РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021Справа № 910/13320/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни

до Антимонопольного комітету України

про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії

Представники:

від позивача: Верцімаха Г.А.;

від відповідача: Кондрашова А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Верцімаха Галина Андріївна (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач), в якому просить суд (з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви):

- скасувати рішення Антимонопольного комітету України, викладене у листі від 16.06.2021 № 130-29.3/07-9145 про відмову у залученні позивача до справи про порушення АТ КБ "Приватбанк" законодавства про захист економічної конкуренції за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг еквайрингу шляхом встановлення завищеної комісії за послуги еквайрингу у якості третьої особи, прийнятого за результатами розгляду клопотання позивача від 17.05.2021 (вх. АМКУ від 18.05.2021 № 8-01/6567);

- зобов'язати Антимонопольний комітет України розглянути клопотання позивача від 17.05.2021 (вх. АМКУ від 18.05.2021 № 8-01/6567) про залучення третьою особою до участі у справі про порушення АТ КБ "Приватбанк" законодавства про захист економічної конкуренції відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції", з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.08.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.09.2021. Зокрема, зобов'язано Антимонопольний комітет України надати суду у строк до 28.09.2021 належним чином засвідчені копії всіх матеріалів сформованих на час винесення рішення, оформлене листом від 16.06.2021 № 130-29.3/07-9145 "Щодо залучення до справ у якості фізичної особи".

28.09.2021 до суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни (надіслана на електронну пошту суду), в якій позивач просить суд провести судове засідання, призначене на 30.09.2021 за відсутності позивача та його представника.

28.09.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав копії всіх матеріалів сформованих на час винесення рішення, оформленого листом від 16.06.2021 № 130-29.3/07-9145 "Щодо залучення до справ у якості фізичної особи".

У судовому засіданні 30.09.2021 судом відкладено розгляд справи на 04.11.2021.

05.10.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема, зазначає, що підставою для незалучення позивача до справ у якості третьої особи є відсутність належного та достатнього обґрунтування, що рішення у цих справах можуть суттєво вплинути на права та інтереси Фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни, охоронювані Законом України «Про захист економічної конкуренції».

21.10.2021 до суду від Фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни надійшла відповідь на відзив (надіслана на електронну пошту суду), в якій позивач, зокрема зазначає, що предметом вищезазначеної справи Комітету є вивчення питання встановлення банком завищених тарифів та послуг еквайрінгу, які здійснюються в межах однієї банківської установи, відповідно розслідування у справі в ході якого вирішується питання безпідставного стягнення АТ КБ "Приватбанк" завищеної комісії за здійснення безготівкових розрахунків впливає на права та інтереси позивача.

03.11.2021 до суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни (надіслана на електронну пошту суду), в якій позивач просить суд провести підготовче засідання, призначене на 04.11.2021 за відсутності позивача та його представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/13320/21 призначено на 02.12.2021.

У цьому судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.12.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, 16.04.2021 на офіційному сайті Антимонопольного комітету України було розміщено повідомлення про початок розгляду Комітетом справ проти АТ «КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг еквайрингу.

Позивач також зазначає, що ФОП Верцімаха Г.А. є суб'єктом ринку послуг карткових платіжних систем, одержує послуги еквайрингу платіжного сервісу АТ КБ «Приватбанк» - LiqPay під час здійснення розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням покупцями електронних платіжних засобів, щодо якого розпочато розслідування в антимонопольній справі.

Тож, позивач звернувся до Антимонопольного комітету України з клопотанням б/н від 17.05.2021 про залучення третьої особи до участі у справі про порушення АТ КБ «Приватбанк» законодавства про захист економічної конкуренції, яке обгрунтоване тим, що дії АТ КБ «Приватбанк» у вигляді встановлення завищеної комісії за послуги еквайрингу є неприпустимими та були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку, тож з метою отримання всіх процесуальних документів, надання Комітету власних доказів та пояснень, у разі необхідності ознайомлення із матеріалами справи та поясненнями відповідачів, надання клопотань та можливості всіляко впливати на те, щоб банки, в тому числі АТ КБ «Приватбанк» було покарано за зловживання монопольним становищем, позивач просив Комітет залучити Верцімаху Г.А. третьою особою до участі у справі проти АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг еквайрингу у зв'язку з тим, що рішення у цій справі може суттєво зачіпати її права та інтереси, охоронювані Законом України «Про захист економічної конкуренції», а також прийняти розпорядження про визнання Верцімахи Г.А. третьою особою, яка братиме участь у справі.

Рішенням Антимонопольного комітету України, яке оформлене листом від 16.06.2021 № 130-29.3/07-9145 «Щодо залучення до справ у якості третьої особи» відповідач, розглянувши клопотання ФОП Верцімахи Г.А. зазначив, що ФОП Верцімахою Г.А. не надано підтверджуючих документів стосовно того, що рішення у справах про порушення АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» законодавства про захист економічної конкуренції можуть суттєво зачіпати її права та інтереси, охоронювані Законом України «Про захист економічної конкуренції».

Також, Комітет зазначив, що ФОП Верцімахою Г.А. не надано підтверджуючих документів наявності договірних відносин з платіжним сервісом АТ «Ощадбанк» для отримання послуг еквайрингу під час здійснення покупцями розрахунків з використанням електронних платіжних засобів, відповідно, Комітетом не встановлено, яким чином дії АТ «Ощадбанк» можуть суттєво зачіпати права та інтереси ФОП Верцімахи Г.А. під час надання послуг еквайрингу.

Тож, з урахуванням зазначеного вище, Комітетом було повідомлено про відсутність підстав для прийняття розпорядження про визнання ФОП Верцімахи Г.А. третьою особою, залученою до участі у справах.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення Комітету, яке оформлено листом ід 16.06.2021 № 130-29.3/07-9145 (далі - Рішення) є незаконним, оскільки наслідком відмови Комітету у залученні позивача, що є суб'єктом на рингу послуг карткових платіжних систем та одержує послуги еквайрингу платіжного сервісу АТ КБ «Приватбанк» LiqPay у якості третьої особи до справи про порушення АТ КБ «Приватбанк» законодавства про захист економічної конкуренції, є позбавлення його прав наданих законом щодо стосуються можливості ознайомлюватися з матеріалами справи, наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення, одержувати копії рішень у справі, подавати свої міркування та заперечення, оскаржувати рішення в порядку, визначеному законодавством.

Крім того, позивач вказує, що від прийнятого Комітетом рішення щодо АТ КБ «Приватбанк» залежить, чи зможе позивач, як споживач послуг еквайрингу платіжного сервісу АТ КБ «Приватбанк» LiqPay повернути собі переплачені кошти, у порядку, визначеному положеннями ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки своїми нправомірними діями (встановлення завищеної комісії за послуги еквайрингу) АТ КБ «Приватбанк» порушило право позивача на належне отримання послуг з прийому платежів за допомогою системи LiqPay.

З огляду на викладене позивач просить суд скасувати рішення Антимонопольного комітету України, викладене у листі від 16.06.2021 № 130-29.3/07-9145 про відмову у залученні позивача до справи про порушення АТ КБ "Приватбанк" законодавства про захист економічної конкуренції за ознаками зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг еквайрингу шляхом встановлення завищеної комісії за послуги еквайрингу у якості третьої особи, прийнятого за результатами розгляду клопотання позивача від 17.05.2021 (вх. АМКУ від 18.05.2021 № 8-01/6567) та зобов'язати Антимонопольний комітет України розглянути клопотання позивача від 17.05.2021 (вх. АМКУ від 18.05.2021 № 8-01/6567) про залучення третьою особою до участі у справі про порушення АТ КБ "Приватбанк" законодавства про захист економічної конкуренції відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції", з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Статтею 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Статті 7, 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» закріплюють, що Комітет має повноваження, зокрема, приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції рішення за заявами і справами. Державний уповноважений Антимонопольного комітету України має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, приймати розпорядження про початок розгляду справи або надавати мотивовану відповідь про відмову в розгляді справи. Рішення та розпорядження державних уповноважених Антимонопольного комітету України приймаються від імені Антимонопольного комітету України.

Закон України «Про захист економічної конкуренції» визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції», органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за, зокрема заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Положеннями частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено право заявника, відповідача, третьої особи оскаржити рішення органів Комітету повністю або частково саме до господарського суду.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 39 Законом України «Про захист економічної конкуренції» заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Виходячи із системного тлумачення положень статті 7, 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відмова Комітету в розгляді справи, тощо є рішенням Комітету, оформленим не розпорядженням, а листом-повідомленням. Отже, таке рішення може бути оскаржене заявником у господарському суді.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17, №160/2452/19 від 18.03.2020.

Так, згідно ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб'єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Як встановлено судом, ФОП Верцімаха Г.А. звернулася до Антимонопольного комітету України з клопотанням б/н від 17.05.2021 про залучення третьою особою до участі у справі про порушення АТ КБ «Приватбанк» законодавства про захист економічної конкуренції.

В обгрунтування клопотання щодо залучення до участі у справі третьою особою, позивач зазначає, що:

- ФОП Верцімаха Г.А. отримує послуги еквайрингу під час здійснення розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням покупцем електронних платіжних засобів;

- за договором публічної оферти з платіжним сервісом АТ КБ «Приватбанк» LiqPay ФОП Верцімаха Г.А. отримує платежі за послуги з розміщення та обробки інформації, створення сайту в мережі Інтернет;

- комісія, яка утримується з ФОП Верцімахи Г.А. за кожну транзакцію переказу коштів, складає 2,75 %;

- розмір комісії за еквайринг не зменшується у випадках, коли АТ КБ «Приватбанк» виступає одночасно і еквайром, і емітентом електронного платіжного засобу;

- протягом травня-листопада 2020 використання платіжного сервісу LiqPay загалом було сплачено 1 002, 00 грн за послуги переказу грошових коштів;

- частка операцій, які здійснювалися з використанням покупцями електронних платіжних засобів, емітентом яких є АТ КБ «Приватбанк», становить близько 50 % від загальної кількості операцій, здійснених з використанням покупцями електронних платіжних засобів;

- за усіма зазначеними операціями, за відсутності необхідності сплачувати комісію інтерчендж, АТ КБ «Приватбанк» як банк-еквайр не змінював розмір комісії за еквайринг. Тобто, АТ КБ «Приватбанк» безпідставно стягнув з ФОП Верцімахи Г.А. завищену комісію, оскільки ці операції не передбачали витрати на інтерчендж.

Крім того, у клопотанні зазначено, що залучення ФОП Верцімахи Г.А. є необхідним для можливості отримання всіх процесуальних документів, можливості надання Комітету власних доказів та пояснень, ознайомлення з матеріалами справи та поясненнями відповідачів у такі справи, подання клопотань тощо.

Відповідно до приписів ст. 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особами, які беруть участь у справі, визнаються: сторони, треті особи, їх представники.

Сторонами у справі є відповідач і заявник (у разі якщо справу розпочато за відповідною заявою).

Заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідачем є особа, щодо якої здійснюється розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв'язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

Стеттею 40 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що особи, які беруть (брали) участь у справі, мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи (крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи); наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення (заперечення), пропозиції щодо питань, які виносяться на експертизу; одержувати копії рішень у справі (витяги з них, крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі); оскаржувати рішення в порядку, визначеному законом.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм правами.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції» Комітет залучає особу до участі у справі, у якості третьої особи у разі, якщо рішення в антимонопольній справі може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом, тобто виходячи з критерію суттєвості.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ФОП Верцімахою Г.А. не було надано Комітету підтверджуючих документів стосовно того, що рішення у справах про порушення АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» законодавства про захист економічної конкуренції можуть суттєво зачіпати її права та інтереси, охоронювані Законом України «Про захист економічної конкуренції», тобто ФОП Верцімахою Г.А. не підтверджено документально, зокрема:

- що операції між ФОП Верцімахою Г.А. та покупцями здійснювалися з використанням платіжного сервісу АТ КБ «Приватбанк» LiqPay та/або через MiniPOS терміналу;

- у який спосіб ФОП Верцімахою Г.А. було визначено, що частка операцій, здійснених з використанням електронних платежних засобів, емітентом яких є АТ КБ «Приватбанк», становить 50 % від загальної кількості операцій, здійснених з використанням електронних платіжних засобів, та за якими АТ КБ «Приватбанк» як банк-еквайр не змінював розмір комісії за еквайринг;

- яким чином ФОП Верцімахою Г.А. було встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» було стягнуто завищену комісійну винагороду та у якому саме розмірі за операціями з використанням електронних платіжних засобів.

Крім цього, ФОП Верцімахою Г.А. не надано обгрунтування щодо неможливості використання інших інтернет-еквайрингових сервісів та наявності суттєвих фінансових та інших загроз для ведення господарської діяльності (припинення діяльності) в разі переходу на інший еквайринговий сервіс.

Також, ФОП Верцімахою Г.А. не було надано Комітету підтверджуючих документів наявності договірних відносин з платіжним сервісом АТ «Ощадбанк» для отримання послуг еквайрингу під час здійснення покупцями розрахунків з використанням електронних платіжних засобів, враховуючи що ФОП Верцімаха Г.А. у поданому клопотанні просила Комітет залучити її третьою особою до участі у справі проти АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг еквайрингу, відповідно Комітетом не встановлено, яким чином дії АТ «Ощадбанк» можуть суттєво зачіпати права та інтереси ФОП Верцімахи Г.А. під час надання послуг еквайрингу.

Відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Суд зазначає, що споживачами послуг еквайрингу під час здійснення розрахунків за операціями, що здійснюються з використаннями покупцями електронних платіжних засобів є фактично всі суб'єкти господарювання у сфері торгівлі, тож залучення кожного з них у разі звернення з відповідними клопотанням до Комітету може значно обтяжити розгляд антимонопольної справи та призвести до необгрунтованого затягування термінів її розгляду, пов'язаними з процесуальним забезпеченням розгляду справи.

Таким чином, ФОП Верцімахою Г.А. у поданому до Комітету клопотанні не підтверджено належними та достовірними доказами, що рішення у справах про порушення АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» законодавства про захист економічної конкуренції можуть суттєво зачіпати її права та інтереси, охоронювані Законом України «Про захист економічної конкуренції».

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що Комітетом в оскаржуваному рішенні було повідомлено позивача, що у разі якщо ФОП Верцімаха Г.А. надасть інформацію, яка сприятиме розгляду справи, така інформація може бути залучена до матеріалів відповідних справ.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, що під час прийняття рішення, яке оформлено листом від 16.06.2021 № 130-29.3/07-9145 Комітет діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом, висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

При цьому суд зазначає, що позовна заява Фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни не містить обгрунтованих підстав, визначених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для скасуваня рішення Антимонопольного комітету України, викладеного у листі від від 16.06.2021 № 130-29.3/07-9145 про відмову у залученні ФОП Верцімахи Г.А. до справ у якості третьої особи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення прав, за захистом яких він звернувся до суду, з боку відповідача, а тому позовні вимоги про скасування рішення Антимонопольного комітету України, викладеного у листі від 16.06.2021 № 130-29.3/07-9145 про відмову у залученні позивача до справи про порушення АТ КБ "Приватбанк" та АТ «Ощадбанк» законодавства про захист економічної конкуренції за ознаками зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг еквайрингу шляхом встановлення завищеної комісії за послуги еквайрингу у якості третьої особи, прийнятого за результатами розгляду клопотання позивача від 17.05.2021 (вх. АМКУ від 18.05.2021 № 8-01/6567) не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що прийняття розпорядження про залучення особи до участі в антимонопольній справі, у якості третьої особи, у зв'язку з тим, що рішення Комітету може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані ЗакономУкраїни «Про захист економічної конкуренції», є виключною компетенцією органів Антимонопольного комітету України.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, які прийняті Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Поряд з цим, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, суд зазначає, що вимога позивача про зобов'язання Антимонопольний комітет України розглянути клопотання позивача від 17.05.2021 (вх. АМКУ від 18.05.2021 № 8-01/6567) про залучення третьою особою до участі в антимонопольній справі про порушення АТ КБ "Приватбанк" та та АТ «Ощадбанк» законодавства про захист економічної конкуренції відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції", також не підлягає задоволенню, оскільки прийняття розпорядження про залучення особи до участі в антимонопольній справі у якості третьої особи відноситься до дискреційних повноважень Антимонопольного комітету України, а суд не повинен втручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов'язувати його розглянути клопотання позивача, поза межами процедури, визначеної законом.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Верцімахи Галини Андріївни до Антимонопольного комітету України про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 13.12.2021

Суддя С. О. Щербаков