РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2021Справа №910/14002/21

За позовомПриватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"
доДержавного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд"
простягнення 95 217,19 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Герасименко І.В.
від відповідача:Рева В.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про стягнення 95 217,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору №02820/1-1-02 на послуги водопостачання та водовідведення від 22.07.2003 було надано відповідачу у період з 01.04.2019 по 31.05.2021 послуги вартістю 895 227,78 грн., в той час як Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" було виконано такі зобов`язання частково, а саме: у розмірі - 816 990,95 грн., у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 78 884,18 грн.

Крім того, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 9 842,83 грн., 3% річних у розмірі 2 382,73 грн., пені у розмірі 163,25 грн. та штрафу у розмірі 3 944,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 відкрито провадження у справі №910/14002/21; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

24.09.2021 засобами поштового зв`язку від Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що позивачем не надано належним чином засвідчених копій платіжних документів про сплату коштів за надані послуги та виставлених рахунків, що унеможливлює визначення коли саме виникла заборгованість, у зв`язку з чим відповідач просить витребувати у Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" довідку про погашення щомісячних платежів Філією "135 ДБК" ДП МОУ "Укрвійськбуд" в період з 01.04.2019 по 31.05.2021.

Крім того, відповідач у своєму відзиві вказує те, що позивачем здійснено розрахунок пені без врахування ч. 1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що нарахування пені не може здійснюватися в розмірі вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення, а також без врахування того, що на період дії карантину та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування неустойки за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

27.09.2021 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" надійшла відповідь на відзив з доказами її направлення відповідачу, в якій позивач вказує, що не надсилав до установи банку Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" платіжних документів, оскільки у відповідача змінись банківські реквізити, однак останній в супереч п. 2.2 Договору №02820/1-1-02 на послуги водопостачання та водовідведення від 22.07.2003 не повідомив позивача про це у семиденний строк. Щодо посилань відповідача на заборону у зв`язку запровадженням карантину нараховувати неустойку за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, то позивач вказує, що зазначена заборона стосується виключно взаємовідносин при наданні житлово-комунальних послуг населенню згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги", в той час як послуги з постання питної води та приймання стічних вод відповідачу надаються у відповідності до Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 призначено у справі №910/14002/21 судове засідання на 07.10.2021; витребувано від Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" довідку (розрахунок) про нарахування та сплату щомісячних платежів Філією "135 ДБК" ДП МОУ "Укрвійськбуд" в період з 01.04.2019 по 31.05.2021 з доказами направлення такого доказу відповідачу.

07.10.2021 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи довідки (розрахунку) про нарахування та сплату щомісячних платежів.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 задоволено клопотання відповідача та відкладено судове засідання на 02.11.2021.

02.11.2021 через відділ діловодства суду від Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач стверджує, що надані у період з 01.04.2019 по 31.05.2021 послуги з постання питної води та приймання стічних вод підпадають під правове регулювання Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а відтак нарахування з червня 2020 пені є неправомірним, оскільки у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби було встановлено заборону нарахування неустойки.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 23.11.2021.

22.11.2021 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи уточненого розрахунку позовних вимог до Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд".

Суд відзначає, що подання позивачем на стадії розгляду справи по суті уточненого розрахунку ціни позову не є зменшенням розміру позовних вимог в розумінні ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання, призначене на 23.11.2021 з`явились представники сторін, надали пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги з урахуванням поданого ним уточненого розрахунку ціни позову підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 прийнято до розгляду поданий позивачем уточнений розрахунок позовних вимог до Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд"

В судовому засіданні 23.11.2020 завершено розгляд справи №910/14002/21 по суті, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2003 між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (після зміни найменування - Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал") (постачальник) та Філією Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "135 Домобудівельний комбінат" (абонент) було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення №02820/1-1-02 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов`язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994.

За містом пп. а) п. 2.2. Договору встановлено, що сплата за послуги з водопостачання та водовідведення здійснюється за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифі сплата послуг абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору абонент в кінці кожного місяця направляє до постачальника свого повноважного представника з письмовою інформацією щодо об`єму спожитих ним послуг з водопостачання (водовідведення), за останній місяць, для проведення звірки розрахунків з постачальником та підписання відповідного акту.

Кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показами водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента (п. 3.1. Договору).

Згідно п. 3.3 Договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника та інших способів визначення об`ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію відповідно до Правил користування.

Пунктами 3.5, 3.6 Договору передбачено, що абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи. У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов`язаний у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п. 7.1 Договору).

В подальшому сторонами було укладено Додаткову угоду №3 до Договору, відповідно до п. 1 якої постачальник щомісячно визначає та забезпечує абоненту відшкодування його витрат, пов`язаних з нарахуванням, збором, обліком та розщепленням платежів населення за водопостачання та водовідведення (витрати) в розмірі 5,5% від вартості поставлених та спожитих абонентом послуг з водопостачання та водовідведення (знижка), які розраховуються по тарифах для житлових організацій.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про наявність у відповідача заборгованості з оплати наданих останньому на підставі Договору у період з 01.04.2019 по 31.05.2021 послуг у розмірі 78 884,18 грн. Крім того, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 9 842,83 грн., 3% річних у розмірі 2 382,73 грн., пені у розмірі 163,25 грн. та штрафу у розмірі 3 944,20 грн.

Договір є договором надання послуг водопостачання та водовідведення, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 63 Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору про надання послуг, відповідно до якого в силу вимог ст. 901 Цивільного кодексу України одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 5 статті 633 Цивільного кодексу України передбачено, що актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Укладений між позивачем та відповідачем Договір, предметом якого є надання та оплата послуг водопостачання та водовідведення, відноситься до публічних договорів, оскільки його умови повністю відповідають положенням статті 633 Цивільного кодексу України.

Оскільки предметом спірного договору є надання позивачем послуг з водопостачання та водовідведення відповідачу, то сторони, разом з умовами договору також зобов`язані виконувати і вимоги спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини особи, що надає послуги з водовідведення та особи, що користується послугами з водовідведення.

Тому відповідно до частини 5 статті 633 Цивільного кодексу України у вказаному договорі за згодою сторін були встановлені правила, обов`язкові для них при виконанні цього договору.

Так, в п. 1.1 вказаного Договору зазначено, що постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов`язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994.

Попри наведене, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими (надалі - Правила №190), у зв`язку з чим втратили чинність Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджені наказом Держитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994.

Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п. 1.1 Правил №190)

Згідно з п. 3.1 Правил №190 розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Оскільки, обов`язок виконання сторонами вказаних нормативно-правових актів прямо передбачений укладеним договором, суд дійшов висновку, що положення цього нормативно-правового акту є обов`язковими для виконання сторонами у справі.

Отже, на відповідача поширюється дія Правил №190, якими передбачено обов`язок споживачів сплачувати за спожиту питну воду та скид стічних вод щомісячно на основі показів засобів обліку.

Крім того, спірні правовідносини регулюються Законом України "Про питну воду та питне водопостачання".

Відповідно до ст. 1 зазначеного закону питна вода - вода, призначена для споживання людиною (водопровідна, фасована, з бюветів, пунктів розливу, шахтних колодязів та каптажів джерел), для використання споживачами для задоволення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб, а також для виробництва продукції, що потребує її використання, склад якої за органолептичними, мікробіологічними, паразитологічними, хімічними, фізичними та радіаційними показниками відповідає гігієнічним вимогам. Питна вода не вважається харчовим продуктом в системі питного водопостачання та в пунктах відповідності якості питної води; водовідведення - діяльність із збирання, транспортування та очищення стічних вод за допомогою систем централізованого водовідведення або інших споруд відведення та/або очищення стічних вод.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення надаються споживачам підприємством питного водопостачання та/або централізованого водовідведення на підставі договору з об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення водовідведення на підставі укладених ними договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов`язані, окрім іншого, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Також на зазначені правовідносини поширює свою дію Закон України "Про житлово-комунальні послуги", який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідач стверджує, що Філія Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "135 Домобудівельний комбінат" не є споживачем послуг з постачання питної води, оскільки дані послуги споживаються безпосередньо мешканцями будинків, однак позивачем не було укладено прямих договір із безпосередніми споживачами вказаних послуг.

Попри наведене, за Договором саме Філія Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "135 Домобудівельний комбінат" є споживачем послуг з постачання питної води. Вказаний Договір є дійсним та за поясненнями відповідача ним не ініціювалось питання про розірвання такого договору.

Факт надання послуг з водопостачання та водовідведення згідно Договору було встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2014 у справі №910/12019/13.

ПАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" долучило до позову акти зняття показань приладів обліку підписані представником відповідача, що свідчить про те, що саме відповідачу за Договором надаються послуги з водопостачання та водовідведення, а тому будь-які посилання на кінцевих споживачів суперечать суті даних правовідносин.

В свою чергу, доводи відповідача з приводу того, що Філія Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "135 Домобудівельний комбінат" не є споживачем послуг з постачання питної води спростовується як постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2014 у справі №910/12019/13, так і здійсненням відповідачем оплати таких послуг, в тому числі у спірний період.

Необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають нормам законодавства є твердження відповідача щодо того, що Договір втратив чинність в силу ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Прикінцевих положень зазначеного закону, де зазначено, що договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

На підтвердження надання послуг та їх обсягу за договором позивачем до позову долучені копії актів про зняття показань з приладів обліку за адресами точок обліку за період з 01.04.2019 по 31.05.2021, які підписані представниками постачальника та абонента у двосторонньому порядку.

Відповідач не спростував належними доказами факт надання позивачем послуг за договором у період з 01.04.2019 по 31.05.2021 та відповідного фактичного споживання таких послуг.

Аналізуючи вказане, суд дійшов висновку, що у відповідача, який належним чином отримував послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 та споживав їх, виник прямий обов`язок відповідно до зазначених норм Правил та законодавчих актів з оплати за фактичне користування наданими послугами у відповідний місяць, в якому послуги з водопостачання та водовідведення були надані та спожиті відповідачем.

За розрахунками позивача, які відповідачем не спростовані, Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" у період з 01.04.2019 по 31.05.2021 було надано Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення загальною вартістю 895 227,78 грн.

Відповідачем не надано суду доказів письмово повідомлення Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про свою незгоду із кількістю або вартістю отриманих у спірний період послуг, що зазначались у розрахункових документах.

Відповідно до п. 3.7 Правил №190 розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

У частині 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

Доводи відповідача щодо ненаправлення позивачем до його банківської установи платіжних документів суд відхиляє як необґрунтовані з огляду на те, що з 13 січня 2020 року відбувся остаточний перехід усіх розрахунків клієнтів на стандарт IBAN (міжнародний номер банківського рахунка).

Пунктом 2.2 Договору саме на відповідача покладено обов`язок при зміні банківських та казначейських реквізитів повідомити про це постачальника у семиденний термін.

Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" не надано доказів повідомлення Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про нові банківські реквізити, а відтак посилання відповідача на не направлення позивачем платіжних документів до банківської установи як на підставу для несплати за спожиті послуги є необґрунтованими.

До того, не направлення таких платіжних документів до банківської установи не є відкладальною обставиною та не є простроченням кредитора, а також не заважало частковій оплаті відповідачем таких послуг у спірний період, обов`язок щомісячної оплати за які покладений на споживача в силу норм закону та Правил №190.

Позивач стверджує, а у суду відсутні обґрунтовані підстави для сумніву у таких твердженнях, що до звернення із даним позовом до суду Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" було оплачено надані у період з 01.04.2019 по 31.05.2021 послуги частково, а саме - у сумі 861 116,87 грн.

При цьому, позивач пояснив, що при підготовці позову та розрахунку ціни позову ним не було враховано здійснену відповідачем у грудні 2020 року оплату боргу у розмірі 44 125,92 грн.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість з оплати послуг, наданих у період з 01.04.2019 по 31.05.2021 у розмірі 34 758,26 грн.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Керуючись приписами ст. 13, 73, 74, 79 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що подані Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" докази підтверджують наявність у Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" заборгованості у розмірі 34 758,26 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основного боргу підлягають частковому задоволенню.

Крім того, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 9 842,83 грн., 3% річних у розмірі 2 382,73 грн., пені у розмірі 163,25 грн. та штрафу у розмірі 3 944,20 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договорами відповідальності.

Державне підприємство Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" не навело обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За приписами ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що за безпідставну відмову від оплатити наданих послуг, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від несплаченої суми.

У пункті 4.2 Договору сторонами було погоджено, що за несвоєчасну оплату послуг абонент сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми.

Попри наведене, відповідно до підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Отже, положення підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" поширюються на взаємовідносини сторін за Договором.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, дія якого тривала в тому числі станом на 27.04.2021 (визначена позивачем кінцева дата нарахування неустойки).

Тобто, в період з 12.03.2020 забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2021 у справі №910/16264/20 та від 20.04.2021 у справі №910/14601/20.

За таких обставин, вимога Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" штрафу у розмірі 3 944,20 грн. не підлягає задоволенню.

До того ж, судом враховано, що позивачем невірно розраховано штраф, оскільки при розрахунку суми штрафу визначено суму боргу у розмірі 78 884,18 грн., в той час як судом встановлено, що станом на дату звернення Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до суду із даним позовом борг Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" складав 34 758,26 грн.

Водночас, з огляду на те, що прострочення Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" з оплати наданих у період з 01.04.2019 по 31.05.2021 послуг мало місце до запровадження на усій території України карантину, то відповідно нарахування пені у період, що передував запровадженню карантину, є правомірним та забезпечує баланс інтересів сторін.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон", суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" пені у розмірі 163,25 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням визначених позивачем періодів нарахування та дат, в які відповідачем частково оплачувалась заборгованість, прийшов до висновку, що правомірним буде стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" інфляційні втрати у розмірі 6 680,17 грн. та 3% річних у розмірі 1 295,88 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" підлягають частковому задоволенню, а з Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" підлягає стягненню заборгованість у розмірі 34 758,26 грн., пеня у розмірі 163,25 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 680,17 грн. та 3% річних у розмірі 1 295,88 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог в цій частині.

Керуючись статтями 13, 74, 79, 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (03151, м. Київ, вул. Вінницька, буд. 14/39; ідентифікаційний код 24308300) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код 03327664) заборгованість у розмірі 34 758 (тридцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят вісім) грн. 26 коп., пеню у розмірі 163 (сто шістдесят три) грн. 25 коп., інфляційні втрати 6 680 (шість тисяч шістсот вісімдесят) грн. 17 коп., 3% річних у розмірі 1 295 (одна тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі 1 022 (одна тисяча двадцять дві) грн. 69 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 07.12.2021.

Суддя Р.В. Бойко