ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Справа № 903/480/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Олійник Т.М.

за участю представників сторін:

стягувача: не з`явився

боржника: не з`явився

ДВС: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" на ухвалу господарського суду Волинської області, постановлену 29.09.21р. суддею Слободян О. Г. о 12:45 у м.Луцьку, повний текст складено 30.09.21р. у справі № 903/480/20

за позовом фізичної особи-підприємця Граната Віктора Миколайовича

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України"

про стягнення 769 656 грн. 36 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 29.09.21 у справі №903/480/20 у задоволенні скарги на дії державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено повністю.

В обґрунтування ухвали суд, з посиланням на ст.ст. 18, 326, 327, 339, 340 ГПК України, ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 10, 13, 18, 48, 52, 56, 59 Закону України "Про виконавче провадження", п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 N 492, п. 2 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМУ від 16.10.2014 N 569, ст. 43 Конституції України, ст. 97 КЗпП України, постанови Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19, від 08.07.2020 у справі №915/1000/18, докази наявні в матеріалах справи, вказав, що з поданого заявником договору №4084204.00729310 про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати /стипендії та інших виплат через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організації/студентів) з використанням платіжних карток від 27.09.2018 з додатками не вбачається, що рахунок № НОМЕР_1 ДП "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України, відкритий у Волинському відділенні АТ "Ощадний банк України", є рахунком із спеціальним чи обмеженим режимом використання або є поточним рахунком боржника, з якого можуть здійснюватися операції по заробітній платі працівникам.

Крім того, суд зазначив, що будь-яких документів на підтвердження викладеної у довідці N 111 від 30.08.2021 інформації (сформованих та зазначених сум, які призначені до виплат юридичною особою боржником), що станом на 30.08.2021 у ДП "Дослідне господарство "Перше травня" рахується заборгованість з виплати заробітної плати на суму 87167,96грн та зі сплати податків і зборів на загальну суму 307218,52 грн з яких: податок з доходів фізичних осіб - 166798,85 грн, військовий збір - 2041,75грн, єдиний податок - 96377,92грн та єдиний соціальний внесок - 42000грн до матеріалів справи скаржником не додано, а тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, скаржник звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 29.09.2021 у справі №903/480/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу в повному об`ємі.

В обґрунтування скарги про безпідставність відмови державного виконавця зняти арешт з рахунку для виплати заробітної плати на суму 394 386,48 грн посилається на наявний у справі договір №4084204.00729310 між банком та організацією про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати/стипендії та інших виплат через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організації/студентів) з використанням платіжних карток від 27.09.2018 з ПАТ Державний ощадний банк України», з якого вбачається, що рахунок НОМЕР_1 використовується для виплати заробітної плати працівникам підприємства та копії відомості на виплату грошей №128 за серпень 2021 року та листа від 30.08.2021 № 111 про суми заборгованості по податках та зборах.

Про обов`язковість виплати заробітної плати посилається на постанову Верховного Суду від 17.01.2020 у справі №340/1018/19, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 97, 115 КЗпП України, ст. 10 Конвенції «Про захист заробітної плати», ст. 24 закону України «Про оплату праці» .

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Просить визнати дії державного виконавця Рожищенського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельничука Вячеслава Анатолійовича правомірними. У задоволенні апеляційної скарги боржника Державне підприємство "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України відмовити повністю.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися заздалегідь та належним чином, про, що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та повідомлення про надіслання на електронні адреси сторін ухвали суду від 15.11.2021.

13.12.2021 від скаржника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Отже, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду учасників справи, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, явка учасників справи обов`язковою не визнавалася, враховуючи клопотання скаржника про розгляд справи за відсутності його представника, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 04082021 по справі № 903/480/20, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного суду від 26.11.2020, ухвалено стягнути з ДП "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України на користь ФОП Гранат Віктора Миколайовича 632 421 грн. 00 коп. попередньої оплати, 92 965 грн. 89 коп. пені, 44 269 грн. 47 коп. штрафу, 11 544 грн. 85 коп. судового збору, а всього: 781 201 грн. 21 коп.

На виконання рішення суду 17.12.2020 був виданий наказ.

20.01.2021 головним державним виконавцем Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Грущук М.В. відкрито виконавче провадження по виконанню наказу суду №903/480/20-1 від 17.12.2020 (ВП №64211540).

Вказане виконавче провадження входить до зведеного виконавчого провадження №64767290.

28.01.20201 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 859590,33грн.

01.03.2021 та 30.08.2021 скаржник звертався до державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) із заявами про зняття арешту з рахунку в ПАТ Державний ощадний банк України", в зв`язку з виникненням зобов`язання з виплати заробітної плати, податків та зборів на суму 394386,48 грн.

У відповідях від 10.03.2021 та 06.09.2021 на звернення скаржника, державний виконавець повідомив, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-УІІІ. Зазначив, що АТ КБ "ПриватБанк", АТ "Ощадбанк", на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення, отже, рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу. Арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому висновок про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання заробітної плати є необґрунтованим. Винесена постанова про арешт коштів боржника є законною, відповідає вимогам ЗУ "Про виконавче провадження" та не підлягає скасуванню.

Вважаючи дії державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відмову зняти арешт з рахунку ДП "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України в ПАТ "Державний ощадний банк України" протиправними, 17.09.2021 скаржник (боржник) звернувся зі скаргою до суду, в якій просить: визнати дії державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мельничука Вячеслава Анатолійовича про відмову в знятті арешту з коштів рахунку - неправомірними, зняти арешт з коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ПАТ Державний ощадний банк України" (філія-Волинське обласне управління АТ Ощадбанк код банку 303398) в сумі 394386,48 грн.

Обґрунтовуючи подану скаргу, скаржник зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. При накладенні арешту на рахунки боржника, державний виконавець не з`ясував, які рахунки ДП "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України, є спеціальними, які використовуються для виплати заробітної плати, які мають спеціальний режим використання, чим порушив вимоги п.7 ч.2 ст.18 Закону №1404-УІІІ. Отже, накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ Державний ощадний банк України" (філія-Волинське обласне управління АТ Ощадбанк код банку 303398), який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам підприємства, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на ньому.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Волинської області від 29.09.21 у справі №903/480/20 у задоволенні скарги на дії державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено повністю.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України унормовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусовому виконанню підлягають рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції чинній на момент прийняття постанови про арешт коштів, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами 1-3 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання"", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Також, ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно, державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

При цьому ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Разом з тим, слід зазначити, що за приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ч. 1 ст. 3 , ч. 2 ст. 11 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати №95 від 01.07.1949, ратифікованої Україною 04.08.1961 заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише в такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 5 ст. 97, ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості (частина шоста статті 24 Закону України "Про оплату праці").

Отже право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано та захищається державою, своєчасність та розмір якої не може бути поставлений в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

В разі якщо банком було здійснено списання грошових коштів з рахунку боржника на підставі платіжної вимоги державного виконавця і саме ці грошові кошти були призначені для виплати заробітної плати, або в разі якщо боржник розуміє, що у певну календарну дату місяця у нього виникне необхідність здійснити виплату заробітної плати своїм працівникам з відповідного банківського рахунку, останній не позбавлений можливості звернутись до державного виконавця із заявою в якій слід повідомити про відповідні обставини.

В свою чергу, така заява повинна містити інформацію в якому саме розмірі в боржника виникло зобов`язання з виплати заробітної плати своїм працівникам, на яку саме суму він просить не звертати стягнення, до якої слід додати документи, на підтвердження зазначених вище обставин.

Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 по справі №905/361/19 та постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №915/1000/18, який є обов`язковим до застосування відповідно до приписів ч.4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Як убачається із матеріалів справи скаржник, як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції зазначає, що рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ Державний ощадний банк України призначений для виплати заробітної плати та є рахунком із спеціальним режимом, на який виконавчою службою арешт не накладається. На підтвердження зазначеного надав суду копії договору №4084204.00729310 про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати /стипендії та інших виплат через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організації/студентів) з використанням платіжних карток від 27.09.2018 з додатками, відомості ДП "Дослідне господарство "Перше травня" про виплату грошей №128 за серпень 2021 на суму 87167,96грн, довідки ДП "Дослідне господарство "Перше травня" №111 від 30.08.2021 про суму заборгованості, виписки з банку про наявність коштів.

Проте, зі змісту договору не випливає, що рахунок № НОМЕР_1 відкритий в банку саме на підставі цього договору і що він є рахунком із спеціальним режимом використання. Стверджуючи про те, що з цього рахунку перераховується заробітна плата, боржник не доводить, що на рахунок не зараховуються і зберігаються кошти боржника, призначені для здійснення інших розрахунково-касових операцій.

Згідно ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" саме на АТ "Державний ощадний банк України" покладений обов`язок визначати статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому.

Як вбачається з відповіді АТ "Ощадний банк України" від 09.02.2021 щодо постанови про арешт коштів та вимоги, рахунок відповідача (боржника, скаржника) № НОМЕР_1 , на кошти на якому виконавцем було накладено арешт, відкрито з метою надання послуг з розрахунково-касового обслуговування, які пов`язані із переказом грошей з рахунка (на рахунок), видачею грошей у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій.

У відповіді АТ "Ощадний банк України" від 01.07.2021 щодо вимоги державного виконавця від 11.06.2021 №13879, банк повідомив, що на ім`я ДП "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України у Волинському відділенні АТ "Ощадний банк України" відкрито рахунки: № НОМЕР_1 (залишок коштів 11867,71грн) та № НОМЕР_2 . Зазначив, що рахунок № НОМЕР_2 (980) є рахунком із спеціальним режимом використання, кошти із зазначеного рахунка згідно п.2 ст.34 Закону України "Про загальнообов`язкове страхування" не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Постанову державного виконавця про арешт коштів АТ "Державний ощадний банк України" виконав, що свідчить про те, що банк не визнав вказаний рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з наведеного не вбачається, що рахунок № НОМЕР_1 ДП "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України, відкритий у Волинському відділенні АТ "Ощадний банк України", є рахунком із спеціальним чи обмеженим режимом використання або є поточним рахунком боржника, з якого можуть здійснюватись операції по заробітній платі працівникам.

Крім того, доведення наявності заборгованості зі сплати заробітної плати у конкретному розмірі, факту порушення прав ДП "Дослідне господарство "Перше травня" на користування та розпорядження коштами для погашення заборгованості зі сплати заробітної плати, податках та обов`язковим платежам, наявності протиправної поведінки у діях виконавця, в силу приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено на особу, яка звертається з відповідними вимогами до суду.

За змістом доданої до скарги довідки № 111 від 30.08.2021 станом на 30.08.2021 у ДП "Дослідне господарство "Перше травня" рахується заборгованість з виплати заробітної плати на суму 87167,96грн та зі сплати податків і зборів на загальну суму 307218,52 грн. з яких: податок з доходів фізичних осіб - 166798,85 грн, військовий збір - 2041,75грн, єдиний податок - 96377,92грн та єдиний соціальний внесок - 42000грн.

При цьому, будь-яких документів на підтвердження викладеної у довідці інформації (сформованих та зазначених сум, які призначені до виплат юридичною особою боржником) до матеріалів справи скаржником не додано, зокрема, таких документів не додано і до апеляційної скарги.

Також, боржник (скаржник) не звертався до АТ "Ощадний банк України" з запитом щодо надання інформації та накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , з коштів на якому просить зняти арешт.

Крім того, заборгованість з виплати заробітної плати згідно довідки становить 87167,96 грн, а скаржник просить зняти арешт з коштів на суму 394386,48грн.

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, скаржником не доведено належними та допустимими доказами, наявності у боржника боргу зі сплати заробітної плати працівникам на суму, відносно якої боржник просить зняти арешт з коштів, а саме - 394386,48грн та не надано доказів, що зазначений рахунок, є рахунком, який використовується для виплати заробітної плати.

Отже, постанова державного виконавця про арешт коштів боржника від 28.01.2021 відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а дії державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мельничука В. А. щодо відмови в знятті арешту з коштів рахунку є правомірними та відповідають вимогам Закону.

За наведеного, вимога щодо зняття арешту з коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ПАТ Державний ощадний банк України" (філія-Волинське обласне управління АТ Ощадбанк код банку 303398) в сумі 394386,48 грн є необґрунтованою та безпідставною.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволення скарги повністю.

Так, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Волинської області від 29.09.2021 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" на ухвалу господарського суду Волинської області від 29.09.21 у справі № 903/480/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 29.09.21 у справі № 903/480/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №903/480/20 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "16" грудня 2021 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.