РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2021Справа № 910/13257/21

Суддя Н.Плотницька, розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Єврофактор"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Новус Україна"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Беріка"
простягнення 70 921 грн 36 коп.
Представники сторін:не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Єврофактор" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новус Україна" про стягнення 70 921 грн 37 коп. заборгованості за договором поставки від 10.07.2017 № А0, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Новус Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Беріка", в тому числі: 63 971 грн 28 коп. основної заборгованості, 2 537 грн 53 коп. інфляційних втрат, 768 грн 50 коп. 3 % річних та 3 644 грн 05 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Новус Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Беріка" договору поставки від 10.07.2017 № А0 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого товару, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 63 971 грн 28 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 3 306 грн 03 коп. інфляційних втрат, 3 % річних та 3 644 грн 05 коп. пені. При цьому, 19.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Єврофактор" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Беріка" укладено договір генерального факторингу № 019-17 Ф, предметом якого є відступлення грошової вимоги до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Новус Україна" згідно договору поставки від 10.07.2017 № А0.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 відкрито провадження у справі № 910/13257/21 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Беріка".

Станом на 07.12.2021 відповідачем вимог ухвали суду від 04.10.2021, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі було отримано 26.10.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 014.

Враховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Беріка" (постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новус Україна" (покупець за договором) укладено договір поставки № А0 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, встановлених договором, поставити і передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти товар і оплатити його на умовах, визначених договором.

Відповідально до пункту 3.1. договору оплата за отриманий товар здійснюється покупцем з відстрочкою платежу на 70 (сімдесят) календарних днів з моменту передачі товару у власність покупця і надання постачальником повного та відповідного пакету документів.

Строк та місце поставки погоджено сторонами у додатку № 3 до договору (пункти 5.1., 5.2. договору).

Відповідно до пунктів 13.2., 13.3., 13.4., 13.5., 13.7. договору покупець приймає товар для продажу його у власній мережі, що спричиняє відмінності договору від типових умов, звичаїв, рекомендацій щодо поставки, які використовуються сторонами в частині, що прямо не суперечить умовам договору.

Уклавши цей договір, сторони використали своє право, визначене частиною другою ст. 628 Цивільного кодексу України.

Сторони засвідчують, що в цьому договорі містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж в частині, що не суперечить умовам договору.

Найменування, асортимент, торгова марка та ціна товару, що поставляється, вказуються в додатку № 1 до цього договору ("Специфікація").

Згідно з пунктами 14.1., 14.2. договору товар поставляється партіями. Постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на умовах «DDP» (згідно із офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «ІНКОТЕРМС 2000») в місце/місця поставки, зазначене в п. 5.2 спеціальної частини договору з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Обов`язок вивантаження товару на рампу в місці поставки покладається на постачальника.

Пунктами 15.1. - 15.4. договору встановлено, що поставка окремої партії товару здійснюється виключно за умови отримання постачальником замовлення покупця (в подальшому по тексту "Замовлення" або "Замовлення Товару").

Періодичність та обсяги (об`єми) замовлення товару визначаються покупцем самостійно.

«Графік подачі замовлень та здійснення поставок» визначає дні, в які покупець має право здійснити замовлення, але жодним чином не встановлює такого обов`язку.

Порядок оформлення та виконання замовлення товару міститься в додатку № 2 до договору.

У пунктах 16.1. - 16.3. договору визначено, що товар поставляється постачальником окремими партіями відповідно до замовлення покупця.

Товар поставляється відповідно до графіку поставок.

Графік поставок товару є додатком № 3 до даного договору («графік подачі замовлень та здійснення поставок»).

У пунктах 16.5. - 16.8. договору зазначено, що поставка вважається виконаною з моменту передачі товару у власність покупця і надання повного та відповідного пакету документів покупцю.

Дата отримання товару покупцем вказується в первинному документі, підписаному сторонами.

У випадку наявності розбіжностей між датою виписки первинного документа, наданого постачальником і відміткою покупця про фактичну дату поставки, датою поставки вважається дата фактичної поставки, зазначена покупцем на первинному документі.

Дата отримання документів підтверджується відповідною відміткою покупця.

Ціна договору дорівнює вартості товару, поставленого постачальником покупцю (пункт 23.1. договору).

Згідно з пунктами 24.1. - 24.3. договору ціна за одиницю товару зазначається в погодженій сторонами специфікації (додаток № 1 до договору).

Оплата за поставлений товар здійснюється з урахуванням знижок, які надаються постачальником покупцю. Розмір знижок зазначений в п.7.1. спеціальної частини договору.

Оплата за поставлений товар здійснюється покупцем протягом строку, встановленого п. 3.1. спеціальної частини договору за умови надання постачальником повного та відповідного пакету бухгалтерських та інших документів, передбачених договором.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом строку, визначеного в п. 1.3. спеціальної частини договору (пункт 30.1. договору). У пункті 1.3. зазначено, що термін дії договору - до 31.12.2017.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочини за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору поставки від 10.07.2017 № А0 третя особа поставила, а відповідач прийняв товар відповідно до наявних в матеріалах справи підписаних між сторонами належним чином засвідчених копій накладних: від 21.12.2020 № РН-БР-1/0002615 на суму 2 255 грн 76 коп., від 21.12.2020 № РН-БР-1/0002616 на суму 22 933 грн 80 коп., від 28.12.2020 № РН-БР-1/0002666 на суму 16 820 грн 40 коп., від 28.12.2020 № РН-БР-1/0002667 на суму 1 265 грн 76 коп., від 04.01.2021 № РН-БР-1/0000001 на суму 1 760 грн 76 коп., від 04.01.2021 № РН-БР-1/0000002 на суму 6 769 грн 50 коп., від 11.01.2021 № РН-БР-1/0000015 на суму 12 165 грн 30 коп.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Беріка" договору поставки від 10.07.2017 № А0 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару згідно вищенаведених накладних, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 63 971 грн 28 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати товару на суму 63 971 грн 28 коп.

19.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Єврофактор" (фактор за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Беріка" (клієнт за договором) укладено генеральний договір факторингу № 019-17 Ф (далі - договір факторингу), відповідно до умов якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошових вимог до боржників, найменування та реквізити яких вказуються у додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною (надалі боржник/боржники) та здійснювати факторові плату за користування фінансуванням.

Умовами пунктів 2.2., 2.3., 2.4. договору визначено, що клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржників за продукцію, поставлену з умовою відстрочки платежу або інших умовах вказаних у додаткових угодах до цього договору.

Клієнт відступає факторові свої грошові вимоги до боржників з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. При цьому, клієнт зобов`язується повернути факторові грошові кошти, надані йому у розпорядження фактором, у випадку, якщо боржник/боржники не виконають грошові вимоги, право яких відступається клієнтом під фінансування і які пред`явлені до виконання фактором.

Сторони дійшли згоди, що при виконанні цього договору може застосовуватися закритий (прихований) вид факторингу. При застосуванні вказаного виду факторингу, боржники зобов`язані виконати грошові вимоги, здійснивши платежі на обумовлений в п. 6.13 цього договору поточний рахунок клієнта, у момент настання строку платежу за зобов`язаннями боржників перед клієнтом відповідно до основних договорів. При цьому, клієнт несе солідарну відповідальність за невиконання або неналежне виконання боржниками грошових вимог, право яких відступається і які пред`явлені фактором до виконання, відповідно до порядку та умов, визначених цим договором.

У пунктах 3.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.5. договору сторонами погоджено, що клієнт відступає факторові грошові вимоги до боржників за грошовими зобов`язаннями, які виникли згідно з основними договорами, за узгодженими фактором накладними та рахунками-фактурами, номери та дати яких вказуються у додаткових угодах до цього договору, укладених між сторонами, які є його невід`ємною частиною.

Договірна сума вказується у додаткових угодах до цього договору, які укладаються між сторонами.

Строк платежу договірної суми визначається з урахуванням умов основного договору, за яким виникло грошове зобов`язання боржника перед клієнтом, та вказується у додаткових угодах до цього договору, укладених між сторонами.

Відступлення права грошової вимоги у зобов`язанні за основним договором від клієнта до фактора відбувається у момент укладання між сторонами додаткових угод до цього договору.

У момент укладання між сторонами додаткових угод до цього договору, клієнт передає факторові документи, що засвідчують право клієнта відступити право грошової вимоги за основним договором та дійсність цієї грошової вимоги, в т.ч. розрахункові документи та документи, що підтверджують здійснення поставки (в додаткових угодах вказуються реквізити цих документів), а саме: оригінал або нотаріально засвідчену копію основного договору, укладеного між клієнтом та боржником, на підставі якого здійснено поставку продукції з умовою відстрочки платежу; оригінали видаткових накладних, рахунків-фактур; оригінал специфікації; оригінали довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей та інших документів, що підтверджують здійснення поставки.

За змістом пунктів 3.6. - 3.10. договору розрахункові та інші документи повинні бути оформлені належним чином, інакше фактор має право відмовити клієнтові у їх прийнятті та вимагати від клієнта усунути всі недоліки протягом 2 (двох) календарних днів.

Фактор надає фінансування клієнту траншами. Розмір кожного траншу визначається у додаткових угодах до цього договору, укладених між сторонами. Загальна сума фінансування, яке фактор надає клієнтові за цим договором, складає суму всіх траншів, перерахованих згідно додаткових угод до цього договору, укладених між сторонами.

Фактор надає фінансування клієнту після отримання фактором належно оформлених документів, перераховуючи клієнтові черговий транш у сумі відповідно до додаткових угод, без ПДВ, та у строк, зазначений у додаткових угодах, укладених між сторонами.

Строк, на який фактор надає клієнтові кожен транш фінансування, вказується в додаткових угодах до цього договору, укладених між сторонами.

Якщо строк, на який фактор надає клієнтові кожен транш фінансування, у відповідній додатковій угоді до цього договору не вказаний, то останній термін належного виконання зобов`язання щодо сплати боргу клієнта перед фактором у повному обсязі, визначається строком платежу договірної суми, який вказується у додатковій угоді до цього договору, відповідно до якої відбулося відступлення права грошової вимоги до боржника, збільшеного на строк вказаний у пункті 4.2. цього договору.

Пунктом 3.11. договору зазначено, що у випадку надходження грошових сум від боржника, в платіжному дорученні яких вказане невірне призначення платежу, або якщо із вказаного призначення платежу не є очевидним за якою саме видатковою накладною погашається боржником заборгованість, фактор, потягом 5 (п`яти) банківських днів перераховує зазначені грошові суми клієнтові, за винятком наступних випадків:

3.11.1 якщо станом на дату надходження вказаних у п. 3.11. цього договору грошових сум від боржника, до найближчої дати сплати за будь-якою з видаткових накладних, які складають грошову вимогу відступлену клієнтом факторові до цього боржника та які вказані у додаткових угодах до цього договору, укладених між сторонами, залишається менше ніж 20 (двадцять) календарних днів. В цьому випадку фактор в односторонньому порядку має право спрямувати отримані грошові суми в рахунок погашення такої грошової вимоги;

3.11.2. якщо станом на дату надходження вказаних у п. 3.11. цього договору грошових сум від боржника, клієнт має прострочення будь-якого із платежів, які клієнт зобов`язаний сплатити відповідно до будь-якого з наступних пунктів 4.3, 4.4., 5.6, 5.9, 6.3, 6.5, 7.6, 9.5, 9.6, 9.7, 9.8 цього договору, у випадку настання відповідних умов, зазначених у цих пунктах. В цьому випадку фактор має право спрямувати отримані грошові суми в рахунок погашення такої заборгованості.

3.11.3 в інших випадках наявності будь-якої заборгованості боржника та/або клієнта перед фактором, строк стягнення якої вже настав, або має наступити не більше, ніж через 20 (двадцять) календарних днів.

У пункті 3.12. договору зазначено в силу цього договору боржники зобов`язані виконати грошові вимоги, здійснивши платежі факторові, або на обумовлений в п. 6.13. цього договору поточний рахунок клієнта, у випадках, передбачених п. 2.4. цього договору, у момент настання строку платежу договірної суми за зобов`язаннями боржників перед клієнтом відповідно до основних договорів. При цьому, клієнт несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання боржниками грошових вимог, право яких відступається і які пред`явлені фактором до виконання.

Відповідно до пункту 3.14. договору після повного виконання взаємних зобов`язань сторін за кожною додатковою угодою, укладеною між сторонами відповідно до цього договору, фактор повертає клієнтові оригінали розрахункових та інших документів, зазначених у п. 3.5. цього договору, окрім тих, які необхідні для виконання взаємних зобов`язань сторін за іншими додатковими угодами (основний договір, генеральна довіреність тощо), які повертаються після повного виконання взаємних зобов`язань сторін за цими додатковими угодами. Фактор повертає клієнтові оригінали зазначених у цьому пункті документів на підставі акту приймання-передачі, який засвідчується підписами керівників/уповноважених представників та печатками клієнта та фактора. Фактор повертає клієнтові оригінали зазначених у цьому пункті документів один раз на місяць, в останню п`ятницю місяця, а якщо остання п`ятниця припадає на неробочий день - у наступний робочий день. На письмову вимогу клієнта фактор повертає оригінали зазначених у цьому пункті документів у погоджений сторонами строк.

У пункті 6.1. договору зазначено, що клієнт зобов`язаний відповідно до умов цього договору надіслати боржникові письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Протягом 2 (двох) календарних днів після укладання між сторонами додаткових угод до цього договору, клієнт рекомендованим листом повідомляє боржника про відступлення свого права грошової вимоги факторові, у повідомленні визначає грошову вимогу, яка підлягає виконанню та називає фактора, у якому боржник повинен здійснити платіж та платіжні реквізити фактора, за якими боржник зобов`язаний здійснювати платежі.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017. Цей договір є пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо сторони не виявили бажання припинити договір, а також продовжують виконувати зобов`язання за цим договором, зокрема укладати нові додаткові угоди, предметом яких є відступлення клієнтом права грошової вимоги факторові (пункти 13.1., 13.2. договору).

Додатковою угодою від 21.12.2020 № 742 до генерального договору факторингу від 19.06.2017 № 019-17 Ф сторонами погоджено, що клієнт відступає факторові майбутню грошову вимогу до боржника - Товариства обмеженою відповідальністю "Новус Україна" за грошовими зобов`язаннями, які виникли відповідно до договору поставки № А0 від 10.07.2017 (далі - основний договір) за видатковими накладними від 21.12.2020 № РН-1/0002615 на суму 2 255 грн 76 коп. (строк платежу - 01.03.2021) та від 21.12.2020 № РН- 1/0002616 на суму 22 933 грн 80 коп. (строк платежу - 01.03.2021).

Додатковою угодою від 28.12.2020 № 751 до генерального договору факторингу від 19.06.2017 № 019-17 Ф сторонами погоджено, що клієнт відступає факторові майбутню грошову вимогу до боржника - Товариства обмеженою відповідальністю "Новус Україна" за грошовими зобов`язаннями, які виникли відповідно до договору поставки № А0 від 10.07.2017 (далі - основний договір) за видатковими накладними від 28.12.2020 № РН-1/0002666 на суму 16 820 грн 40 коп. (строк платежу - 08.03.2021) та від 28.12.2020 № РН- 1/0002667 на суму 1 265 грн 76 коп. (строк платежу - 08.03.2021).

Додатковою угодою від 11.01.2021 № 757 до генерального договору факторингу від 19.06.2017 № 019-17 Ф сторонами погоджено, що клієнт відступає факторові майбутню грошову вимогу до боржника - Товариства обмеженою відповідальністю "Новус Україна" за грошовими зобов`язаннями, які виникли відповідно до договору поставки № А0 від 10.07.2017 (далі - основний договір) за видатковими накладними від 04.01.2021 № РН-1/0000001 на суму 1 760 грн 76 коп. (строк платежу - 15.03.2021) та від 04.01.2021 № РН- 1/0000002 на суму 6 769 грн 50 коп. (строк платежу - 15.03.2021).

Додатковою угодою від 13.01.2021 № 761 до генерального договору факторингу від 19.06.2017 № 019-17 Ф сторонами погоджено, що клієнт відступає факторові майбутню грошову вимогу до боржника - Товариства обмеженою відповідальністю "Новус Україна" за грошовими зобов`язаннями, які виникли відповідно до договору поставки № А0 від 10.07.2017 (далі - основний договір) за видатковою накладною від 11.01.2021 № РН-1/0000015 на суму 12 165 грн 30 коп. (строк платежу - 22.03.2021).

