ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2021 р. Справа№ 910/5267/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Скрипки І.М.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренко О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 08.12.2021 року у справі №910/5267/21 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021, повний текст якого складено 06.08.2021

у справі № 910/5267/21 (суддя - Картавцева Ю.В.)

за позовом фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни

до Антимонопольного комітету України

про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року фізична особа-підприємець Верцімаха Галина Андріївна (далі - ФОП Верцімаха Г. А., позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про:

- скасування рішення Антимонопольного комітету України (лист від 23.12.2020 № 130- 26.13/01-17927) про залишення без розгляду колективної заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене статтею 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем платіжними організаціями «MasterCard International Incorporated» та «Visa International Servise Association» в частині ФОП Верцімахи Г. А. (реєстраційний номер заяви в Комітеті № 8-01/461-АМ від 02.12.2020);

- зобов`язання Антимонопольного комітету України відповідно до вимог «Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції», затверджених розпорядженням Комітету від 19 квітня 1994 р. № 5, розглянути заяву про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене статтею 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем платіжними організаціями «MasterCard International Incorporated» та «Visa International Servise Association» в частині ФОП Верцімахи Г.А. (реєстраційний номер заяви в Комітеті № 8-01/461-АМ від 02.12.2020).

Позовні вимоги обґрунтовані прийняттям відповідачем процесуального рішення, що є неправомірним.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.07.2021 у справі №910/5267/21 у позові відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у позові з огляду на те, що при прийнятті рішення, яке оформлено листом № 130-26.13/01-1960 від 08.02.2021 Комітет діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2021 у справі № 910/5267/21 та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник покликається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, таким, що прийнято з неправильним встановленням обставин та оцінкою доказів у справі.

Зокрема, позивач вважає, що:

- прийняття Антимонопольним комітетом рішення про залишення без розгляду колективної заяви (лист № 130-26.13/01-1960 від 08.02.2021) суперечить чинному порядку розгляду заяв про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, є незаконним, порушує право заявника на захист прав та інтересів в Антимонопольному комітеті України;

- судом першої інстанції належним чином не оцінено дії Антимонопольного комітету щодо залишення без розгляду колективної заяви в частині вимог ФОП Верцімахи Г. А. на відповідність вимогам Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Правил розгляду заяв і справ;

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021, справу №910/5267/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М. Л. - головуючий суддя; судді: Скрипка І. М., Мальченко А. О.

Ухвалою від 13.09.2021 суд поновив ФОП Верцімасі Г. А. пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі № 910/5267/21; відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Верцімахи Г. А. на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021; розгляд апеляційної скарги призначив на 11.10.2021 об 11 год 00 хв; встановив учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

01.11.2021 відповідач через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подав відзив, у якому виклав заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

У відзиві Антимонопольний комітет зауважив на обранні позивачем неправильного способу захисту порушеного права. Відповідач вважає, що зобов`язання прийняти до розгляду спільну заяву в частині позивача не є ефективним способом захисту, оскільки така вимога спрямована примусити суб`єкт владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту, що є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Суд апеляційної інстанції 11.10.2021 відклав судове засідання на 27.10.2021 о 10 год 00 хв.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Яковлєва М.Л. з 19.10.2021 - 12.11.2021 на лікарняному судове засідання 27.10.2021 о 10 год 00 хв не відбулося, розгляд апеляційної скарги перепризначено на 08.12.2021 о 09 год 50 хв.

08.12.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду позивач подав додаткові пояснення, де, зокрема, зазначив, що правила розгляду заяв та справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не передбачають можливості залишити заяву без розгляду, якщо хтось із підписантів не надав інформацію; відсутність порядку опрацювання колективних заяв та прийняття рішень за результатами розгляду є відповідальністю відповідача, а не споживачів чи інших державних органів; процедура розгляду даної колективної заяви унеможливить розгляд колективних звернень в Антимонопольному комітеті.

Позивач в судовому засіданні 08.12.2021 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, а представник відповідача заперечив проти вимог останньої та просив залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву, пояснень, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Суд установив, що фізичні особи-підприємці Руминська Ганна Дмитрівна, Караяні Іван Васильович , Коваль Андрій Сергійович , Горчанюк Сергій Петрович , Ахундова Карина Юріївна , Верцімаха Галина Андріївна звернулися до Комітету із заявою б/н б/д (реєстраційний номер АМКУ № 8-01/461-АМ від 02.12.2020) про порушення законодавства про захист економічної конкуренції платіжними організаціями «MasterCard International Incorporated» та «Visa International Service Association» через встановлення умов обігу, використання платіжних карток, встановлення таких правил роботи платіжних систем, за яких банки-еквайри повинні платити банкам-емітентам комісію за кожну транзакцію, здійснену за допомогою платіжних карт (комісія інтерчейндж), які діють у таких платіжних системах, а також у вигляді встановлення мінімальних розмірів такої комісії, що призводить до обмеження конкуренції між банками-еквайрами та які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку послуг карткових платіжних систем.

Натомість Антимонопольний комітет, відповідно до п. 19 за результатами розгляду заяви ФОП Верцімахи Галини Андріївни, ФОП Руминської Ганни Дмитрівни, ФОП Караяні Івана Васильовича, ФОП Коваля Андрія Сергійовича, ФОП Горчанюк Сергія Петровича, ФОП Ахундової Карини Юріївни прийняв Рішення (оформлене листом № 130-26.13/01-17927 від 23.12.2020) «Про залишення заяви без руху і надання інформації».

У Рішенні відповідач, керуючись статтями 16, 22 та 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», пунктом 19 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, зі змінами, (далі - Правила), зазначив, що заявникам необхідно у 15-денний термін з дня отримання цього листа надати до Комітету наступну інформацію та копії документів:

1) копії договорів щодо надання послуг торговельного еквайрингу, укладених між заявниками та банками-еквайрами (з усіма додатками, тарифами, змінами та доповненнями, які є їх невід`ємною частиною);

2) пояснення та копії підтверджуючих документів щодо включення затрат на послуги еквайрингу у ціну товарів/послуг (копію калькуляції ціни на товари/послуги, розрахунку тощо).

У листі Антимонопольний комітет роз`яснив заявникам, що у разі невиконання зазначених вимог у встановлений строк колективна заява може бути залишена без розгляду на підставі пункту 19 Правил.

Суд установив, що листом від 21.01.2021 ФОП Верцімаха Г. А. на виконання вимог Комітету надала додаткові пояснення, копію Договору «Умови та правила надання послуг в системі LiqPay» та копію Договору № ВП-200520 від 20.05.2020.

Натомість Рішенням Антимонопольного комітету України, яке оформлено листом № 130-26.13/01-1960 від 08.02.2021 «Про розгляд заяви» спільну заяву ФОП Руминської Ганни Дмитрівни, ФОП Караяні Івана Васильовича, ФОП Коваля Андрія Сергійовича, ФОП Горчанюка Сергія Петровича, ФОП Ахундової Карини Юріївни та позивача залишено без розгляду з підстав неусунення недоліків усіма заявниками.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Комітет є державним органом зі спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності Комітет є державним органом зі спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності.

Згідно з приписами статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що основними принципами діяльності Антимонопольного комітету України є: законність; гласність; захист конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Статтею 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначена компетенція державного уповноваженого Антимонопольного комітету України.

Згідно з частиною першою ст. 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Стаття 1 Правил передбачає, що ці Правила визначають окремі особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції органами Антимонопольного комітету України відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції", Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та встановлюють порядок перевірки та перегляду рішень органів Комітету в цих справах і діють до прийняття відповідних актів законодавства.

У статті 2 Правил вказано, що розгляд справ здійснюється на засадах рівності сторін перед законом та органами Антимонопольного комітету України, які розглядають справи.

Розділ VI Правил визначає порядок подання заяви та її розгляд.

Відповідно до пункту 18 Правил заява подається в письмовій формі й повинна містити виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, обґрунтування того, яким чином права заявника порушуються внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, визначених законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Пунтом 19 Правил встановлено, що якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у пункті 18 цих Правил, і це перешкоджає розгляду заяви, державний уповноважений, голова відділення залишає заяву без руху, про що письмово повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Суд установив, що рішенням Комітету, яке оформлене листом № 130-26.13/01-17927 від 23.12.2020 «Про залишення заяви без руху і надання інформації» Антимонопольний комітет повідомив заявників про необхідність надання ними додаткової інформації та документів у 15-денний термін з дня отримання цього листа, з огляду на що відповідно до п. 19 Правил, вказану заяву залишено без руху.

Натомість зазначені у листі № 130-26.13/01-17927 від 23.12.2020 недоліки усіма заявниками усунуті не були, зокрема, станом на 04.02.2021 інформація від ФОП Руминської Ганни Дмитрівни, ФОП Коваля Андрія Сергійовича, ФОП Горчанюка Сергія Петровича до Комітету не надходила.

З огляду на те, що заява є спільною (колективною), Комітет дійшов висновку, що неусунення недоліків усіма заявниками унеможливлює розгляд такої заяви відповідно до вимог п. 18 Правил.

Беручи до уваги факт неусунення недоліків, Антимонопольний комітет прийняв рішення (оформлено листом № 130-26.13/01-1960 від 08.02.2021 «Про розгляд заяви») спільну заяву ФОП Руминської Ганни Дмитрівни , ФОП Караяні Івана Васильовича, ФОП Коваля Андрія Сергійовича, ФОП Горчанюка Сергія Петровича , ФОП Ахундової Карини Юріївни, ФОП Верцімахи Галини Андріївни залишити без розгляду та роз`яснити заявникам їх право звернутися до Комітету із окремими заявами.

Щодо правомірності прийняття такого рішення - залишення без розгляду та роз`яснення заявникам права звернутися до Комітету із окремими заявами, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтями 36, 37 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи на підставі заяви суб`єкта господарювання.

Відповідно до частини першої ст. 38 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України можуть прийняти розпорядження про об`єднання кількох справ в одну або про виділення справи для окремого розгляду.

Пунктом 25 Правил передбачено, що органи Комітету, які розпочали або розглядають справу, можуть прийняти розпорядження про об`єднання кількох справ в одну або про виділення справи для окремого розгляду.

Стаття 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначає, що розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що приписами вказаного Закону України та Правил передбачено право Комітету приймати розпорядження про виділення справи, розгляд якої відповідно до приписів частини першої ст. 37 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вже розпочато, для її окремого розгляду. Натомість норми Закону та Правил не передбачають право та можливість виділення з колективної (спільної) заяви певних обставин, якими окремий заявник обґрунтовує власні вимоги для прийняття органами Комітету розпорядження про початок розгляду справи за такою (окремою) заявою.

При цьому, встановлення наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі наслідків такого порушення, є виключною компетенцією органів Антимонопольного комітету України.

Що стосується розкриття поняття дискреційних повноважень та прийнятності застосування при вирішенні цього спору, то апеляційний господарський суд зазначає таке.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 910/23000/17, з огляду на те, що чинним законодавством майже не врегульовано процедури та критеріїв, за якими Комітет ухвалює рішення про відкриття чи відмову в розгляді справи, рішення Комітету про відмову має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинне розкривати заявникові мотиви його ухваленння. Дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу.

Водночас у цій справі, колегія суддів з огляду на встановлені обставини дійшла висновку, що приймаючи рішення про залишення заяви без розгляду, Антимонопольний комітет діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що згідно з прийнятим рішенням (залишення заяви без розгляду), позивач не позбавлена права звернутися повторно до Антимонопольного комітету та за умови відповідності заяви вимогам закону отримати відповідне рішення за результатами розгляду.

Більше того, задоволення позовної вимоги про зобов`язання Комітета прийняти та розглянути відповідну заяву в частині позивача, є втручання у дискреційні повноваження Комітета, а тому є самостійною та достатньою підставою для відмови в цій частині вимог.

Відтак, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні частини третьої ст. 277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також неправильного застосування норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Крім того, аналізуючи повноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та обґрунтування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано обов`язок щодо надання оцінки аргументам учасників справи, що відносяться до предмету спору, та не вбачає порушення останнім норм процесуального права, в частині надання оцінки доводам позивача. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 269, 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду м. Києва від 27.07.2021 у справі № 910/5267/21 без змін.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі № 910/5267/21 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/5267/21 залишити без змін.

3.Судові витрати покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №910/5267/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 13.12.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді І.М. Скрипка

А.О. Мальченко