ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. Справа№ 927/727/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Реуцький Т.О.

За участю представників:

від позивача: Романенко Р.О. (довіреність від 02.09.2021 №0/02092021-LL)

від відповідача: не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Легалліс»

на додаткове рішення господарського суду Чернігівської області від 16.09.2021

у справі №927/727/21 (судя Шморгун В.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Легалліс»

до приватного підприємства «Промінь К»

про стягнення 4 358 120,71 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2 000 000,00 грн., який становить суму отриманої за договором безвідсоткової строкової позики №3/0819 від 15.08.2019, але неповернутої позики, нарахованих на підставі п. 5.2 вказаного договору штрафу в сумі 2 000 000,00 грн. та пені в сумі 100 065,58 грн., а також 3 % річних в сумі 59 196,50 грн. та інфляційних втрат в сумі 198 858,63 грн.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 09.09.2021 у справі № 927/727/21 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 2 000 000,00 грн. основного боргу, 59 196,50 грн. 3% річних, 198 858,63 грн. інфляційних втрат та 33 870,82 грн. витрат зі сплати судового збору, у решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням господарського суду Чернігівської області від 16.09.2021 у справі №927/727/21 до стягнення з позивача на користь відповідача присуджено 21 081,99 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції, дослідивши надані відповідачем докази та зважаючи на наявність заперечень позивача проти заявленої відповідачем суми витрат на професійну правничу допомогу встановивши, що з 16 вказаних у акті про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2021 видів наданих послуг 9 не підлягають розподілу, та, що у вказаному акті не зазначено вартість кожної із послуг, логічним і справедливим є визначення вартості однієї послуги за принципом пропорційності, тобто шляхом ділення загальної вартості наданих послуг на їх кількість, визнав, що вартість однієї послуги становить 6 250,00 грн. (100 000/16).

З огляду на часткове задоволення позовних вимог у цій справі та враховуючи положення ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд першої інстанції визнав, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачем, становить 21 081,99 грн.

Не погоджуючись із згаданим додатковим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Легалліс» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви приватного підприємства «Промінь К» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оспорюване додаткове рішення винесено з невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування вказаної позиції позивач послався на ненадання відповідачем суду актів приймання-передачі робіт за Договором, рахунків на оплату, доказів факту оплати правової допомоги адвокату Онопко В. О.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021 справу №927/727/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_1., судді Тищенко О.В., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Легалліс» на додаткове рішення господарського суду Чернігівської області від 16.09.2021 у справі №927/727/21.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 враховуючи звільнення ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, справу №927/727/21 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2021, у зв`язку з звільненням ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А. (суддя-доповідач), судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Легалліс» на додаткове рішення господарського суду Чернігівської області від 16.09.2021 у справі №927/727/21 прийнято до провадження вказаною колегією суддів, справу призначено до розгляду на 07.12.2021 о 10 год. 30 хв.

У судовому засіданні, 07.12.2021 представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, додаткове рішення скасувати, в задоволенні заяви відмовити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомленні належним чином.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідача за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне .

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2 000 000,00 грн., який становить сума отриманої за договору безвідсоткової строкової позики №3/0819 від 15.08.2019, але неповернутої позики, нарахованих на підставі п. 5.2 вказаного договору штрафу в сумі 2 000 000,00 грн. та пені в сумі 100 065,58 грн., а також 3 % річних в сумі 59 196,50 грн. та інфляційних втрат в сумі 198 858,63 грн. (а.с.1-4)

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 09.09.2021 у справі № 927/727/21 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 2 000 000,00 грн. основного боргу, 59 196,50 грн. 3% річних, 198 858,63 грн. інфляційних втрат та 33 870,82 грн. витрат зі сплати судового збору, у решті позову відмовлено.(а.с.166-178)

Додатковим рішенням господарського суду Чернігівської області від 16.09.2021 у справі №927/727/21 до стягнення з позивач на користь відповідача присуджено 21 081,99 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. (а.с.179-186)

Стаття 221 ГПК України встановлює, що:

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, а докази понесення таких витрат - до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

З матеріалів справи слідує, що:

- у відзиві на позов відповідач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести в зв`язку з розглядом справи, які становлять витрати на праву допомогу в сумі 100 000,00 грн. та просив стягнути з позивача судові витрати; (а.с.78-82)

- 12.08.2021 (до закінчення судових дебатів - примітка суду) до господарського суду Чернігівської області від відповідача надійшла заява про намір подання доказів щодо судових витрат в якій відповідач, з посиланням на приписи ч. 8 ст. 129 ГПК України та враховуючи те, що наведений ним у відзиві на позов розрахунок судових витрат є орієнтовним, а остаточна сума вказаних витрат буде відома після закінчення розгляду справи, просив суд прийняти намір відповідач подати докази щодо судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по справі № 927/727/21 та стягнути з позивача судові витрати; (а.с.105-106)

- 09.09.2021 (тобто у день проголошення рішення) до господарського суду Чернігівської області надійшла заява відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в якій відповідач просив стягнути з позивача судові витрати. До вказаної заяви відповідачем надані докази понесення судових витрат з яких слідує, що загальна сума його витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом цієї справи, становить 100 000,00 грн. (а.с.130-132)

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження факту понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 100 000,00 грн., ним до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії:

- договору про надання правової (правничої) допомоги № 09/2021 від 26.04.2021 укладеного між відповідачем як клієнтом та адвокатом Онопко Вікторією Олександрівною та додаткової угоди № 1 від 16.07.2021 до вказаного договору; (а.с.133-134)

- акту про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2021; (а.с.136)

Зі змісту укладеного між відповідачем як клієнтом та адвокатом Онопко Вікторією Олександрівною договору про надання правової (правничої) допомоги № 09/2021 від 26.04.2021 (далі Договір) слідує, що:

- адвокат приймає на себе зобов`язання надання правової допомоги клієнту з питань ведення та супроводу судових справ, у яких клієнт виступає позивачем, відповідачем або третьою особою, у тому числі, у господарському суді Чернігівської області. Послуги включають в себе написання процесуальних документів, письмових заяв (листів), ознайомлення із документами справ, проведення телефонних переговорів (п. 1);

- за надання правової допомоги клієнт сплачує гонорар, розмір якого визначається в окремо підписаних додаткових угодах до цього договору (п. 4).

У Додатковій угоді № 1 від 16.07.2021 до Договору сторони погодили, що гонорар адвоката за супровід справи №927/727/21 становить 100 000,00 грн. та сплачується одноразово. (а.с.135)

09.09.2021 відповідачем та адвокатом Онопко В.О. підписано акт про надання правової (правничої) допомоги (далі Акт) (а.с.136), з якого слідує, що адвокатом надані наступні послуги (правова допомога):

1. Дослідження підстав виникнення та суті спору по справі №927/727/21, ознайомлення з документальними доказами; аналіз законодавства та актуальної судової практики; формування правової позиції; проведення контррозрахунку заборгованості та штрафних санкцій;

2. Надання клієнту розгорнутої правової консультації з питань, прямо пов`язаних зі справою №927/727/21;

3. Написання та подання відзиву на позов;

4. Написання та подання клопотання про забезпечення судових витрат;

5. Написання та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду;

6. Написання та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду;

7. Написання та подання заяви про намір подання доказів щодо судових витрат;

8. Відвідування господарського суду Чернігівської області для участі у судовому засіданні (за маршрутом: м. Київ - м. Чернігів); участь у судовому засіданні в приміщенні суду;

9. Написання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат;

10. Канцелярські роботи (виготовлення копій документів, їх сканування та відправлення адресатам засобами зв`язку, інші подібні роботи).

Усього виконано робіт на загальну суму 100 000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання відповідачу адвокатом Онопко В.О. послуг на заявлену до стягнення суму.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, слід зазначити таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи слідує, що позивач заперечує проти заявленої відповідачем суми витрат на професійну правничу допомогу та просить відмовити у її стягненні посилаючись на ненадання відповідачем суду актів приймання-передачі робіт за Договором, рахунків на оплату, доказів факту оплати правової допомоги адвокату Онопко В. О. та на те, що розмір заявлених витрат не відповідає критерію розумної необхідності, оскільки справа не потребувала значних затрат та не вимагала значного обсягу юридичної роботи.

Аналогічні за змістом заперечення викладені і у апеляційній скарзі.

При цьому те, що відповідачем не надано доказів оплати наданих адвокатом послуг на заявлену до стягнення суму, не може бути підставою для відмови у їх стягненні, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Вказана правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Вказаним спростовуються послання позивача, як на підставу для відмови відповідачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, на відсутність доказів оплати витрат на надану професійну правничу допомогу.

При цьому посилання позивача на відсутність актів приймання-передачі робіт за Договором спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо решти доводів позивача колегія суддів зазначає про наступне.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що:

- у п. 1 наданого відповідачем акту про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2021 одним із видів послуг, вказано проведення контррозрахунку заборгованості та штрафних санкцій, проте доказів фактичного виконання адвокатом вказаної послуги суду не надано, оскільки в матеріалах справи відсутній такий контрозрахунок, а отже, витрати щодо надання цієї послуги не відповідають критерію реальності;

- щодо вказаної у п. 4 послуги, пов`язаної з написанням та поданням клопотання про забезпечення судових витрат, витрати з її надання не підлягають розподілу, оскільки представник відповідача у підготовчому засіданні 31.08.2021 заявив про відкликання вказаного клопотання про забезпечення судових витрат та просив його не розглядати, у зв`язку з чим суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення без розгляду вказаного клопотання;

- пункти 5 та 6 акту про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2021 є ідентичними і містять у собі послуги з написання та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду та участь у такому засіданні в режимі відеоконференції, водночас подання клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції є правом, а не обов`язком особи, а тому витрати з надання такої послуги також не підлягають розподілу;

- з матеріалів справи вбачається, що відповідач приймав участь лише в одному судовому засіданні в режимі відеоконференції, а тому витрати, пов`язані із участю в другому судовому засіданні в режимі відеоконференції, не відповідають критерію реальності;

- щодо видів наданих послуг, вказаних у п. 7, 9 акту про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2021 «написання та подання заяви про намір подати докази після ухвалення судом рішення і заяви про ухвалення додаткового рішення», то, враховуючи обставини розгляду цієї справи відповідач міг подати вказані докази під час розгляду справи по суті, зважаючи на те, що акт про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2021 складений та поданий до суду 09.09.2021, тобто одразу після проведення судового засідання, а відтак, витрати, пов`язані з наданням вказаних послуг, не відповідають критерію розумності та реальної необхідності;

- пункт 8 акту про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2021 містить два види надання послуг - відвідування господарського суду (дорога до суду) та участь у судовому засіданні, проте такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими послуги участі в судовому засіданні, а тому адвокатом фактично продубльовано одну й ту ж саме послугу два рази, а відтак, витрати на послугу з відвідування господарського суду Чернігівської області розподілу не підлягають, оскільки включені до такої послуги як участь у судовому засіданні;

- послуги, вказані у п. 10 акту про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2021 (виготовлення копій документів, їх сканування та відправлення адресатам засобами зв`язку, інші подібні роботи) не є послугами з надання правничої допомоги у розумінні ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому не підлягають покладенню на позивача;

- інша інформація, відображена в акті про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2021, щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.

За таких обставин, враховуючи те, що з 16 вказаних у акті про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2021 видів наданих послуг 9 не підлягають розподілу, та що у вказаному акті не зазначено вартість кожної із послуг, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що логічним і справедливим є визначення вартості однієї послуги за принципом пропорційності, тобто шляхом ділення загальної вартості наданих послуг на їх кількість, а відтак вартість однієї послуги становить 6 250,00 грн. (100 000/16), а загальний розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, який підлягає розподілу за наслідками розгляду спору сторін по суті становить 43 750,00 грн. (6 250,00х7).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 129 ГПК України, згідно з якою інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також те, що позовні вимоги позивача у цій справі було задоволено частково, витрати відповідача на послуги адвоката, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, підлягають стягненню на користь відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог

З огляду на вказані обставини суд першої інстанції цілком вірно визнав, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачем, становить 21 081,99 грн.

Інших підстав для скасування додаткового рішення у апеляційній скарзі не наведено.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване додаткове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із додатковим рішенням господарського суду Чернігівської області від 16.09.2021 у справі № 927/727/21, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Легалліс на додаткове рішення господарського суду Чернігівської області від 16.09.2021 у справі № 927/727/21 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення господарського суду Чернігівської області від 16.09.2021 у справі № 927/727/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 927//727/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 09.12.2021.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко