ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Справа№ 910/10844/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Євсікова О.О.

Яковлєва М.Л.

без повідомлення сторін

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/10844/21 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз»

про стягнення 7 844 279,88 грн

ВСТАНОВИВ:

Керівник Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» про стягнення 7844279,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 позовну заяву №09.52-67-1368ВИХ-21 від 25.06.2021 Керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» про стягнення 7844279,88 грн з усіма додатками, направлено за виключною підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області.

Ухвала мотивована тим, що оскільки спір виник із нерухомого майна, а саме з приводу орендної плати за земельну ділянку, яка знаходиться в м. Долина, Івано-Франківській області, то позов має розглядатися за правилами виключної підсудності, встановленими частиною 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, а тому позовна заява у даній справі підлягає передачі за виключною підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/10844/21 скасувати та передати матеріали справи №910/10844/21 на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- скаржник вважає оскаржувану ухвалу прийнятою з порушенням норм процесуального права, а саме - ч.1,2 ст. 27 ГПК України;

- апелянт наполягає, що позовні вимоги у даній справі щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, є майновою вимогою щодо стягнення коштів, а не вимогою, яка стосується безпосередньо нерухомого майна (земельної ділянки);

- з урахуванням вказаного, апелянт заперечує проти передання справи до іншого суду на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України та вважає, що оскільки місцезнаходженням відповідача є місто Київ, то справа має розглядатись Господарським судом міста Києва.

11.08.2021 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/10844/21.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.08.2021 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/10844/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Шаптали Є.Ю., суддів: Хрипуна О.О., Євсікова О.О.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/10844/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 16.08.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/10844/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Івано-Франківської області надіслати матеріали справи №910/10844/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду

17.09.2021 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.

У період з 20.09.2021 по 03.10.2021 головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. перебував у щорічній відпустці.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 у зв`язку перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/10844/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 для розгляду справи №910/10844/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Євсіков О.О., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 поновлено Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/10844/21 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/10844/21 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

05.11.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Долинської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечує проти доводів, зазначених в апеляційній скарзі, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, вважаючи оскаржувану ухвалу такою, що винесена у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Нормами п. 8 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про передачу справи на розгляд іншого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1,5,6,8,9,12,18,31,32,33,34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було зазначено вище, Керівник Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» про стягнення 7844279,88 грн.

Оскаржуваною ухвалою вказану позовну заяву направлено за виключною підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області.

Передаючи справу за виключною підсудністю, Господарський суд міста Києва керувався приписами частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України.

Заперечуючи проти наведених висновків суду, апелянт вважає, що правила виключної підсудності не поширюються на спір щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, а вказана справа має розглядатись Господарським судом міста Києва відповідно до вимог статті 27 ГПК України, оскільки місцезнаходженням відповідача є місто Київ.

За змістом статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Стаття 30 Господарського процесуального кодексу України регламентує виключну підсудність справ.

Так, відповідно до частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Як передбачено ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Судом апеляційної інстанції перевірено матеріали позовної заяви та встановлено, що предметом спору є стягнення 7844279,88 грн безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати на користь Долинської міської ради Івано-Франківської області за користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:028:0004, площею 29,3876 га, яка знаходиться за адресою: м. Долина Івано-Франківської області.

Також до позовної заяви додано копії Договору оренди земельної ділянки №2/8-1/80-ОР від 14.07.2005, зареєстрованого у Державному реєстрі земель від 06.11.20015 за №04.05.303.00110 кадастровий номер :01:028:0004, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47191953, рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області №843-29/2017 від 17.08.2017, Додаток до рішення міської ради від №843-29/2017 від 17.08.2017 (Перелік земельних ділянок).

При цьому, зі змісту частини 3 статті 30 ГПК України вбачається, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна у даній справі підтверджено документально.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з частиною 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відтак, оскільки спір виник щодо нерухомого майна, а саме - з приводу орендної плати за земельну ділянку, яка знаходиться в м. Долина, Івано-Франківській області, то обґрунтованим є висновок, що така справа має розглядатись за правилами виключної підсудності відповідно до вимог частини 3 статті 30 ГПК України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передачу позовної заяви Керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» про стягнення 7844279,88 грн разом з доданими до неї документами за виключною підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області.

Водночас, з урахуванням наведених висновків щодо розгляду даної справи за правилами виключної підсудності, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме - ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України.

Судом апеляційної інстанції враховано усі інші доводи апелянта, однак суд звертає увагу, що за результатами перегляду оскаржуваної ухвали колегією суддів встановлено, що оскаржувана ухвала прийнята відповідно до норм процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала прийнята у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, а тому підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Відтак, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі № 910/10844/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку зі залишенням без змін ухвали місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/10844/21 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі № 910/10844/21 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10844/21 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді О.О. Євсіков

М.Л. Яковлєв