номер провадження справи 24/148/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2021 Справа № 908/2607/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/2607/21

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС (вул. Іллічівська, буд. 8, м. Київ, 04070, адреса для листування: вул. Малопідвальна, буд. 10, оф.2, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 20474912)

до відповідача: Приватного підприємства Агропромислова Фірма Алекс (пров. Свободний, буд. 1, с. Велика Знам`янка, Кам`янсько-Дніпровський район, Запорізька область, 71313, ідентифікаційний код 22162743)

про стягнення 124965,75 грн.

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС до Приватного підприємства Агропромислова Фірма Алекс про стягнення збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 124965,75 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021, наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області суду від 14.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2607/21 за правилами спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 24/148/21. Судове засідання призначено на 25.10.2021.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. 993 ЦК України, положеннях Закону України Про страхування, Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позов пред`явлений позивачем з наступних підстав: 03.06.2020 позивачем та ТОВ «Полетехніка» (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 99а0е (Renault, д.н.з. НОМЕР_1 ), за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 10.12.2020 ОСОБА_1 (відповідач), керуючи транспортним засобом «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 допустив зіткнення з транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 . Постанови Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17.03.2021 по справі № 318/2503/20 встановлено вину ОСОБА_1 . На підставі заяви Страхувальника та наданих документів було складено страховий акт №АКХ2709637 від 01.02.2021, за яким позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 124965,75 грн. Транспортний засіб, що є власністю відповідача на момент настання ДТП не буде забезпечено полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В розумінні ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виниклі зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 23.10.2021 судове засідання у справі № 908/2607/21 перенесено на 15.11.2021.

27.10.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній звернув увагу на те, що як на момент виникнення обставин, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення від 10.12.2020 серія ОБ № 103341, так і на дату розгляду матеріалів адміністративної справи 318/25033/20 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не був працевлаштований на ПП «АПФ «Алекс». Зокрема, за наявною у підприємства інформацією гр. ОСОБА_2 був працевлаштований на ФГ «Хорс-Агро» та згідно заяви від 07.12.2020 № 712-К1 був звільнений з ФГ «Хорс-Агро». Проте будь-яких правовідносин з ПП «АПФ Алекс» з гр. ОСОБА_2 на час вчинення ним адміністративного правопорушення не було. Просить суд в позові відмовити.

05.11.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вих.. № 0023344/ІНС від 02.11.2021).

Ухвалою суду від 09.11.2021 судом, з власної ініціативи виправлено описку в ухвалі суду від 23.10.2021, у зв`язку з чим судове засідання перенесено з 15.11.2021 на 12.11.2021.

З огляду на те, що представники сторін у судове засідання не з`явилися, судове засідання 12.11.2021 проводилося без фіксування технічними засобами, на підставі ч. 3 ст. 222 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки неявка в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

У судовому засіданні 12.11.2021 справу розглянуто, ухвалено рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

03.06.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полетехніка» (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 99а0е, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням у т.ч. транспортним засобом Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У відповідності до п. 24.1.3. Страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та строк згідно з розділом 27 договору.

Згідно п. 17 договору строк його дії з 21.06.2020 по 20.06.2021.

Матеріали справи свідчать, що постановою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17.03.2021 у справі № 318/2503/20 встановлено, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №103341 від 10 грудня 2020 року, цього ж дня ОСОБА_1 о 11 год. 30 хв., у с. Велика Знам`янка, по вул. Гоголя 37А, не вжив заходів задля недопущення самовільного руху автомобіля КАМАЗ 5510 д/н НОМЕР_2 . Як наслідок, врізався в автомобіль РЕНО Логан д/н НОМЕР_1 , заподіявши механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3 і 15.12 ПДР України.

З урахуванням того, що на час розгляду справи в суді ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , яке було видано 25.01.2021 Відділом ДРАЦС по Великобілозерському та Кам`янсько-Дніпровському районах Південно-Східного міжрегіонального управлінь Міністерства юстиції (м. Дніпро), суд позбавлений процесуальної можливості досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість особи, а тому провадження у справі закрито на підставі п. 9 ч. 1 ст. 247-КУпАП.

ТОВ «Полетехніка» (Страхувальник) звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (Страховик) із заявою про подію, що сталася 10.12.2020 та на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту від 03.06.2020 № 99а0е випадку та надано всі необхідні документи.

За замовленням позивача кваліфікаційним оцінювачем СПД «Шелудченко О.О.» складений звіт № 27/12/20 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, відповідно до якого вартість відновленого ремонту транспортного засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 198282,43 грн. з ПДВ.

На підставі заяви Страхувальника та наданих документів ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснено розрахунок страхового відшкодування та затверджено страховий №АRХ2709637 від 01.02.2021, згідно якого комісія прийшла до висновку, що даний випадок є страховою подією та виплати страхового відшкодування в сумі 124965,75 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ «Полетехніка» в розмірі 124965,75 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 750544 від 11.02.2021.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, транспортний засіб КАМАЗ 5510 д/н НОМЕР_2 , що є власністю відповідача не було забезпечено полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 08.04.2021 вих. № 0023344/ІНС про відшкодування шкоди у розмірі 124965,75 грн в порядку регресу у місячний термін. Проте вимога залишена відповідачем без реагування.

З огляду на те, що грошові кошти відповідачем не було перераховано, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з ПП Агропромислова Фірма Алекс 124965,75 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору № 99а0е добровільного страхування наземного транспорту від 03.06.2020, у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП), за заявою власника транспортного засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , позивачем виплачено страхувальнику (ТОВ «Полетехніка») страхове відшкодування в розмірі 124965,75 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 750544 від 11.02.2021.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факт володіння транспортним засобом «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 по справі № 461/8496/15-ц: «...Правило відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки сформульоване у частині другій статті 1187 ЦК України. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпек, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суб`єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов`язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки.

Стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон передбачає вичерпний перелік обставин, за яких володілець джерела підвищеної небезпеки звільняється від відповідальності, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки.

При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вина виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК).

Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За змістом частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.».

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди, відповідно до вимог 1166 ЦК України, покладено на відповідача.

Нормами ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, - його володільця.

З урахуванням наведеного, у розумінні ст. ст. 993, 1187 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача, надані в обґрунтування заперечень на позов, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства Агропромислова Фірма Алекс (пров. Свободний, буд. 1, с. Велика Знам`янка, Кам`янсько-Дніпровський район, Запорізька область, 71313, ідентифікаційний код 22162743) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС (вул. Іллічівська, буд. 8, м. Київ, 04070, адреса для листування: вул. Малопідвальна, буд. 10, оф.2, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 20474912) боргу у розмірі 124965 (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять) грн 75 коп. та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.12.2021.

Суддя Т.А. Азізбекян