ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.12.2021м. ДніпроСправа № 904/6866/21
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Фещенко Ю.В., розглянувши клопотання Фізичної особи-підприємця Матіїв Оксани Володимирівни (с. Тяпче, Долинський район, Івано-Франківська область)
про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
у справі:
за позовом Фізичної особи-підприємця Матіїв Оксани Володимирівни (с. Тяпче, Долинський район, Івано-Франківська область)
до Приватного підприємства "Дніпровські ласощі" (м. Кам`янське, Дніпропетровська область)
про стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних за дистриб`юторським договором № 02/01/19-Д від 10.01.2019 в загальному розмірі 110 832 грн. 78 коп.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У липні 2021 року Фізична особа-підприємець Матіїв Оксана Володимирівна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просила суд стягнути з Приватного підприємства "Дніпровські ласощі" (далі - відповідач) пеню, штраф, інфляційні втрати та 3% річних за дистриб`юторським договором № 02/01/19-Д від 10.01.2019 в загальному розмірі 110 832 грн. 78 коп.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2021 позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто з Приватного підприємства "Дніпровські ласощі" на користь Фізичної особи-підприємця Матіїв Оксани Володимирівни 11 665 грн. 43 коп. - пені, 8 000 грн. 00 коп. - штрафу, 15 748 грн. 35 коп. інфляційних втрат, 2 820 грн. 21 коп. 3% річних, 2 257 грн. 74 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

20.10.2021 на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Від позивача за допомогою системи "Електронний Суд" надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. суду № 58136/21 від 03.12.2021), в якому він просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 03.12.2021 клопотання Фізичної особи-підприємця Матіїв Оксани Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу прийнято до розгляду, вирішено здійснювати розгляд клопотання без виклику сторін за наявними матеріалами; роз`яснено учасникам судового процесу, що відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Крім того, вказаною ухвалою суду запропоновано відповідачу в строк до 10.12.2021 надати відзив на подане позивачем клопотання про розподіл судових витрат.

Зважаючи на скорочені строки розгляду клопотання, судом було додатково повідомлено позивача та відповідача про розгляд вказаного клопотання шляхом направлення телефонограм, які були отримані їх представниками - 07.12.2021 (а.с. 17 у томі 2).

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 59546/21 від 09.12.2021), в якій він просить суд повернути заявнику без розгляду клопотання Фізичної особи-підприємця Матіїв Оксани Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з тим, що останнє не надіслане на адресу відповідача.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшов відзив на клопотання про ухвалення додатково рішення (вх. суду № 59854/21 від 13.12.2021), в якому він просить суд клопотання позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення, посилаючись на таке:

- заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, по суті є загальними фразами та не підтверджені жодними доказами;

- враховуючи обставини справи, час, витрачений адвокатом на надання послуг, останній є значно завищеним, адже вивчення одного договору, кількох накладних і банківських виписок, а також, визначення правовідносин, що склалися, з відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, відбувається значно швидше ніж 1,5 години, а позовна заява з цього приводу зазвичай складається значно швидше, ніж 6,0 годин;

- детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом містить всього дві послуги: консультація клієнта з вивченням первинних бухгалтерських документів та складання позовної заяви, що не може вважатися, навіть, звичним;

- у даній справі поведінка відповідача була спрямована на вжиття заходів до виконання зобов`язання та негайне добровільне усунення ним порушення і без вирішення справи в суді, а поведінка самого позивача перешкоджала і в результаті - унеможливила своєчасне виконання зобов`язання;

- у договорі про надання правової допомоги № 111/21 від 23.04.2021 розмір витрат на правничу допомогу, порядок обчислення гонорару адвоката, зміни та умови його повернення не зазначені і, значить, не зазначені у договорі послуги, відшкодуванню не підлягають, а сам договір не є належним доказом;

- доказом надання і приймання певного обсягу послуг за визначеною ціною є документ, підписаний як адвокатом, та і клієнтом, тобто, акт прийому-передачі наданих послуг, отже, наданий односторонній опис із-за дефектності не може рахуватися належним доказом;

- до матеріалів справи додано копію квитанції прибуткового ордеру адвоката, водночас, відповідачем на підтвердження доказів, понесених ним витрат, не надано суду видаткового касового ордеру про передачу коштів адвокату, а відтак, враховуючи, що витрати відповідача (а не прибутки адвоката) мають бути підтверджені видатковим касовим ордером з підписами керівника та головного бухгалтера, які суду не подані, відсутні підстави включати до судових витрат у справі витрати відповідача на послуги адвоката як такі, що не підписані належними фінансовими документами;

- позивачем не надано суду доказів, що його адвокат має касу і веде касову книгу, відтак, адвокат позивача не може сам виписувати квитанцію чи касовий прибутковий ордер про отримання коштів, тому з наданих документів неможливо встановити точної вартості отриманих позивачем послуг, а також, факт вказаних послуг.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція щодо поданого позивачем клопотання.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Фізична особа-підприємець Матіїв Оксана Володимирівна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просила суд стягнути з Приватного підприємства "Дніпровські ласощі" (далі - відповідач) пеню, штраф, інфляційні втрати та 3% річних за дистриб`юторським договором № 02/01/19-Д від 10.01.2019 в загальному розмірі 110 832 грн. 78 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2021 позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто з Приватного підприємства "Дніпровські ласощі" на користь Фізичної особи-підприємця Матіїв Оксани Володимирівни 11 665 грн. 43 коп. - пені, 8 000 грн. 00 коп. - штрафу, 15 748 грн. 35 коп. інфляційних втрат, 2 820 грн. 21 коп. 3% річних, 2 257 грн. 74 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до вказаних положень, позивачем у позовній заяві був наведений попередній розрахунок судових витрат, який містить витрати на правову допомогу, а також до позовної заяви були додані договір про надання правової допомоги № 111/21 від 23.04.2021, детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом від 15.07.2021, квитанція до прибуткового касового ордеру № 388 від 15.07.2021 на суму 6 000 грн. 00 коп., свідоцтво на право зайняття адвокатської діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 35-39 у томі 1).

В той же час, від позивача за допомогою системи "Електронний Суд" надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. суду № 58136/21 від 03.12.2021), в якому він просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн. 00 коп.

Клопотання відповідача про повернення позивачу клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню, оскільки всі докази понесення позивачем таких витрат були долучені до позовної заяви, належні докази направлення якої відповідачу наявні в матеріалах справи. Крім того, судом засобами електронного зв`язку як клопотання позивача такі і всі докази були додатково направлені відповідачу за його зверненням.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В подальшому, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому він просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн. 00 коп.

З приводу вказаної заяви суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України:

- розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо);

- такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву;

- у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, порядок розподілу судових витрат судом визначений статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, частина 8 якої передбачає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2021 між адвокатом Лаврентьєвим Євгеном Олександровичем (далі - адвокат) та Фізичною особою-підприємцем Матіїв Оксаною Володимирівною (далі - клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги №111/21 (далі - договір, а.с. 35 у томі 1) за умовами пункту 1 якого клієнт доручає адвокату надання адвокатського захисту, правової допомоги у вигляді консультацій та представництва інтересів клієнта в правоохоронних органах, органах поліції, судах загальної юрисдикції, господарських судах всіх рівнів та ланок, а також в усіх інших без виключення органах державної влади та місцевого самоврядування, з усіх питань, пов`язаних із захистом прав та законних інтересів клієнта.

Відповідно до залученого до матеріалів справи детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом від 15.07.2021 (а.с. у томі 1), адвокатом в інтересах клієнта, з питання господарсько-правового спору з Приватним підприємством "Дніпровські ласощі" щодо заборгованості за дистриб`юторським договором № 02/01/19-Д від 10.01.2019, надані клієнту наступні правничі послуги:

- консультація клієнта з питань захисту його порушених прав внаслідок неналежного виконання господарських зобов`язань Приватним підприємством "Дніпровські ласощі" із вивченням письмових доказів у вигляді первинної документації - тривалістю 1,5 години, вартість яких складає 1 200 грн. 00 коп.;

- складання позовної заяви - 6 годин, вартість яких складає 4 800 грн. 00 коп.

Загальна вартість наданих послуг складає 6 000 грн. 00 коп.

Пунктом 4.1. договору про надання правової допомоги передбачено, що послуги адвоката оплачуються передоплатою (авансування) у вигляді гонорару у готівковій формі. Порядок розрахунку гонорару - у вигляді фіксованої плати, яка не підлягає поверненню.

Так, у детальному описі робіт (наданих послуг) адвокатом від 15.07.2021 вказано, що вартість робіт (послуг) узгоджено та оплачено клієнтом у повному обсязі, на підтвердження чого позивачем додано до позовної заяви квитанцію до прибуткового касового ордеру № 388 від 15.07.2021 на суму 6 000 грн. 00 коп. (а.с. 37 у томі 1).

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом відхиляються заперечення відповідача щодо не співмірності та недоведеності позивачем розміру витрат про професійну правничу допомогу з огляду на таке:

- враховуючи обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо реальності витраченого адвокатом часу, зокрема, складання позовної заяви - 6 годин, вартість яких складає 4 800 грн. 00 коп., оскільки під час складання позовної заяви адвокатом також були здійснені розрахунки, наведені в тексті самої позовної заяви, пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних у шістнадцяти періодах; позовна заява за обсягом становить 9 аркушів, з яких розрахунки заявлених до стягнення сум - на 3-х аркушах, що свідчить про досить великий обсяг здійсненої роботи адвокатом;

- добровільне погашення суми основного боргу відповідачем не виключає допущене ним порушення господарського зобов`язання та наявність підстав для захисту порушеного права позивачем;

- надані позивачем докази є належними та дозволяють суду встановити дійсні та необхідні витрати позивача на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вказане, проаналізувавши зміст та вартість наданої в межах даної справи правничої допомоги, що відображена в описі наданих адвокатом послуг від 15.07.2021, суд відзначає, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною та реальною, отже, у порівнянні з витраченим часом на надання послуг, справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп., яка заявлена до стягнення позивачем.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані витрати на професійну правничу допомогу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 4 972 грн. 99 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Клопотання Фізичної особи-підприємця Матіїв Оксани Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Дніпровські ласощі" (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вулиця Республіканська, будинок 9А, кімната 412А; ідентифікаційний код 36363406) на користь Фізичної особи-підприємця Матіїв Оксани Володимирівни (77520, Івано-Франківська область, Долинський район, село Тяпче; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 4 972 грн. 99 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення підписаний - 13.12.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко