ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Справа№ 910/3737/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренко О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 01.12.2021 року у справі №910/3737/21 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2021, повний текст якого складено та підписано 13.08.2021

у справі №910/3737/21 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке"

до Міністерства аграрної політики та продовольства України

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1.Державного підприємства "Хмельницьке", 2.Фонду державного майна України, 3.Державного підприємства Радгосп "Лісовогринівецький"

про скасування державної реєстрації права власності з припиненням права власності.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі-відповідач) про:

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису №30520585 від 26.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 45,6 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області;

- cкасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису № 30572018 від 28.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 214 кв.м. (реєстраційний номер 000), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області;

- cкасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису №30577222 від 01.03.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 442,7 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області;

- cкасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису № 30535928 від 27.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 706,3 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області;

- cкасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису № 30537665 від 27.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 722,1 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області;

- cкасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису № 30541821 від 27.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 1087.3 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області;

- cкасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису № 30542953 від 27.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 685.9 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач незаконно зареєстрував в Державному реєстрі речових прав право власності на спірне нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 у справі №910/3737/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції вказав на недоведеність позивачем того, що спірну державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснено за відсутності у відповідача правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 у справі №910/3737/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з огляду на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і нормам права.

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі загалом зводяться до того, що ним було надано суду першої інстанції належні, допустимі та достатні докази правомірного перебування у нього на праві власності спірних об`єктів нерухомого майна з 2013-2014 року, натомість відповідачем не надано жодного доказу на спростування зазначеного, а оскільки останній у 2019 році ініціював внесення в Державний реєстр прав відомостей про право власності на об`єкти нерухомого майна, які на той час вже перебували у власності позивача, тому така подвійна реєстрація, вчинена на підставі витягу з Єдиного державного реєстру державної власності щодо державного майна №10-15-20282 від 03.10.2018, - є незаконною, а наявність такої реєстрації порушує законні права та інтереси позивача.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021, справу №910/3737/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 у справі №910/3737/21 та розгляд вказаної апеляційної скарги призначено на 19.10.2021 об 15:00 год.

30.09.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Цього ж дня від Державного підприємства "Хмельницьке" (далі-третя особа 1) до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить відмовити у її задоволенні, а також повідомити Генерального прокурора про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України керівником позивача та головою комісії з припинення юридичної особи (третьої особи 1) Марцинюком В.М., про що постановити окрему ухвалу і направити Генеральному прокурору для внесення відповідних відомостей в ЄРДР.

12.10.2021 на електрону адресу Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за програмою EASYCON.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №910/3737/21 задоволено.

19.10.2021 судове засідання не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Яковлєва М.Л. з 19.10.2021 - 12.11.2021 на лікарняному.

У зв`язку з виходом головуючого судді Яковлєва М.Л. з лікарняного та з метою здійснення подальшого розгляду справи у визначеному раніше складом суду, ухвалою суду від 15.11.2021 розгляд даної справи призначено на 01.12.2021.

17.11.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Фонду державного майна України (далі - третя особа 2) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Третя особа 1 наданим їй процесуальним правом не скористалася та у судове засідання, яке відбулося 07.12.2021, не з`явилася, своїх повноважних представників не направила та про причини своєї неявки суд не повідомила.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення її не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності зазначеного учасника справи.

07.12.2021 в судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги апеляційної скарги, просили задовольнити її, а оскаржуване судове рішення скасувати.

В свою чергу, представники відповідача, третьої особи 2 та 3 в даному судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарг та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Спір у дані справі виник внаслідок порушення права власності позивача на спірне нерухоме майно, що зумовлене державною реєстрацією права власності на зазначене майно за відповідачем.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, у відповідності до вимог ч.2 ст.4 ГПК України, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Тим самим, приписи наведених правових норм чинного законодавства визначають об`єктом судового захисту порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч.1 ст.16 ЦК України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч.1 ст.2 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік спорів, які відносяться до юрисдикції господарського суду, визначені у статті 20 ГПК України.

За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 331/6927/16-ц (пункт 69)).

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Порушення права/інтересу пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити/реалізувати своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Прийняття судом рішення покликане усунути цю невизначеність, відновити порушене право, створити можливість для реалізації інтересу. Тому застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права (інтересу) позивача.

Отже, кожна особа має право в порядку, встановленому процесуальним законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи, інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, що визначений законом або договором, а якщо закон або договір ефективного способу захисту не визначають - суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Частиною 4 статті 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка добросовісно набула майно у власність.

Аналогічні приписи щодо захисту права власності містить і національне законодавство України.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Конституція України також закріплює обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13).

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як свідчать матеріали справи, 12.09.2013 між Державним підприємством "Хмельницьке" в особі голови комісії з припинення юридичної особи ДП "Хмельницьке" Марцинюка В.М., як продавцем, та ТОВ "Хмельницьке", як покупцем, укладено 6 договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І., щодо наступного нерухомого майна:

- приміщення будинку кімнати безпеки руху загальною площею 45,6 кв.м. (договір зареєстрований у реєстрі за № 1939);

- приміщення складу запчастин загальною площею 214 кв.м. (договір зареєстрований у реєстрі за № 1940);

- приміщення складу будматеріалів та міндобрив загальною площею 442,7 кв.м. (договір зареєстрований у реєстрі за № 1941);

- будівлі зерноскладу загальною площею 706,3 кв.м. (договір зареєстрований у реєстрі за № 1935);

- приміщення сушильного навісу для зерна загальною площею 722,1 кв.м. (договір зареєстрований у реєстрі за № 1942);

- приміщення с/господарських машин загальною площею 1087,3 кв.м. (договір зареєстрований у реєстрі за № 1938) (а.с.25-49 т.1).

Відповідно до п.1.2 вказаних договорів, відчужувані об`єкти належать продавцю, на підставі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області 17-18.08.2013 (державний реєстратор Ачкасов Д.Ю.), індексні №№8127003, 8122705, 8126757, 8127019, 8126979, 8122485. Відповідно до Витягів з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексні №№8770425, 8770484, 8770413, 8770622, 8770622, 8771127 та 8770719, видані Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області 01.08.2013 та 01.09.2013, яким підтверджується право власності на нерухоме майно та здійснення державної реєстрації прав власності, реєстраційні номера об`єктів нерухомого майна: 0, 50, 50, 50, 50, 50.

03.12.2014 між Колективним сільськогосподарським підприємством «Ліктрави», як продавцем, та ТОВ "Хмельницьке", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І., та зареєстрований у реєстрі за № 1552 (а.с.50-53 т.1).

За умовами вказаного договору об`єктом купівлі-продажу є приміщення механічної майстерні загальною площею 685,9 кв.м.

Відповідно до п.1.2 вказаного договору, відчужуваний об`єкт належать продавцю, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області 05.08.2014 (державний реєстратор Іщук В.О.), індексний №25196831. Відповідно до Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №25197002, виданого Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області 05.08.2014, яким підтверджується право власності на нерухоме майно та здійснення державної реєстрації прав власності, реєстраційні номера об`єктів нерухомого майна: 50.

Державна реєстрація права власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна здійснена за позивачем 12.09.2013 та 03.12.2014 відповідно, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а саме: за реєстраційним № 00 зареєстровано право власності на приміщення будинку кімнати безпеки руху загальною площею 45,6 кв.м.; за реєстраційним № 50 - приміщення складу запчастин загальною площею 214 кв.м.; за реєстраційним № 50 - приміщення складу будматеріалів та міндобрив загальною площею 442,7 кв.м.; за реєстраційним № 50 - будівлі зерноскладу загальною площею 706,3 кв.м.; за реєстраційним № 50 - приміщення сушильного навісу для зерна загальною площею 722,1 кв.м.; за реєстраційним № 50 - приміщення с/господарських машин загальною площею 1087,3 кв.м.; за реєстраційним № 50 - приміщення механічної майстерні загальною площею 685,9 кв.м. (а.с.54-67 т.1).

Також матеріали справи містять інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 239749564 від 05.01.2021 (а.с.20-24 т.1) та технічні паспорти на вищевказані об`єкти нерухомого майна (а.с.78-105 т.1).

Доказів визнання недійсними та розірвання у встановленому порядку вказаних вище правочинів матеріали справи не містять та учасниками справи не надано, а тому в розумінні положень ст.204 Цивільного кодексу України правомірність правочинів презюмується, і вони вважаються правомірним.

Також матеріали справи не містять доказів та учасниками справи не надано, що вказані вище свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно та відповідна державна реєстрація даного майна були визнані недійсними і скасовані.

Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційні довідки від 03.03.2021 № 246753345, 246754253, 246754703, 246760774, 246756636, 246761660, 246760209) Міністерством аграрної політики та продовольства України зареєстровано право власності на наступні об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: вул. Центральна, 4 с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, а саме: 26.02.2019 на прохідну з диспетчерською загальною площею 45,6 кв.м., реєстраційний №250, номер запису 30520585; 28.02.2019 на склад №1 загальною площею 214 кв.м., реєстраційний №000, номер запису 30572018; 01.03.2019 на склад мінеральних добрив загальною площею 442,7 кв.м., реєстраційний № 250, номер запису 30577222; 27.02.2019 на зерносклад № 2 загальною площею 706,3 кв.м., реєстраційний № 250, номер запису 30535928; 27.02.2019 на зерносклад № 3 загальною площею 722,1 кв.м., реєстраційний № 250, номер запису 30537665; 27.02.2019 на піднавіс для сільськогосподарських машин на 24 місця загальною площею 1087,3 кв.м., реєстраційний № 250, номер запису 30541821; 27.02.2019 на механічну майстерню загальною площею 685,9 кв.м., реєстраційний № 250, номер запису 30542953 (а.с.106-112 т.1).

Підставою для проведення державної реєстрації слугував витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, виданий 03.10.2018 за №10-15-20282 Фондом державного майна України (а.с.153 т.1).

Крім того, в матеріалах справи містяться копії технічних паспортів на вищевказані об`єкти нерухомого майна, які виготовлено 07.05.2018 (а.с.79-109 т.2).

Також матеріали справи містяться копії актів приймання-передачі цілісного майнового комплексу Державного підприємства Радгосп «Лісовогринівецький» із сфери управління відповідача до сфери управління Фонду державного майна України від 18.10.2019 та 20.12.2019, з яких неможливо встановити факт передачі саме спірного нерухомого майна (а.с.234-238 т.1).

Тобто, вказані документи виготовлено задовго після набуття позивачем у власність спірного нерухомого майна.

Обставини здійснення Міністерством аграрної політики та продовольства України державної реєстрації права державної власності на об`єкти нерухомого майна, право власності на які було зареєстровано раніше за ТОВ "Хмельницьке", визнаються обома сторонами, тому в силу вимог ч.1 ст.75 ГПК України не підлягають доказуванню.

Таким чином, викладене свідчить, що із здійсненням оспорюваної державної реєстрації фактично допущено подвійну реєстрацію права власності на спірні об`єкт нерухомого майна, які станом на момент здійснення такої реєстрації вже перебували у позивача на праві власності.

Згідно із ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції від 04.02.2019) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень

Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції від 04.02.2019) передбачено, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції від 04.02.2019) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Таким чином, враховуючи наявність суперечностей між заявленим до реєстрації на користь відповідача речовим правом та вже зареєстрованим речовим правом позивача на спірне нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для відмови в державній реєстрації прав заявника.

Крім того, матеріали справи не містять та учасниками справи не надано доказів того, що при здійсненні оспорюваної державної реєстрації було скасовано рішення/документи, на підставі яких здійснено реєстрацію права власності позивача на спірні нерухомі об`єкти або рішення суду про скасування вказаних вище реєстраційних дій.

Наслідки невнесення компетентними органами - Фондом державного майна України змін у відомості Єдиного реєстру об`єктів державної власності про перехід спірних об`єктів нерухомого майна в приватну власність, мають покладатися на саму державу в особі таких органів, а також не повинні порушувати право позивача на мирне володіння своєю приватною власністю, який вчинив вичерпні відповідно законодавством дії щодо набуття у власність такого майна.

З огляду на викладене, одночасне існування державної реєстрації кількох прав на одне нерухоме майно суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право власності було зареєстровано первинно та не припинялося.

Тобто, такий стан речей щодо одночасного існування державної реєстрації кількох прав власності на один і той самий об`єкт нерухомого майна суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та прав позивача, а також підлягає судовому захисту.

Близькі за змістом висновки викладенні у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №823/378/16 та постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 14.07.2019 у справі №910/8387/19.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з твердженням позивача щодо належності та ефективності обраного ним у даному випадку способу захисту.

Проте, внаслідок неповного з`ясування обставин, що маються значення для справи, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення не врахував вищевстановленого та дійшов до хибних висновків щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання суду першої інстанції, відповідача та третіх осіб на судові рішення у справах №686/13875/18, №924/971/20 та 924/667/20 не спростовують встановленого вище та не впливають на висновки суду. Крім того, у даних справах позивач взагалі не брав участі, а також при розгляді даних справ судами не досліджувалось питання щодо правомірності набуття позивачем права власності на спірне нерухоме майно, а лише вирішувались питання щодо права постійного користування земельною ділянкою.

Посилання відповідача та третіх осіб на неотримання згоди суб`єкта управління майном щодо укладання вказаних вище договорів купівлі-продажу нерухомо мого майна, колегією суддів відхиляються, оскільки як встановлено вище матеріали справи не містять доказів визнання їх недійсними.

Таким чином, враховуючи вищевстановлене, оцінивши наявні в матеріалах докази окремо і їх сукупність в цілому, а також вчинення дій сторонами в розрізі спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла до висновку, що надані позивачем докази та вказані ним обставини, є більш вірогідними, ніж докази та посилання відповідача та третіх осіб на певні обставини.

Відтак, враховуючи в даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи, наведені відповідачем та третіми особами у відзивах на апеляційну скаргу, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на викладенні вище висновки суду апеляційної інстанції.

Доводи, наведені третьою особою 1 у відзиві на апеляційну скаргу щодо необхідності постановлення окремої ухвали, колегією суддів також відхиляються, оскільки в межах даної справи не встановлено підстав для застосування положень ст.246 ГПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права; позов слід задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 277, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 у справі №910/3737/21 задовольнити.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 у справі №910/3737/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

3. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису №30520585 від 26.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 45,6 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області.

4.Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису № 30572018 від 28.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 214 кв.м. (реєстраційний номер 000), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області.

5. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису №30577222 від 01.03.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 442,7 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області.

6. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису № 30535928 від 27.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 706,3 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області.

7. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису № 30537665 від 27.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 722,1 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області.

8. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису № 30541821 від 27.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 1087.3 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області.

9. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав Міністерства аграрної політики та продовольства України згідно запису № 30542953 від 27.02.2019, припинивши право власності Міністерства аграрної політики та продовольства України на об`єкт нерухомого майна площею 685.9 кв.м. (реєстраційний номер 250), що розташований за адресою: вул. Центральна, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області.

10.Стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України (01001, м.Київ, вул. Хрещатик, 24; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке" (31340, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 4; ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 15 890,00 грн (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто гривень нуль копійок) та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 23 835,00 грн (двадцять три тисячі вісімсот тридцять п`ять гривень нуль копійок).

11.Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

12.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3737/21.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 13.12.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко