ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Справа №914/2875/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання М.С. Кіра

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця за № НЮ-1/3443 від 07.10.2021 року (вх. № 01-05/3416/21 від 12.10.2021 року)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 22.09.2021 року (суддя М.М. Синчук; повний текст ухвали складено 22.09.2021 року)

за заявою Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (вх. № 3746/21 від 20.09.2021 року) про забезпечення позову

у справі № 914/2875/21

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця (надалі АТ Українська залізниця) в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (надалі Регіональна філія Львівська залізниця АТ Українська залізниця)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Українські перспективи (надалі ТзОВ Українські перспективи)

про стягнення 1511718, 63 грн. упущеної вигоди,

за участю:

від позивача: Якуба Є.А. адвокат (довіреність № Ц/6-55/32-21 від 21.01.2021 року);

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви

17.09.2021 року Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Українські перспективи про стягнення 1511718, 63 грн. упущеної вигоди.

Разом із позовною заявою АТ «Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця АТ Українська залізниця подало до господарського суду Львівської області заяву за № НЮ-1/3089 від 09.09.2021 про забезпечення позову шляхом заборони ТзОВ «Українські перспективи вчиняти певні дії: здійснювати розповсюдження (розміщення) рекламного зображення на рекламних конструкціях, що знаходяться на об`єктах залізничного транспорту (територіях і об`єктах залізниці) за адресами: 1) м.Львів, вул. Пластова - Богданівська біля залізничного переїзду (3 конструкції розміром 6мх3м); 2) м. Львів, вул. Любінська (парна і непарна сторони на залізничному мості) (2 конструкції розміром 6мх3м); 3) м. Львів, вул. Луганська непарна сторона (1 конструкція розміром 12мх3м); 4) м. Львів, вул. Луганська непарна сторона (1 конструкція розміром 6мх3м) у зоні залізничного переїзду; 5) м. Львів, вул. Стрийська (парна сторона) в районі залізничного моста (1 конструкція розміром 6мх3м); 6) м. Львів, вул. Дж. Вашингтона перед залізничним переїздом (1 конструкція розміром 6мх3м); 7) м. Львів, вул. Єрошенка - біля залізничного моста (1 конструкція розміром 6мх3м); 8) м. Львів, вул. Варшавська - Єрошенка - на залізничному мості (1 конструкція розміром 6мх3м); 9) м. Львів, вул. Пластова (Малехів) біля залізничного моста (4 конструкції розміром 6мх3м); 10) м. Львів, вул. Зелена - вул. Зубрівська біля залізничного переїзду (2 конструкції розміром 6мх3м); 11) м. Львів, вул. Сихівська парна сторона біля залізничного моста (1 конструкція розміром 6мх3м); 12) м. Львів, вул. Шевченка (станція Клепарів) - (1 конструкція розміром 6мх3м); 13) м. Львів, вул. Опришківська, парна та непарна сторона, біля залізничного моста (2 конструкції розміром 6мх3м); 14) м. Львів, вул. Хмельницького, 176 парна та непарна сторона, біля залізничного переїзду (2 конструкції розміром 6мх3м) розміщені згідно договору №Л/П - 14227п/НЮ від 06.01.2014.

Заява мотивована тим, що правовідносини між сторонами виникли з договору Л/П-14227п/НЮ про надання рекламних послуг від 06.01.2014, укладеного між Залізницею (Розповсюджувач) та ТзОВ «Українські перспективи» (Рекламодавець), дія якого закінчилась 31.03.2018. Предметом договірних відносин між позивачем та відповідачем було те, що Розповсюджувач розміщує рекламні конструкції, які є власністю Рекламодавця, на об`єктах залізничного транспорту, а Рекламодавець здійснює оплату згідно виставлених рахунків за розміщення реклами на Залізниці. Заявник зазначає, що всупереч умовам договору та нехтуючи вимогою Залізниці, відповідач не здійснив демонтаж рекламних конструкцій і продовжив користуватись рекламними конструкціями на об`єктах залізничного транспорту. Зауважує, що у травні 2018 року ТзОВ «Українські перспективи» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Залізниці про визнання укладеним між сторонами правочину в поданій ТзОВ «Українські перспективи» редакції, а саме: угоди про внесення змін до договору №Л/П - 14227п/НЮ від 06.01.2014. Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2018 у справі №910/6065/18 задоволено заяву ТзОВ «Українські перспективи» про забезпечення позову та заборонено Залізниці й іншим особам, які діють від імені та/або на замовлення відповідача, вчиняти дії, спрямовані на демонтаж рекламних конструкцій, які належать ТзОВ «Українські перспективи» та розміщені за вищезазначеними адресами. Заявник наголошує, що на сьогодні ТзОВ «Українські перспективи» продовжує користуватися рекламними конструкціями, які знаходяться на об`єктах залізничного транспорту та передбачені в договорі №Л/П-14227п/НЮ від 06.01.2014. Протиправні дії відповідача, які завдають збитків позивачу у вигляді упущеної вигоди, а також той факт, що саме дії ТзОВ «Українські перспективи» спричинили ситуацію (наявність причинно-наслідкового зв`язку), що унеможливлює отримання позивачем належних сум коштів за надані послуги, постала необхідність звернутися до суду про забезпечення позову у визначений законом спосіб.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Львівської області від 22.09.2021 року у справі №914/2875/21 (суддя М.М. Синчук) відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про забезпечення позову (вх.3746/21 від 20.09.2021) у справі №914/2875/21.

