РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

09.12.2021 Справа № 910/13897/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер»

про стягнення 4 729,26 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року Міністерство оборони України (далі Міністерство, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (далі Товариство, відповідач) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 4 729,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації) № 286/2/18/175 від 29.12.2018 (далі договір) в частині надання послуг за щотижневою розкладкою продуктів.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 4 729,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2021, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі № 910/13897/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

18.11.2021 від позивача через відділ діловодства надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів та лист про долучення документів.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 14.09.2021 була отримана повноважним представником позивача 21.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення № 017.

Вказана ухвала також була отримана повноважним представником відповідача 20.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення № 015.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

Зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:
Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

29.12.2018 між Міністерством (замовник) та Товариством (виконавець) укладено договір.

Згідно з п. 2.1 договору виконавець зобов`язується у 2019 році надати Міністерству послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації), зазначені у специфікації до цього договору, освіження продовольства, а замовник - прийняти послуги і оплатити у строки за цінами згідно з положеннями цього договору.

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 905 ЦК України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 11.1 договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору звіряння взаєморозрахунків здійснюється на підставі підписання обома сторонами актів звіряння.

У подальшому між сторонами укладено додаткові угоди до договору, зокрема, додатковою угодою № 11 від 09.12.2019 продовжено дію договору до 31.03.2020, додатковою угодою № 20 від 31.03.2020 продовжено дію договору до 30.04.2020, додатковою угодою № 21 від 06.04.2020 продовжено дію договору до 31.12.2020.

Військові частини, заклади, установи (далі - військові частини), для особового складу яких будуть надаватися послуги щодо організації харчування, передбачені п. 2.2 та п. 2.3 договору.

Ціна, кількість та строки надання послуг зазначаються у специфікації договору (п. 2.4 договору).

Якісні та кількісні показники послуг, порядок їх надання повинні відповідати вимогам законодавства України, що регулює питання у цій сфері (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору послуги надаються відповідно до законодавства України, а саме: Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту" (далі - Постанова КМУ від 29.03.2002 № 426), постанови Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2001 року № 1348 "Про норми годування штатних тварин військових частин, закладів, установ і організацій Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ та установ кримінально-виконавчої системи", наказів Міністерства оборони України від 09 лютого 2016 року № 62 "Про затвердження Інструкції з організації продовольчого забезпечення Збройних Сил України шляхом залучення суб`єктів господарювання", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.03.2016 за № 361/28491, від 29 липня 2016 року №390 "Про затвердження норм забезпечення столово-кухонним посудом, обладнанням, інвентарем та мийними засобами Збройних Сил України на мирний час" від 29.02.2016 №114 "Про затвердження типових договорів позички рухомого та нерухомого майна, необхідного для організації харчування особового складу Збройних Сил України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.03.2016 за № 429/28559, наказу Міністра оборони України від 09 грудня 2002 року № 402 "Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час" та інших нормативно-правових актів України, а також прийнятих під час дії договору нормативно-правових актів, спрямованих на регулювання відносин визначених умовами даного договору.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що приймання послуг за якістю та обсягом здійснюють представники замовника відповідно до вимог чинного законодавства у присутності представника виконавця. Якість та обсяг наданих послуг щодо забезпечення харчуванням оформлюється актом приймання наданих послуг з харчування (додаток № 4 до Наказу № 62 від 09 лютого 2016), який складається представником виконавця та представником замовника щоденно у трьох примірниках: перший - замовнику, другий - представнику замовника, третій - представнику виконавця. Підставою для складання акта приймання наданих послуг з харчування за обсягом є виконана заявка на приготування їжі за основними та додатковими нормами харчування (додаток № 2 до Наказу № 62 від 09 лютого 2016 р., далі заявка на приготування їжі), за якісними показниками приготовленої їжі дані книги обліку контролю за якістю приготування їжі (додаток 90). На підставі щоденно оформлених актів приймання наданих послуг з харчування, тричі на місяць (станом на 10, 20 та на останнє число місяця) складається зведений акт приймання наданих послуг із харчування (додаток № 5 до Наказу 62 від 09 лютого 2016 р.), який підтверджує виконання своїх зобов`язань виконавцем за відповідний період, та підписується: перший примірник - замовником, представниками замовника та представниками виконавця, другий та третій - представниками замовника і представниками виконавця. Якість та обсяг наданих послуг щодо забезпечення харчовими продуктами оформлюється актом приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами (додаток № 6 до Наказу № 62 від 09 лютого 2016 р.), який підтверджує виконання своїх зобов`язань виконавцем за відповідний період. Акт складається не частіше ніж тричі на місяць (станом на 10, 20 та на останнє число місяця), але не більше ніж 5 робочих днів з часу отримання послуг в повному обсязі: перший примірник - замовнику, другий - представнику замовника, третій - представнику виконавця та підписується: перший примірник - замовником, представниками замовника та представниками виконавця, другий та третій представниками замовника і представниками виконавця. Підставою для складання акта приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами за кількісними та якісними показниками є виконана у повному обсязі заявка на забезпечення харчовими продуктами військової частини (додаток № 3 до Наказу № 62 від 09 лютого 2016 р., далі заявка на харчові продукти), за замовленим асортиментом і кількістю, наявністю документів, що засвідчують якість і безпечність, відповідністю чинним стандартам та своєчасністю поставки до вказаного місця. За повідомленням замовника дозволяється складання акта за інші періоди.

Згідно з п. 6.4 договору послуги надаються особовому складу військових частин, зазначених у пунктах 2.2 та 2.3 договору в межах дислокації військових частин, а також особовому складу військових частин, що прикріплені на продовольче забезпечення та іншим особам, які мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах та годування штатних тварин, згідно із затвердженими Кабінетом Міністрів України нормами харчування та вимогами законодавства України. Послуги можуть надаватися в інших місцях, які встановлюються представником замовника відповідно до свого розпорядку дня та специфіки завдань, які виконуються військовою частиною.

Відповідно до п. 6.4.1 договору обсяги послуг щодо забезпечення харчуванням визначає представник замовника шляхом подачі виконавцю заявки на приготування їжі, на необхідну кількість осіб, за кожною нормою харчування (годування) у розрізі асортименту харчових продуктів на підставі розкладок продуктів, додаткових норм і додаткових продуктів щодоби до 18.00 дня, що передує дню отримання послуг у двох примірниках. Перший - залишається у представника виконавця, другий - в їдальні та повертається представнику замовника наступного дня.

Пунктом 6.4.2 договору передбачено, що обсяги послуг щодо забезпечення харчовими продуктами визначає представник замовника шляхом подачі виконавцю щодекадно шостого, шістнадцятого та двадцять шостого числа кожного місяця, до дванадцятої години, заявки на харчові продукти у розрізі асортименту харчових продуктів за кожною нормою харчування (годування).

Послуга щодо забезпечення харчуванням виконавцем надається згідно щотижневої розкладки продуктів, яка складається представником замовника із залученням представника виконавця, відповідно до норм харчування, з урахуванням рекомендацій Тилу Збройних Сил України, Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства борони України, Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України та наступних критеріїв: особливостей пори року, інтенсивності підготовки особового складу та умов бойової підготовки військових частин, планів освіження непорушних запасів. Під час надання послуги із забезпечення харчуванням виконавець забезпечує належні умови для якісного зберігання харчових продуктів на продовольчих складах та у виробничих приміщеннях. Щотижнева розкладка затверджується представником замовника, після ознайомлення з нею представника виконавця. Факт ознайомлення підтверджується підписом (п.п. 6.4.5. - 6.4.6. договору).

Згідно з п. 6.17.1 договору контроль за станом виконання договірних зобов`язань виконавцем здійснюють замовник та представники замовники. Контрольні заходи за якістю послуг із забезпечення харчуванням, харчовими продуктами представник замовника здійснює в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2018 № 488 «Про затвердження порядку контролю за якістю послуг з харчування особового складу Збройних Сил». Контроль здійснюється за: технологією приготування їжі, її якістю; відповідністю даних накладних фактичній наявності виданих харчових продуктів; санітарним станом об`єктів продовольчої служби; безпекою якості харчових продуктів під час постачання (у т.ч. для освіження) та зберігання; відповідністю харчових продуктів, що використовуються для надання послуг за цим договором чинним стандартам; порядком зберігання харчових продуктів на складі (або місцях); якістю та повнотою доведення встановлених норм харчування до кожного військовослужбовця та норм годування для штатних тварин і забезпечення їх кормами та фуражем, вивозом і видачею їжі; порядком освіження харчових продуктів; дотриманням санітарних заходів під час кулінарної обробки харчових продуктів, приготування і роздачу готової їжі, утриманні їдалень, складів, овочесховищ; своєчасним проходженням медичного обстеження обслуговуючим персоналом, який задіяний в організації продовольчого забезпечення; використанням і утриманням виконавцем військового майна та його обслуговуванням відповідно до експлуатаційної документації. Якщо під час здійснення контрольного заходу щодо якості послуг із забезпечення харчуванням, харчовими продуктами за результатами оцінки представника замовника існує обґрунтована підозра або встановлено, що харчовий продукт або інший об`єкт санітарних заходів є небезпечним чи непридатним до споживання та використання, зразок такого продукту відбирається у трьох юридично та аналітично однакових екземплярах у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2002 року № 833 «Про затвердження Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень». Один з яких направляється до установи безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини для проведення досліджень, другий в присутності представника виконавця передається на зберігання до військової частини як контрольний зразок, а третій передається представнику виконавця. Обіг зазначеного харчового продукту або іншого об`єкта контрольних заходів тимчасово припиняється представником замовника на період проведення досліджень до отримання протоколів лабораторних випробувань строком не більш як на 15 календарних днів, а харчових продуктів молочної групи не більш як на п`ять календарних днів. Виконавець має право встановленим порядком в присутності представника замовника передати третій зразок в уповноважену лабораторію для проведення досліджень. Щоденний акт приймання наданих послуг з харчування, зведений акт приймання наданих послуг із харчування, акт приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами оформлюються лише після завершення досліджень з обов`язковим зазначенням в актах їх результатів, але не більше 5 календарних днів після проведення досліджень. У разі якщо в результаті дослідження, проведеного уповноваженими лабораторіями, підозра щодо небезпечності харчового продукту або іншого об`єкта санітарних заходів не підтвердилась, представник замовника, у день отримання протоколів випробувань, зобов`язаний скасувати тимчасову заборону обігу харчового продукту або іншого об`єкта санітарних заходів, про що негайно інформується виконавець послуг. При незадовільних результатах дослідження, навіть за одним показником, проводиться повторний відбір зразків з тієї самої партії у подвійній кількості. Результати повторних досліджень є остаточними. У разі, якщо в результаті дослідження (випробування), проведеного уповноваженими лабораторіями, підозра щодо небезпечності харчового продукту або іншого об`єкта санітарних заходів підтвердилась, такий харчовий продукт має бути вилучений відповідно до пункту 6.17.4 цього договору.

Відповідно до п. 6.17.2 договору будь-які контрольні заходи здійснюються представниками замовника, в обов`язковій присутності представника виконавця, в разі відсутності представника виконавця та/або його відмови - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника). Результати проведення контрольних заходів оформлюються актом контролю, який складається в довільній формі, та підписується представником замовника, що здійснював перевірку, та представником виконавця, а у разі його відсутності або відмови - членами комісії. У разі відмови представника виконавця підписувати акт контролю, цей факт фіксується підписами членів комісії, після чого акт контролю, надсилається замовнику. Акт контролю подається посадовій особі, яка призначила її проведення, для прийняття відповідного рішення.

Пунктом 6.17.3 договору передбачено, що виявлені порушення умов цього договору фіксуються в: щоденному акті приймання наданих послуг з харчування, зведеному акті приймання наданих послуг із харчування, в графах книги обліку контролю за якістю приготування їжі (додаток 90) та акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання - у разі надання послуги щодо організації харчування; акті приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами та акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання - у разі надання послуги щодо забезпечення харчовими продуктами. При виявленні порушень будь-яких умов договору представником замовника складається акт про порушення договірних зобов`язань за участі представника виконавця, а у разі його відсутності або відмови - членами комісії та засвідчується їх підписами. У разі відмови представника виконавця підписувати акт про порушення договірних зобов`язань, цей факт фіксується підписами членів комісії, після чого акт про порушення договірних зобов`язань, надсилається замовнику. На підставі акта про порушення договірних зобов`язань, замовником оформляється претензія та направляється в установленому порядку виконавцю. Виконавець має право не допускати до перевірки осіб, які не мають необхідних документів визначених законодавством для її проведення.

Судом встановлено, що на виконання умов договору відповідач надав позивачу послуги щодо забезпечення харчування на загальну суму 26 217,32 грн, що підтверджується відповідними актами приймання наданих послуг щодо забезпечення харчування, підписаними сторонами та скріпленими їх печатками: від 21.08.2020 № 234, від 22.08.2020 № 235, від 23.08.2020 № 236, від 24.08.2020 № 237, від 25.08.2020 № 238, від 26.08.2020 № 239, від 27.08.2020 № 240, від 28.08.2020 № 241, від 29.08.2020 № 242, від 30.08.2020 № 243, від 31.08.2020 № 244.

Також сторонами підписаний і скріплений печатками зведений акт № 25/0780 приймання наданих послуг щодо забезпечення харчування з 21 серпня по 31 серпня 2020 року (включно) на суму 26 217,32 грн.

Разом з тим, під час виконання умов договору та при постачанні товару відповідачем допущено порушення умов договору у військовій частині НОМЕР_1 про що складено акти про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання ТОВ «Військсервіс-Волонтер»:

- виявлено факт порушення п.п. 6.4.5 - 6.4.6 договору щотижнева розкладка в період з 24.08.2020 по 30.08.2020 була складена та затверджена представником замовника, ознайомлена та не підписана представником виконавця, про що свідчить акт № 237;

- виявлено факт порушення п.п. 6.4.5 - 6.4.6 договору щотижнева розкладка в період з 24.08.2020 по 30.08.2020 була складена та затверджена представником замовника, ознайомлена та не підписана представником виконавця, про що свідчить акт № 238;

- виявлено факт порушення п.п. 6.4.5 - 6.4.6 договору щотижнева розкладка в період з 24.08.2020 по 30.08.2020 була складена та затверджена представником замовника, ознайомлена та не підписана представником виконавця, про що свідчить акт № 239;

- виявлено факт порушення п.п. 6.4.5 - 6.4.6 договору щотижнева розкладка в період з 24.08.2020 по 30.08.2020 була складена та затверджена представником замовника, ознайомлена та не підписана представником виконавця, про що свідчить акт № 240;

- виявлено факт порушення п.п. 6.4.5 - 6.4.6 договору щотижнева розкладка в період з 24.08.2020 по 30.08.2020 була складена та затверджена представником замовника, ознайомлена та не підписана представником виконавця, про що свідчить акт № 241;

- виявлено факт порушення п.п. 6.4.5 - 6.4.6 договору щотижнева розкладка в період з 24.08.2020 по 30.08.2020 була складена та затверджена представником замовника, ознайомлена та не підписана представником виконавця, про що свідчить акт № 242;

- виявлено факт порушення п.п. 6.4.5-6.4.6 договору щотижнева розкладка в період з 24.08.2020 року по 30.08.2020 року була складена та затверджена представником замовника, ознайомлена та не підписана представником виконавця, про що свідчить акт №243;

- виявлено факт порушення п.п. 6.4.5-6.4.6 договору щотижнева розкладка в період з 31.08.2020 року по 06.09.2020 року була складена та затверджена представником замовника, ознайомлена та не підписана представником виконавця, про що свідчить акт №244.

На підставі зазначеного позивачем нараховано штраф в розмірі 4 729,26 грн.

16.10.2020 замовником було направлено на адресу виконавця претензію № 286/6/7390 про сплату штрафу за порушення зобов`язань за договором.

Проте, за поясненнями позивача, які з боку відповідача не спростовані, виконавцем вимоги замовника виконано не було, суму штрафних санкцій, що була нарахована замовником, не сплачено, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як передбачено ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідності до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно абз. 1 п. 8.2.1 договору, у разі виявлення порушень договірних зобов`язань, виконавець сплачує замовнику штраф за кожен встановлений та зафіксований випадок у розмірі 20% від вартості наданої послуги, відповідно до акту приймання наданих послуг з харчування на день виявлення порушення: недотримання виконавцем санітарних норм, встановлених законодавством про безпечність та якість харчових продуктів на об`єктах, що використовуються для надання послуг з харчування, використання виконавцем під час надання послуг з харчування харчових продуктів, які є небезпечними та з порушенням маркування.

Відповідно до абз. 3 п.п. 8.2.2 договору, при не доведенні встановлених норм харчування (заміни одних продуктів на інші без письмового дозволу представника замовника), виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості наданих послуг відповідно до акту приймання наданих послуг з харчування за окремими прийомами їжі за кожний встановлений та зафіксований випадок.

Так, судом встановлено, що акти про порушення складені на суму 23 646,32 грн.

Таким чином, 20% від суми 23 646,32 грн складає 4 729,26 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення штрафу за актами про порушення договірних зобов`язань на загальну суму 4 729,26 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у визначеному позивачем розмірі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору, з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалки, 10/8, ідентифікаційний код 40887542) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) штраф у розмірі 4 729,26 грн (чотири тисячі сімсот двадцять дев`ять грн 26 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 09.12.2021.

Суддя О.Г. Удалова