ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 року м.Дніпро Справа № 908/150/21

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від Дніпропетровської обласної прокуратури: Ємельянов В.А., посвідчення №065941 від 09.11.2021 р., прокурор відділу;

інші учасники процесу не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя

на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.08.2021 року (суддя Топчій О.А.) у справі № 908/150/21

за позовом в.о. керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя, м. Запоріжжя

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач - в.о. Керівника Запорізької місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя із позовом про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 1 116 273,07 грн.

02.03.2021 від прокурора надійшла заява про збільшення позовних вимог, оскільки відповідач користується земельною ділянкою за період з з 09.08.2019 по 16.02.2021 у сума неотриманих доходів склала 2 210 773,79 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.08.2021 року у справі №908/42/20 позов задоволено.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя на користь Запорізької міської ради до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна в сумі 2 210 773, 79 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 17 серпня 2021 року у справі № 908/150/21 та відмовити у позові.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим та таким, що винесено з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, з порушнням норм ГПК України.

Зокрема, апелянт посилається на необгрунтований розрахунок недоотриманих доходів, оскільки витяг з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя відповідачем отримано лише жовтня 2019 року, а не 09 серпня 2019 року, тобто, дати початку нарахування сум недоотриманих доходів.

Апелянт вважає, що судом не враховано, що у період з 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 року ТОВ « 7 днів» сплачено 1 080 246,07 грн. орендної плати за земельну ділянку площею 1,0129 га по проспекту Соборному 202 у м. Запоріжжя.

Крім того, апелянт зазначає, що звернення позивача до суду із позовом є передчасним, оскільки у провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду знаходиться справа № 280/5928/19 в межах якої оскаржується рішення Запорізької міської ради « Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя» № 7 від 30 червня 2015 року. У випадку задоволення позову, витяг з нормативної грошової оцінки буде нечинним, що унеможливить будь-який розрахунок сум орендної плати.

Апелянт посилається на те, що у прокурора були відсутні повноваження на звернення до суду із позовом в інтересах Запорізької міської ради.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 17 серпня 2021 року у справі № 908/150/21 та відмови у позові.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.08.2021 року у справі №908/150/21. Призначено справу до розгляду на 06.12.2021 року об 09:30. Засідання відбудеться в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: проспект Дмитра Яворницького, будинок № 65, м. Дніпро, 49000 (зала судового засідання №207).

03.12.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/150/21 у зв`язку з вирішенням питання щодо відкриття апеляційного провадження та повернення раніше визначеного судді Подобєда І.М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2021, справу №908/150/21 передано колегії суддів у складі: Березкіна О.В. (головуючий, доповідач), судді: Орєшкіна Е.В., Подобєд І.М.

Запорізькою обласною прокуратурою надано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя, в яких зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

В судовому засіданні 06.12.2021року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ТОВ 7 днів Запоріжжя має на праві власності нерухоме майно, а саме: готель, розташований за адресою пр. Соборний буд. 202, м. Запоріжжя. Право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем 18.08.2017.

Зазначене нерухоме майно відповідача розташоване на земельній ділянці комунальної власності Запорізької міської ради з кадастровим номером :05:008:0047 площею 1,0129 га, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Запорізької міської ради № 59/78 від 29.08.2018 вирішено передати в оренду строком на 19 років ТОВ 7 днів Запоріжжя земельну ділянку з кадастровим номером :05:008:0047 загальною площею 1,0129 га (землі житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури діяльності (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої, пов`язаної з отриманням прибутку)) по пр. Соборному, 202; для розташування готельного комплексу та зобов`язано ТОВ 7 днів Запоріжжя у чотиримісячний строк після прийняття даного рішення укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі, подати його на державну реєстрацію.

Таким чином, з 29.08.2018 у відповідача виник обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі.

Втім, право на земельну ділянку у зв`язку з переходом на права на об`єкти нерухомості, розташовані на цій ділянці, відповідачем не оформлено з часу набуття права власності і станом до 16.02.2021.

При цьому встановлено, що відповідно до інформації наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності та речові права на земельні ділянки відповідач не має прав ні власника, ні землекористувача земельної ділянки по пр. Соборному, 202 у м. Запоріжжі, тобто у порушення ст. 125 Земельного кодексу України з часу набуття права власності на об`єкти нерухомості до 16.02.2021 користувався земельною ділянкою за цією адресою без документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою.

Крім того, попереднім орендарем спірної земельної ділянки було ТОВ 7 днів, яке користувалося земельною ділянкою на підставі договору оренди землі укладеного з Запорізькою міською радою від 08.06.2010 № 93 та згідно рішення Запорізької міської ради № 59/78 від 29.08.2018 строк дії договору припинено. Відомості про припинення договору оренди внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно 08.08.2019.

Таким чином, ТОВ 7 днів Запоріжжя починаючи з 09.08.2019 користується земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Представниками управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради 07.09.2020 проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :05:008:0047 площею 1,0129 га для розташування промислового майданчика, розташованої по пр. Соборному, 202 у м. Запоріжжі. У ході обстеження встановлено, що земельна ділянка використовується без оформлення правовстановлюючих документів та без оформлення речових прав на неї. На земельній ділянці фактично знаходиться будівля готелю та гараж, по периметру території наявний паркан.

Згідно інформації Вознесенівського управління у м. Запоріжжя ГУ ДПС у Запорізькій області від 23.10.2020 № 60500/10/08-01-04-13 ТОВ 7 днів Запоріжжя протягом періоду з 09.08.2019 по 31.05.2020 за земельну ділянку з кадастровим номером :05:008:0047 площею 1,0129 га, орендну плату за користування землею не сплачує.

Управлінням з питань земельних відносин Запорізької міської ради зроблено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ 7 ДНІВ ЗАПОРІЖЖЯ земельною ділянкою з кадастровим номером :05:008:0047 площею 1,0129, розташованою по пр.Соборному, 202 у м. Запоріжжі, у вигляді орендної плати за землю за період з 09.08.2019 по 31.05.2020.

За зазначеним розрахунком розмір недоотриманих доходів склав:

з 09.08.2019 по 31.12.2019 605 506,07 грн.

з 01.01.2020 по 31.05.2020 510 767,00 грн.

Таким чином загальний розмір недоотриманих доходів за період з 09.08.2019 по 31.05.2020 склав 1 116 273,07 грн., за період з 01.06.2020 по 31.12.2020 - 893 842,25 грн, з 01.01.2021 по 16.02.2021 - 200 658,47 грн. Загальний розмір недоотриманих доходів за період з 09.08.2019 по 16.02.2021 складає 2 210 773,79 грн.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя із позовом про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 2 210 773,79 грн., позивач посилався на те, що відповідач користується земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 202, без належного правового оформлення, що позбавляло Запорізьку міську раду, як власника землі, права отримувати дохід у розмірі орендної плати у зазначеному розмірі.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції входив з того, що речові права відповідача на земельну ділянку у період з 09.08.2019 по 16.02.2021 не зареєстровано, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав, що надає позивачу право стягнути ндоотриманий дохід за означений період у сумі 2 210 773,79 грн.

Колегія суддів погоджується з такми висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

Приписами статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного Кодексу України селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Запорізької міської ради №59/78 від 29.08.2018 ТОВ 7 днів Запоріжжя передано в оренду строком на 19 років земельну ділянку кадастровий номер :05:008:0047 загальною площею 1,0129 га по пр. Соборному, 202 у місті Запоріжжі.

Цим же рішенням ТОВ 7 днів Запоріжжя зобов`язано в чотирьохмісячний термін укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі та здійснити державну реєстрацію права користування в установленому законодавством порядку.

Втім, договір оренди станом на 16.02.2021 укладено не було.