Ухвала суду мотивована тим, що що зміст заяви про забезпечення позову повторює зміст позовної заяви та не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову, а містить обґрунтування заявлених позовних вимог у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

АТ «Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця АТ Українська залізниця подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її необґрунтованою, незаконною, прийнятою з неправильним застосуванням та порушенням норм матеріального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали повинен був пересвідчитись чи дійсно виник між сторонами спір, та чи дійсно існує реальна загроза невиконання чи ускладення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Враховуючи зазначені позивачем обставини у заяві про забезпечення позову та протиправні дії відповідача, а саме безпідставне отримання рекламних послуг завдає збитків позивачу у вигляді упущеної вигоди. Залізниця вважає, що надані аргументи і докази у заяві про забезпечення позову є достатніми та обгрунтованими для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, що у свою чергу перешкодить вчиненню відповідачем протиправних дій у випадку задоволення позовних вимог. Просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 22.09.2021 у справі №914/2875/21 та прийняти нове рішення, яким вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ТзОВ «Українські перспективи» вчиняти певні дії: здійснювати розповсюдження (розміщення) рекламного зображення на рекламних конструкціях, що знаходяться на об`єктах залізничного транспорту (територіях і об`єктах залізниці).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Зокрема зазначає, що при використанні механізму забезпечення позову заявник повинен належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі, зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. На думку відповідача, заявлений позивачем захід забезпечення позову абсолютно не відповідає предмету позову. Адже, між предметом позову (стягнення упущеної вигоди) та заходами забезпечення позову (забороною здійснювати розповсюдження рекламного зображення) відсутній правовий зв`язок. Такий захід забезпечення позову не впливає на фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову (відсутня імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів). Навпаки, така заборона може призвести до невиконання рішення суду, оскільки заборона відповідачу займатися основним видом діяльності, може утруднити його платоспроможність, призвести до банкрутства. Крім того, такий вид забезпечення позову, як заборона здійснювати розповсюдження рекламного зображення є по своїй суті втручанням у господарську діяльність відповідача. Просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Відповідач не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника. Згідно повідомленння про вручення рекомендованого поштового відправленння № 314 обізнаний з датою, часом і місцем розгляду справи.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання представників сторін. Отже, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника відповідача.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст.137 ГПК України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, серед іншого, з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, аналіз положень ст. 136, 137 ГПК України вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись на самих лише припущеннях позивача. Позивач повинен довести наявність обставин для забезпечення позову та необхідності забезпечення судом збалансованості інтересів усіх учасників процесу.

З метою мінімізації можливих зловживань із забезпеченням позову, процесуальним законодавством визначено наступне: по-перше, суду має бути надане підтвердження існування реальної загрози невиконання чи ускладення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; по-друге, забезпечення позову має бути обґрунтованим, тобто заявник повинен обґрунтувати, чому невжиття заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання суду, та як саме; по-третє, вид забезпечення позову повинен відповідати позовним вимогам та їхньому обсягу.

При цьому, вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а ще й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом спору уданій справі є стягнення з відповідача на користь позивача 1511718, 63 грн. упущеної вигоди.

В контексті викладеного, заявлений позивачем захід забезпечення позову не пов`язаний з предметом позовних вимог. Між предметом позову у даній справі (стягнення упущеної вигоди) та заходами забезпечення позову (забороною здійснювати розповсюдження рекламного зображення) відсутній взаємозв`язок.

Такий захід забезпечення позову не впливає на фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову (відсутня імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів).

Відповідно, заявлений позивачем захід забезпечення позову, не відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається, а відтак, не може вважатися адекватним.

Заявник, обґрунтовуючи вимогу про забезпечення позову (забороною здійснювати розповсюдження рекламного зображення) не довів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити, чи унеможливити виконання рішення суду, яке ухвалюватиметься за заявленими позивачем позовними вимогами, заявником не конкретизовано цих прав та охоронюваних законом інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що зміст заяви про забезпечення позову повторює зміст позовної заяви та не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову, а містить обґрунтування заявлених позовних вимог у справі № 914/2875/21.

Частинами 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України та встановлені у цій справі обставини, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення поданої АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» заяви про забезпечення позову.

Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують висновків, покладених в основу оскарженої ухвали місцевого господарського суду.

Ухвала господарського суду Львівської області від 22.09.2021 року у справі №914/2875/21 прийнята у відповідності до норм процесуального права, яку необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 136, 137, 140, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця за № НЮ-1/3443 від 07.10.2021 року (вх. № 01-05/3416/21 від 12.10.2021 року) залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Львівської області від 22.09.2021 року у справі №914/2875/21 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали оскарження ухвали від 22.09.2021 року у справі №914/2875/21 повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех