СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

06 грудня 2021 року м. Харків Справа № 875/3271/21

Східний апеляційний господарський суд у складі головуючого:

судді-доповідачаЗубченко І.В.
при секретарі судового засідання: Романенко С.А.
за участю представників:
від позивача:Чубенко Д.В., свідоцтво серії ПТ №3622 від 04.08.2020р., довіреність № від 16.12.2020р.
від відповідача:Горева К.С., ордер серії АЕ №1085798 від 10.08.2021р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Селянського (Фермерського) господарства Рижкова Володимира Петровича, с.Олексіївка Кіровоградської області (вх.№3372П/3 від 08.11.2021р.)
проскасування Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 04.10.2021р. справа №1/310
у справі№875/3271/21 (третейська справа №1/310)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд», м.Київ
до Селянського (Фермерського) господарства Рижкова Володимира Петровича, с.Олексіївка Кіровоградської області
прозобов`язання виконання умов договору поставки та стягнення штрафних санкцій

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у складі третейського судді Сліпченка Ю.А. від 04.10.2021р. у справі №1/310 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» задоволено повністю. Зобов`язано Селянське (Фермерське) господарство Рижкова Володимира Петровича виконати умови договору поставки №КРП20-4747 від 25.06.2020р., а саме поставити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» 1500 (одна тисяча п`ятсот) тон насіння соняшника, Код УКТ ЗЕД на умовах, визначених договором поставки №КРП20-4747 від 25.06.2020р., укладеним між Селянським (Фермерським) господарством Рижкова Володимира Петровича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд». Стягнуто з Селянського (Фермерського) господарства Рижкова Володимира Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» 3.847.594,50грн. - штрафних санкцій за порушення договору поставки №КРП20-4747 від 25.06.2020р. Стягнуто з Селянського (Фермерського) господарства Рижкова Володимира Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» витрати по сплаті третейського збору в розмірі 49.344,93грн.

На поштову адресу Східного апеляційного господарського суду 08.11.2021р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від Селянського (Фермерського) господарства Рижкова Володимира Петровича надійшла заява, за змістом якої заявник просить скасувати Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 04.10.2021р. справа №1/310 та стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати.

На переконання відповідача, вищевказане рішення третейського суду підлягає скасуванню з огляду на положення ст.350 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), а саме у зв`язку із тим, що рішення третейського суду прийняте у спорі, не передбаченому третейською угодою, а склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону.

При цьому Селянське (Фермерське) господарство Рижкова Володимира Петровича наголошує на наступному:

- справа, у якій прийняте рішення, не підвідомча третейському суду, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони уклали третейську угоду, зокрема у формі третейського застереження. Договір поставки №КРП20-4747 від 25.06.2020р. є неукладеним, оскільки містить кваліфікований електронний підпис заявника, що не передбачено умовами договору, що є порушенням вимог законодавства. Відсутність третейської угоди між сторонами, як і не підтвердження її укладення, виключає можливість розгляду спору третейським судом. На підтвердження заявник посилається на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 17.02.2021р. у справі №876/72/20 та від 22.10.2020р. у справі №876/46/20;

- 27.09.2021р. Харківським окружним адміністративним судом у справі №520/4113/21 прийняте рішення, яким зобов`язано Північно-східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції м.Суми внести запис про втрату громадським об`єднанням Всеукраїнська громадська організація «Український правовий союз» статусу всеукраїнського до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При розгляді справи судом встановлено, що Всеукраїнська громадська організація «Український правовий союз» не має підтвердженого статусу всеукраїнської, а утворений при такій організації постійно діючий третейський суд функціонує з порушенням чинного законодавства України;

- враховуючи, що Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» утворений без статусу юридичної особи, відомості про нього підлягають включенню до Єдиного реєстру громадських формувань. Проте у названому реєстрі відсутні відомості про реєстрацію та включення до реєстру відомостей про вищевказаний третейський суд, відсутній список третейських суддів, які можуть призначатися для третейського розгляду справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.11.2021р. вищевказана заява про скасування рішення третейського суду передана на розгляд головуючого судді (судді-доповідача) Зубченко І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2021р. прийнято до розгляду заяву Селянського (Фермерського) господарства Рижкова Володимира Петровича про скасування Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 04.10.2021р. у справі №1/310 та призначено розгляд заяви на 24.11.2021р. об 11:30год. Названою ухвалою, разом з іншим, витребувано у третейського суду наступне: матеріали справи №1/310; список суддів; засвідчену копію Положення про Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»; засвідчену копію регламенту третейського суду. Зобов`язано сторін надати для огляду в судовому засіданні оригінали всіх документів, які надавалися на розгляд третейського суду, а також зобов`язано сторін та третейський суд надати письмові пояснення про наступне: чи не визнавалась третейська угода у даній справі недійсною; чи не скасоване рішення третейського суду у справі №1/310 компетентним судом; чи є у провадженні інших судів заяви про оскарження чи скасування рішення третейського суду.

У межах справи №875/3271/21 Товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» надані письмові пояснення (вх.№13165 від 12.11.2021р.), за змістом яких позивач зазначив: третейська угода, що міститься в договорі №КРП20-4747 від 25.06.2020р., недійсною не визнавалась; рішення третейського суду компетентним судом скасовано не було; у провадженні інших судів заяви про оскарження чи скасування рішення третейського суду відсутні, повідомлень про подання таких заяв іншими учасниками справи не отримувалось.

На поштову адресу Східного апеляційного господарського суду 22.11.2021р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» надійшов відзив на заяву про скасування рішення третейського суду, згідно резолютивної частини якого позивач просить відмовити у задоволенні заяви Селянського (Фермерського) господарства Рижкова Володимира Петровича про скасування Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 04.10.2021р. у справі №1/310, витрати по сплаті судового збору за розгляд заяви про скасування рішення третейського суду покласти на заявника.

За коротким змістом відзиву позивач звертає увагу на наступне:

- підписання договору з використанням кваліфікованого електронного підпису прирівнюється до укладення договору в письмовій формі. Дана обставина підтверджує, що укладений між сторонами договір №КРП20-4747 від 25.06.2020р., у п.6.2.1 якого міститься третейське застереження, відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди»;

- твердження відповідача про можливість використання електронного підпису виключно у випадках наявності окремої письмової угоди між сторонами про це суперечить чинному законодавству;

- заявником не наведено твердження чи докази, які б стосувалися невідповідності складу третейського суду, що прийняв оскаржуване рішення, вимогам закону;

- посилання і цитування рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4113/21, що не набрало законної сили, ставлення під сумнів правосуб`єктності третейського суду без жодного доказу і лише після допущення порушення договірних зобов`язань, свідчить про намір заявника щодо затягування розгляду справи за заявою про видачу наказу на примусове виконання рішення суду та намагання уникнути виконання взятих на себе договірних зобов`язань;

- аргументація скаржника щодо правосуб`єктності третейського суду не підтверджена жодним належними та допустимими доказами у контексті приписів ГПК України. Не надано інформації про припинення діяльності третейського суду, фактичних даних, які б свідчили про втрату ним повноважень з розгляду спорів між сторонами договірних зобов`язань.

22.11.2021р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) на поштову адресу суду від Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз», на виконання вимог ухвали від 10.11.2021р., надійшли наступні документи: матеріали справи №1/310; засвідчена копія свідоцтва про реєстрацію постійно діючого третейського суду №02-т.с. від 30.09.2004р.; засвідчені копії Положення та Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз», списку третейських суддів. За змістом листа також звернуто увагу, що у третейського суду відсутні будь-які відомості щодо визнання третейської угоди недійсною, скасування рішення третейського суду у справі №1/310 компетентним судом, перебування у провадженні інших судів заяви про оскарження чи скасування рішення третейського суду.

Через канцелярію суду апеляційної інстанції 24.11.2021р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» надійшла заява про спільний розгляд в одному провадженні заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про скасування рішення третейського суду. Заява викладена з посиланням на ч.8 ст.349 ГПК України та мотивована пов`язаністю названих заяв предметом доказування в частині дослідження обставин щодо наявності чи відсутності підстав для скасування рішення третейського суду, єдиним суб`єктним складом, доцільністю оперативного вирішення справи та необхідністю мінімізації зловживання сторонами своїми правами.

У судовому засіданні 24.11.2021р., за участі представників сторін, суд відмовив у задоволенні вищеназваної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» з огляду на наступне.

Враховуючи послідовність подання заяв (першою подана заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду, другою заява про скасування рішення третейського суду), у розглядуваному випадку безпідставним є посилання позивача на положення ч.8 ст.349 ГПК України.

У свою чергу, згідно з положеннями ч.5 ст.354 ГПК України до постановлення ухвали по суті поданої заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду будь-яка сторона третейського розгляду в установлені законом порядку та строки має право звернутися до суду із заявою про скасування цього ж рішення та просити розглянути його спільно із заявою про надання дозволу на виконання цього рішення в одному провадженні. Про спільний розгляд заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду і заяви про його скасування та об`єднання їх в одне провадження суд постановляє ухвалу в день надходження до суду заяви про скасування рішення третейського суду, а якщо це не можливо - не пізніше наступного дня.

Аналіз названих положень законодавства свідчить про те, що законодавство не передбачає обов`язку суду, який розглядає заяву про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду, об`єднати розгляд такої заяви із розглядом заяви щодо скасування цього ж рішення в одне провадження, а лише надає стороні третейського розгляду право звернутися з проханням про спільний розгляд цих заяв (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2020р. у справі №873/108/19). При цьому таке прохання має бути висловлене разом із поданням заяви про скасування рішення третейського суду.

Крім того, у судовому засіданні 24.11.2021р. представник відповідача підтримав вимоги заяви про скасування рішення третейського суду з мотивів, що були в ній викладені. Представник позивача проти задоволення вимог названої заяви заперечив. З метою повного та всебічного дослідження матеріалів справи у судовому засіданні оголошено перерву до 06.12.2021р.

У судовому засіданні 06.12.2021р. представники сторін підтримали позиції, висловлені у попередньому судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні 06.12.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши доводи заяви та відзиву на неї, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення розглядуваної заяви про скасування рішення третейського суду з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч.2 ст.24 ГПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.349 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду (ч.3). Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 350 цього Кодексу (ч.4).

Статтею 350 ГПК України унормовано, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Скасування господарським судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні положення закріплені у ст.51 Закону України «Про третейські суди».

Східний апеляційний господарський суд зазначає, що перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, у зв`язку із чим заявнику при зверненні до компетентного суду з відповідною заявою необхідно довести їх (підстав) наявність. Аналогічна правова позиції викладена у постановах Верховного Суду від 30.09.2020р. у справі №873/64/20, від 26.11.2020р. у справі №873/90/20 та від 25.11.2020р. у справі №876/26/20.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Юридичні та/або фізичні особи, а також адміністратор за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону (ч.1 ст.5 вищевказаного Закону).

Абзацем 4 ч.1 ст.2 Закону України «Про третейські суди» унормовано, що третейська угода це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

При цьому частинами 1, 4-6 ст.12 вищевказаного Закону передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (ч.1). Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує (ч.4). Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди (ч.5). Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору (ч.6).

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до п.6.2.1 договору поставки №КРП20-4747 від 25.06.2020р., укладеного між сторонами справи, сторони договору домовились про те, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникнуть у зв`язку з ним або витікають з нього, у тому числі пов`язані з виконанням, порушенням, припиненням, дійсністю або недійсністю цього договору, можуть бути передані зацікавленою стороною на розгляд третейського суду та підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» (місцезнаходження: 36022, м.Полтава, вул.Старий Поділ, 8) у відповідності з його Регламентом, який є невід`ємною частиною третейського застереження. Місцезнаходження, найменування сторін, місце та дата укладення третейського застереження, є тотожними до реквізитів, зазначених у цьому договорі. Третейський суд складається з одного третейського судді.

Як убачається з матеріалів третейської справи №1/310 та рішення третейського суду від 04.10.2021р., спір у вказаній третейській справі стосується виконання договору поставки №КРП20-4747 від 25.06.2020р.

За змістом заяви про скасування рішення третейського суду Селянське (Фермерське) господарство Рижкова Володимира Петровича зазначає, що справа, у якій прийняте рішення, не підвідомча третейському суду, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони уклали третейську угоду, зокрема у формі третейського застереження. На переконання відповідача, договір поставки №КРП20-4747 від 25.06.2020р. є неукладеним, оскільки містить кваліфікований електронний підпис заявника, що не передбачено умовами договору, що є порушенням вимог законодавства. Відсутність третейської угоди між сторонами, як і не підтвердження її укладення, виключає можливість розгляду спору третейським судом.

Спростовуючи дані твердження скаржника суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У контексті приписів ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до приписів ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.7 ст.11 названого Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

При цьому за змістом ст.12 вищевказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину.

У контексті приписів ч.ч.4, 5 ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Кваліфікована електронна печатка має презумпцію цілісності електронних даних і достовірності походження електронних даних, з якими вона пов`язана.

Отже, законодавець визначає, що договори та правочини, укладені в електронній формі, прирівнюються за юридичною силою до правочинів, укладених у письмовій формі. При цьому твердження скаржника про можливість використання електронного підпису виключно у випадку наявності окремої письмової угоди між сторонам про це є довільним тлумаченням відповідачем норм чинного законодавства. За таких обставин безпідставними є твердження відповідача про не укладеність договору поставки №КРП20-4747 від 25.06.2020р. та відсутність третейської угоди між сторонами.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 17.02.2021р. у справі №876/72/20 та від 22.10.2020р. у справі №876/46/20 судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на неподібність спірних правовідносин. Так, у названих справах розглядувані спори пов`язані з фактом не укладення третейських угод як таких, а не з фактом не укладення третейських угод, підписаних за допомогою кваліфікованих електронних підписів, через відсутність окремої угоди про їх використання.

Отже, з огляду на наявність третейської угоди, яка укладена між сторонами у вигляді третейського застереження, яке викладене у п.6.2.1 договору поставки №КРП20-4747 від 25.06.2020р., та враховуючи норми Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ третейським судам, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що спір про зобов`язання виконати умови договору та стягнення штрафних санкцій правомірно переданий на розгляд Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз». Матеріали справи не містять відомостей, а сторонами не заперечувалось того, що третейська угода недійсною не визнавалась.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про третейські суди» сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів. Для призначення чи обрання третейських суддів у кожній справі необхідна їхня згода. У постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до статті 8 цього Закону списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду може мати обов`язковий чи рекомендаційний характер.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.16 названого Закону склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про третейські суди» унормовано, що формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

В обґрунтування заяви про скасування рішення третейського суду Селянське (Фермерське) господарство Рижкова Володимира Петровича, разом з іншим, посилається на те, що склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону. У свою чергу, за змістом заяви відсутні посилання на те, яким чином кількісний склад суду не відповідав вимогам закону, яким чином порушено процедуру визначення складу третейського суду, яким чином третейський суддя Сліпченко Ю.А. (який прийняв оскаржуване рішення) не відповідає вимогам закону до третейських суддів, як і відсутні твердження про те, чи мали місце підстави для відводу чи самовідводу судді, чи були порушені обов`язки третейським суддею тощо.

Більш того, Східним апеляційним господарським судом встановлено, що склад третейського суду формувався відповідно до ч.3 ст.7 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз", за змістом якого третейський суддя, який розглядає справу одноособово, призначається за його згодою головою Третейського суду, або за письмовим дорученням голови Третейського суду його заступником із списку третейських суддів Третейського суду. Матеріали третейської справи №1/310 містять письмове призначення третейського судді Сліпченка Ю.А. головою Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз". Під час проведення третейського розгляду справи відводів чи самовідводів третейського судді заявлено не було.

Зі змісту третейської угоди вбачається, що спір розглядається одноособово суддею Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у відповідності з його Регламентом та Законом України «Про третейські суди». Відтак, наявність обставин, які б свідчили про невідповідність вимогам закону складу третейського суду, що прийняв оскаржуване рішення, заявником не підтверджена.

Наполягаючи на наявності підстав для скасування рішення третейського суду відповідач, зокрема, посилається на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021р. у справі №520/4113/21, яким зобов`язано Північно-східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції м.Суми внести запис про втрату громадським об`єднанням Всеукраїнська громадська організація «Український правовий союз» статусу всеукраїнського до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно тверджень відповідача, при розгляді справи судом встановлено, що Всеукраїнська громадська організація «Український правовий союз» не має підтвердженого статусу всеукраїнської, а утворений при такій організації постійно діючий третейський суд функціонує з порушенням чинного законодавства України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на момент розгляду заяви Селянського (Фермерського) господарства Рижкова Володимира Петровича про скасування рішення третейського суду справа №520/4113/21 перебуває на розгляді Другого апеляційного адміністративного суду (ухвалою від 01.12.2021р. адміністративну справу призначено до розгляду на 18.01.2022р.), тобто рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021р. у справі №520/4113/21 не набрало законної сили, що у контексті приписів ст.75 ГПК України позбавляє відповідача права посилатися на обставини, встановлені відповідним рішенням, як на такі, що не підлягають доказуванню.

Разом з тим, за змістом ч.1 ст.8 Закону України "Про третейські суди" постійно діючі третейські суди можуть утворюватися та діяти, зокрема при всеукраїнських громадських організаціях, зареєстрованих згідно з чинним законодавством України.

Як убачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис про державну реєстрацію Всеукраїнської громадської організації "Український правовий союз" був внесений 19.08.2004р., тобто на час дії Закону України "Про об`єднання громадян".

Відповідно до ст.14 Закону України "Про об`єднання громадян" (у відповідній редакції) легалізація (офіційне визнання) об`єднань громадян є обов`язковою і здійснюється шляхом їх реєстрації або повідомлення про заснування. Діяльність об`єднань громадян, які нелегалізовані або примусово розпущені за рішенням суду, є протизаконною. Легалізація громадської організації здійснюється відповідно Міністерством юстиції України, місцевими органами державної виконавчої влади, виконавчими комітетами сільських, селищних, міських Рад народних депутатів. У разі, коли діяльність місцевої громадської організації поширюється на територію двох і більше адміністративно-територіальних одиниць, її легалізація здійснюється відповідним вищестоящим органом. Місцевими органами державної виконавчої влади, виконавчим комітетом сільської, селищної, міської Ради народних депутатів реєструються в обов`язковому порядку місцеві осередки зареєстрованих всеукраїнських та міжнародних об`єднань громадян, якщо така реєстрація передбачена статутними документами цих об`єднань.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.18 Закону України "Про об`єднання громадян" припинення діяльності об`єднання громадян може бути проведено шляхом його реорганізації або ліквідації (саморозпуску, примусового розпуску), ліквідація об`єднання громадян здійснюється на підставі статуту або рішення суду.

Рішення про примусовий розпуск всеукраїнських та міжнародних громадських організацій на території України приймається судом (ч.4 ст.32 названого Закону).

Як зазначалося вище за текстом постанови, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис №0000161 про реєстрацію Всеукраїнської громадської організації "Український правовий союз" внесено 19.08.2004р. та на час розгляду справи відомості щодо припинення цього громадського об`єднання відсутні.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка, зокрема, визначає, що, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, відсутність відповідного запису про припинення Всеукраїнської громадської організації "Український правовий союз" у вказаному реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням легітимності її реєстрації і статусу, допоки зазначене не буде спростовано у визначений законом спосіб.

До того ж, відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про громадські об`єднання", що набрав чинності з 19.04.2012р., всеукраїнські та міжнародні громадські організації, зареєстровані на день введення цього Закону в дію, вважаються громадськими організаціями, що підтвердили свій всеукраїнський статус.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021р. у справі №875/3300/20.

Заперечення відповідачем правосуб`єктності Всеукраїнської громадської організації "Український правовий союз" ґрунтуються лише на припущеннях щодо недоліків у її організації та довільному тлумаченні правових норм, отже не підтверджені належними доказами відповідно до статей 74, 77 ГПК України.

До того ж, твердженнями скаржника не спростовується законність створення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз", свідоцтво про реєстрацію якого №02-т.с. видане 30.09.2004р. Доказів припинення діяльності Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" відповідно до приписів Закону України "Про третейські суди" або Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відповідачем не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Відтак, Східний апеляційний господарський суд відхиляє посилання заявника на невідповідність складу постійно діючого третейського суду, яким було прийнято рішення, вимогам закону через не підтвердження статусу Всеукраїнської громадської організації "Український правовий союз", оскільки така громадська організація зареєстрована у встановленому законом порядку, відомості про неї внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та правосуб`єктність цього громадського об`єднання не спростована відповідачем.

Крім того, як зазначалося вище за текстом постанови, сторони погодили у третейському застереженні до договору поставки №КРП20-4747 від 25.06.2020р. передачу спорів саме до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз", отже презюмували легітимність його діяльності та рішень.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом статей 4, 5, 12 Закону України "Про третейські суди" законність діяльності третейського суду, забезпечення цим судом рівності всіх учасників третейського розгляду та змагальності сторін презюмується сторонами третейської угоди з моменту її укладення.

Враховуючи вищевикладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що Селянським (Фермерським) господарством Рижкова Володимира Петровича всупереч приписів ст.ст.73, 74, 77 ГПК України не доведено та не обґрунтовано наявності правових підстав у розумінні ч.3 ст.51 Закону України «Про третейські суди» та ст.350 ГПК України для скасування рішення третейського суду. Доводи, наведені заявником у заяві про скасування рішення третейського суду, є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеними висновками суду та матеріалами справи.

При цьому, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про те, що оскаржуване рішення третейського суду відповідає приписам законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про скасування рішення третейського суду.

Судові витрати (судовий збір) на підставі приписів ст.129 ГПК України покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст.24, 129, 234, 235, 346-351 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Селянського (Фермерського) господарства Рижкова Володимира Петровича, с.Олексіївка Кіровоградської області, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 04.10.2021р. у справі №1/310 - залишити без задоволення.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 04.10.2021р. у справі №1/310 - залишити без змін.

Ухвала, якщо не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду в порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції, у строк, передбачений ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 06.12.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.12.2021р.

Суддя І.В. Зубченко