Отже, не виконавши рішення органу місцевого самоврядування у визначений строк, не оформивши відповідно до чинного законодавства користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні йому об`єкти нерухомості, відповідач порушив зазначені вище норми Закону.

Правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено в ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті закону, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Між тим, як вбачається із положень ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 3 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин, правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень".

Доказів оформлення відповідачем та реєстрування речових прав на спірну земельну ділянку у встановлений рішенням Запорізької міської ради № 68/127 від 30.06.2016 чотирьохмісячний строк суду не надано.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України).

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами частини 1 статті 21 Закону України Про оренду землі визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Таким чином, з часу виникнення у відповідача права власності на нерухоме майно, яке розташоване по проспекту Соборному 202 у м. Запоріжжі, виник обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд погоджується з доводами прокурора та позивача, що ТОВ 7 днів Запоріжжя (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшило вартість власного майна, а Запорізькою міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), на отримання яких позивач цілком підставно очікував.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Таким чином, з огляду на те, що речові права відповідача на земельну ділянку у період з 09.08.2019 по 16.02.2021 не зареєстровано, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення.

Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

За змістом пункту 4 частини 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього кодексу застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Підстави та порядок стягнення коштів, які особа мала б отримати за звичайних умов, втім не отримала, визначені також ст. 22 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 224, ст. 225 Господарського кодексу України, за змістом яких упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а інша сторона додержувалась правил здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав).

При цьому на відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п. 4 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливим є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Відповідно до вимог ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 ПКУ до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

На підставі ст. 10 ПКУ до місцевих податків належить у т.ч. податок на майно.

Згідно ст. 265 ПКУ. податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до положень п.12.5 ст. 12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів с нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Відповідно до п. 12.3.4 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Також слід зазначити, що базою оподаткування відповідно до статті 271 ПК є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК.

За змістом пункту 289.1 статті 289 ПК і частини першої статті 13 Закону України Про оцінку земель для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України Про оцінку земель).

Відповідно до положень статті 18 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою (частина перша статті 23 цього Закону).

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а виходячи з вимог статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону.

За приписами статті 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Рішенням Запорізької міської ради № 6 від 30.06.2015 (дата оприлюднення 30.06.2015) встановлено податок на майно (в частині плати за землю). В пункті 4 зазначеного рішення вирішено встановити розмір орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки) (додаток 3). В додатку № 3 цього рішення наведені розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). Зокрема, зазначено, що для інших земельних ділянок міста Запоріжжя розмір орендної плати у відсотках від їх нормативної грошової оцінки становить 3.

30.06.2015 рішенням Запорізької міської ради № 7 було затверджено нормативну грошову оцінку земель м. Запоріжжя, яку введено в дію з 01.01.2016 року. В пункті 3 рішення зазначено, що базова вартість одного квадратного метра земель міста Запоріжжя станом на 01.01.2013 року становить 239,50 грн., та з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік 299,14 грн. В пункті 7 цього рішення зазначено про введення в дію нормативну грошову оцінку земель міста з 01.01.2016 року.

З наведеного слідує, що Запорізька міська рада, в межах наділених повноважень, у відповідно до законодавства України, затвердила та встановила податок та збори на користування землями міста Запоріжжя.

Саме тому, міська рада, розрахувала у відповідності до вищевказаних рішень та договору оренди землі суму коштів, які міська рада втратила внаслідок безпідставно набутого майна товариством з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя, а тому господарський суд першої істанції обгрунтовано задовольнив позов прокурора.

При цьому, доводи апелянта про неправильний розрахунок розміру недоотриманих доходів, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, обов`язок зі сплати орендної плати ТОВ « 7 ДНІВ» припинився з припинення договору оренди, тобто, 08.08.2019, та відповідно обов`язок зі сплати коштів за використання земельної ділянки у ТОВ « 7 ДНІВ «ЗАПОРІЖЖЯ» без правовстановлюючих документів виник з цієї ж самої дати.

З огляду на те, що договір оренди землі 08.08.2019 припинив свою дію згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а орендар - ТОВ « 7 ДНІВ» земельною ділянкою після його припинення не користувався, оскільки право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, перейшло до відповідача, то з 09.08.2019 у ТОВ « 7 ДНІВ» обов`язку сплачувати орендну плату або кошти за використання земельної ділянки не було.

Посилання апелянта на те, що орендна плата сплачувалась ТОВ « 7 ДНІВ» спростовується листом Вознесенівського відділу податків і зборів з управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Запорізькій області від 23.10.2020, зі змісту якого вбачається, що ані ТОВ « 7 ДНІВ», ані ТОВ « 7 ДНІВ «ЗАПОРІЖЖЯ» за період з 09.08.2019 по час надання інформації за земельну ділянку площею 1,0129 га, розташовану по пр. Соборному, 202 у м. Запоріжжі, не сплачували.

Крім того, з Інформації Вознесенівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДПС у Запорізькій області вбачається, що ТОВ « 7 ДНІВ» за користування земельною ділянкою у 2017-2018 роках нараховано та сплачено 1 532 282,04 грн. за кожний рік, а тому, припущення відповідача про те, що сума 1 080 246,07 грн. сплачена за користування земельною ділянкою за весь 2019 рік є хибним, оскільки ця сума є меншою, аніж розмір орендної плати, яку ТОВ « 7 ДНІВ» сплачувало за попередні роки.

Окрім цього, правовідносини щодо стягнення з ТОВ « 7 ДНІВ «ЗАПОРІЖЖЯ» коштів, безпідставно утриманих та несплачених за використання земельної ділянки за період з 09.08.2019 по 31.05.2020, які є предметом розгляду в даній справі, жодним чином не стосуються орендних правовідносин, що існували між Запорізькою міською радою та ТОВ « 7 ДНІВ» у період до 08.08.2019 (дата припинення договору оренди), а також виконання обов`язку ТОВ « 7 ДНІВ» зі сплати орендної плати у межах цих правовідносин, який припинився з припиненням дії договору оренди землі.

Доводи апелянта про те, що витяг з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя відповідачем отримано лише жовтня 2019 року, а не 09 серпня 2019 року, тобто, дати початку нарахування сум недоотриманих доходів, що свідчить про необгрунтованість розрахунку на підставі даного витягу, є неспроможними з огляду на наступне.

Та, ст.20 Закону України «Про оцінку земель», не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі. Витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу», тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19.

Колегія суддів також вважає необгрунтованими доводи апелянта про те, що звернення позивача до суду із позовом є передчасним, оскільки у провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду знаходиться справа № 280/5928/19 в межах якої оскаржується рішення Запорізької міської ради « Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя» № 7 від 30 червня 2015 року.

Так, в силу ч. 2 ст. 255 КАС України рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.04.2020 набрало законної сили, отже, наразі рішення Запорізької міської ради «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя» від 30.06.2015 № 7 є чинним.

Щодо доводів апелянта про відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду із позовом в інтересах Запорізької міської ради, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції у своєму рішенні надав оцінку наявності порушення інтересів держави та підстав для представництва інтересів держави в особі Запорізької міської ради прокурором.

Крім того, суд дослідив та погодився з тим, що прокурор, при зверненні до суду, дотримався положень ст. 23 Закону України « Про прокуратуру».

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що сам факт незвернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Прокурором даний позов пред`явлено у січні 2021 року - більш ніж через рік після виникнення у відповідача обов`язку укласти договір оренди земельної ділянки.

В свою чергу Запорізька міська рада увесь зазначений час бездіяла та не вживала жодних заходів спрямованих на відновлення порушених інтересів територіальної громади міста Запоріжжя, що в силу ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надало таке право органам прокуратури.

Інші доводи апелянта є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 17.08.2021 року у справі № 908/150/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю 7 днів Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.12.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя Е.В.Орєшкіна

Суддя І.М.Подобєд