стороною своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала відповідачу подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

В той же час, відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Чернівецької області та визначеними у них датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З метою розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача та за наявними матеріалами.

Частиною 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

02.02.2021 року між Фізичною особою - підприємцем Токарем Олександром Танасійовичом (продавець) та Фізичною особою - підприємцем Крижовцем Олександром Анатолійовичем (покупець) укладено договір №1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець передає або зобов`язується передати пиломатеріали та інші матеріали, які надалі іменуються "товар", в кількості, специфікації і на умовах, викладених у цьому договорі, у власність покупцеві, а покупець приймає або зобов`язується прийняти товар (квадратну заготовку з бука) і сплатити за нього певну грошову суму.

Найменування, точний обсяг і специфікація товару, проданого за ним договором, вказані в рахунках-фактурах, являються невід`ємною частиною цього договору. Замовлення партії "товар" вказується в рахунку-фактурі і є дійсним після підписання покупцем і продавцем. За згодою сторін можливі зміни у номенклатурі і кількості товару (п.1.2-1.4 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору якість, кількість товару, допуски зазначені в додатку-специфікації і являються невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що товар поставляється партіями, точні строки поставок додатково узгоджуються між сторонами, продавець має сповістити покупця про готовність товару до відгрузки не пізніше 3 днів до дня відгрузки. дострокова поставка товару допускається тільки за згодою покупця.

Загальна сума Договору становить приблизно 1000000 грн (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору покупець здійснює оплату за товар на розрахунковий рахунок чи в касу продавця наступним чином: 30% - авансовий платіж і 70% оплата в день відгрузки товару зі складу продавця.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що товар повинен бути виготовлений на протязі 25 робочих днів з моменту отримання авансового платежу та може бути збільшений за домовленістю сторін. По закінченню строку у разі невиконання замовлення, продавець сплачує штраф у розмірі 0,1 % від вартості за кожен день затримки товару.

Відповідно до п. 9.9 договору, цей договір укладається у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для сторін і діє з моменту підписання і до 30.12.2021 року.

В матеріалах справи відсутні докази визнання договору недійсним, а тому суд дійшов до висновку, що договір № 1 від 02.02.2021 року є чинним станом на день розгляду справи.

Цього ж числа, 02.02.2021 року, сторони підписали доповнення № 1 до договору № 1 від 02.02.2021 року згідно якого визначено тип товару - поліматеріал обрізаний, брусок (не пропарений); порода - бук; розмір - 37/37/1000; допуски, мм - для товщини -1 +2,припуск для довжини +- 100; вологість - 8-12%; обсяг партії - 15-35 куб. м, залікові розміри 37/37/1000.

Згідно специфікації (доповнення) 1 до договору обсяг замовленого товару складає 15 куб. м, ціна за одиницю - 8000 грн, загальна сума - 120000 грн.

Згідно меморіального ордеру № 10 від 03.02.2021 року позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача аванс за брусок бук в сумі 40000 грн.

28.08.2021 року позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив повернути авансовий платіж в сумі 40000 грн та сплатити штраф у розмірі 20520 грн. Зазначена претензія залишена відповідачем без ували.

На день розгляду спору в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повернув авансовий платіж в сумі 40000 грн та сплатив штраф в сумі 20520 грн.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ЦК України).

Статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст.179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст. 179 ГК України).

У відповідності до ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 ст.265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.6 ст.265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Якщо договором купівлі-продажу встановлений обов`язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов`язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту (ст. 683 ЦК України).

Статтею 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст. 693 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання у відповідності з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором № 1 від 02.02.2021 року в частині поставки попередньо оплаченого товару не виконав, а тому вимога позивача про стягнення 40000,00 грн попередньої оплати (авансовий платіж) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частино 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони передбачили в п. 5.2 договору, що товар повинен бути виготовлений на протязі 25 робочих днів з моменту отримання авансового платежу та може бути збільшений за домовленістю сторін. По закінченню строку у разі невиконання замовлення, продавець сплачує штраф у розмірі 0,1 % від вартості поставки за кожен день затримки товару.

Оскільки авансовий платіж був здійснений 03.02.2021 року останній строк поставки товару 10.03.2021 року включно. Позивач за період з 11.03.2021 року по 12.10.2021 року (216 днів) нарахував відповідачу штраф у сумі 25920 грн.

Суд встановив, що відповідач правильно визначив період та суму штрафних санкцій, а тому вимога про стягнення штрафу в сумі 25920 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідач не надав доказів належного виконання своїх зобов`язань, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до судового розгляду з його вини.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 20, 73, 74, 76 - 79, 86, 91, 123, 129, 194, 219, 222, 232, 233, 238, 240 - 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш ИВ :

1.Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Крижовця Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Фізичної особи - підприємця Токара Олександра Танасійовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості в розмірі 65290,00 грн - задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Токара Олександра Танасійовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи - підприємця Крижовця Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) заборгованість в розмірі 65290,00 грн (40000,00 грн - сума попередньої оплати (авансовий платіж) та 25290,00 грн - штраф) та 2270,00 грн судового збору.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2021 року.

Суддя С.М. Гушилик