17.06.2021 листом від 17.06.2021 позивач направив відповідачу повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові за вищенаведеними видатковими накладними, що підтверджується накладною № 510, чеком № 510 та описом вкладення у цінний лист № 510, який було отримано останнім 25.06.2021.

Отже, відповідно до укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Беріка" договору факторингу від 19.06.2017 № 019-17 Ф, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Єврофактор" набуло право грошової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новус України" за договором поставки від № А0 від 10.07.2017.

Відповідно до частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

За змістом статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Частинами 1 та 2 статті 1082 Цивільного кодексу України унормовано боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з повної оплати поставленого третьою особою товару за договором поставки № А0 від 10.07.2017, та з урахуванням набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача за укладеним з третьою особою договором факторингу від 19.06.2017 № 019-17 Ф, та факту наявності заборгованості відповідача перед третьою особою у розмірі 63 971 грн 28 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № А0 від 10.07.2017, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 537 грн 53 коп. інфляційних втрат, 768 грн 50 коп. 3 % річних та 3 644 грн 05 коп. пені.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Пунктом 27.6. договору погоджено, що у випадку несвоєчасної оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасної оплати за кожний день прострочення платежу.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 27.6. договору.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, судом враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За перерахунком суду, сума інфляційних втрат за прострочення відповідачем оплати поставленого товару становить 1 481 грн 16 коп., з яких:

- 52 грн 23 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з квітня 2021 року по серпень 2021 року за прострочення оплати 2 255 грн 76 коп. за накладною від 21.12.2020 № РН-БР-1/0002615;

- 530 грн 99 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з квітня 2021 року по серпень 2021 року за прострочення оплати 22 933 грн 80 коп. за накладною від 21.12.2020 № РН-БР-1/0002616;

- 389 грн 45 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з квітня 2021 року по серпень 2021 року за прострочення оплати 16 820 грн 40 коп. за накладною від 28.12.2020 № РН-БР-1/0002666;

- 29 грн 31 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з квітня 2021 року по серпень 2021 року за прострочення оплати 1 265 грн 76 коп. за накладною від 28.12.2020 № РН-БР-1/0002667;

- 40 грн 77 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з квітня 2021 року по серпень 2021 року за прострочення оплати 1 760 грн 76 коп. за накладною від 04.01.2021 № РН-БР-1/0000001;

- 156 грн 74 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з квітня 2021 року по серпень 2021 року за прострочення оплати 6 769 грн 50 коп. за накладною від 04.01.2021 № РН-БР-1/0000002;

- 281 грн 67 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з квітня 2021 року по серпень 2021 року за прострочення оплати 12 165 грн 30 коп. за накладною від 11.01.2021 № РН-БР-1/0000015.

Відтак, вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 2 537 грн 53 коп. підлягають частковому задоволенню на суму 1 481 грн 16 коп.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та пені та встановлено його правильність та відповідність умовам договору та вимогам чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та встановлення факту несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за договором поставки № А0 від 10.07.2017, та з урахуванням набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача за укладеним з третьою особою договором факторингу від 19.06.2017 № 019-17 Ф, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 1 481 грн 16 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача 768 грн 50 коп. 3 % річних та 3 644 грн 05 коп. пені визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новус Україна" (04208, місто Київ, пр.Правди, будинок 47, ідентифікаційний код 36003603) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Єврофактор" (вулиця Шепелєва Миколи, будинок 6, місто Київ, 03061, ідентифікаційний код 38971446) 63 971 (шістдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят одна) грн 28 коп. основної заборгованості, 1 481 (одна тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 16 інфляційних втрат, 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 50 коп. 3 % річних, 3 644 (три тисячі шістсот сорок чотири) грн 05 коп. пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 236 (дві тисячі двісті тридцять шість) грн 19 коп.

3. В іншій частині заявлених позовних вимог про стягнення 1 056 грн 37 коп. інфляційних втрат відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька