УХВАЛА

м. Київ

15.12.2021Справа № 910/20478/21

За заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову до його подання

Особи, які можуть отримати статус учасників справи:

1) ОСОБА_1 (позивач)

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «М`ЯЧИН І К°» (відповідач)

3) ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору)

Суддя Удалова О.Г.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник) звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до його подання.

В обґрунтування поданої нею заяви ОСОБА_1 пояснила, що вона є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ЯЧИН І К°» (далі - ТОВ «М`ЯЧИН І К°») та володіє часткою у статутному капіталі вказаного товариства в розмірі 16,67%, основна господарська діяльність якого полягає в передачі в оренду приміщень загальною площею 200 кв. м, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Антонова 2/32, корп. 76, що знаходяться у власності товариства.

Заявник вказала, що з відкритих джерел (https://opendatabot.ua/с/30518016) нею отримано інформацію про те, що за 2020 рік ТОВ «М`ЯЧИН І К°» має дохід у розмірі 94 300,00 грн, при цьому частка чистого прибутку складає 16 400,00 грн, а вартість активів Товариства складає 528 900,00 грн.

Щодо наведених відомостей про ТОВ «М`ЯЧИН І К°» заявник зазначила, що вважає такі фінансові показники товариства заниженими та такими, що не відображають дійсні обставини діяльності товариства, адже приблизна вартість оренди подібного приміщення складає 80 000,00 грн на місяць (дані з відкритого джерела - https://100realty.ua/uk/realty_search/nonlive/rent/s_200002584/cur_3/kch_2), що за рік складає - 960 000,00 грн доходу, що на переконання заявника, свідчить про заниження фінансових показників та недоотримання учасниками товариства дивідендів.

У зв`язку з цим, заявник вказала, що має намір звернутись до Господарського суду міста Києва із позовом до ТОВ «М`ЯЧИН І К°» про виплату дивідендів.

Необхідність звернення заявника до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви згідно з поясненнями заявника обумовлена тим, що ТОВ «М`ЯЧИН І К°» не надає достовірної інформації про свою фінансово-господарську діяльність, а керівник товариства, зловживаючи своїми повноваженнями, може здійснити відчуження нерухомого майна на АДРЕСА_1 , у результаті чого можуть бути порушені майнові права та охоронювані інтереси заявника.

Окрім того, заявник вказала, що керівник ТОВ «М`ЯЧИН І К°» ОСОБА_2 є учасником товариства з часткою в статутному капіталі в розмірі 50%, тому існує ризик того, що ОСОБА_2 , як учасник товариства, може шляхом виходу з ТОВ «М`ЯЧИН І К°» отримати вартість своєї частки за рахунок майна Товариства, що утруднить виконання рішення у випадку задоволення позову про виплату дивідендів.

З урахуванням викладеного заявник просила суд:

- накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 200 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ТОВ «М`ЯЧИН І К°»;

- накласти арешт на частку в статутному капіталі ТОВ «М`ЯЧИН І К°» в розмірі 118 000,00 грн (50% статутного капіталу товариства), що належить ОСОБА_2 .

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, дослідивши наявні в матеріалах заяви докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи та гарантією задоволення законних вимог позивача.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 по справі № 922/2163/17, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявником не доведено того, що наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини можуть ускладнити виконання рішення у даній справі, а заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення у даній справі, та того, що у випадку невжиття таких заходів виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено та не порушить збалансованості інтересів сторін у даній справі.

Заявник не надав жодних доказів на підтвердження того, що ТОВ «М`ЯЧИН І К°» або його директор ОСОБА_2 вчиняють дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна на АДРЕСА_1 або вихід ОСОБА_2 зі складу учасників товариства, у зв`язку з чим суд дійшов висновків, що наведені в заяві твердження ОСОБА_1 грунтуються на припущеннях заявника.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, а також роз`яснення Верховного Суду та Вищого господарського суду України, беручи до уваги обставини, наведені заявником в обґрунтування поданої ним заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заявником не наведено, та відповідно не доведено, наявність жодної обставини, яка б свідчила про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, а також роз`яснення Верховного Суду та Вищого господарського суду України, беручи до уваги обставини, наведені заявником в обґрунтування поданої ним заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заявником не наведено, та відповідно не доведено, наявність жодної обставини, яка б свідчила про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, у порушення наведених вимог закону, позивач в обґрунтування поданої ним заяви не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені ним в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких позивач звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить заявник.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала підписана та набрала законної сили 15.12.2021. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова