ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. Справа №909/902/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К.,

за участю представників сторін:

позивача- Чури О.Б., адвоката Станька Т.Р. (ордер на надання правової допомоги №1081129 від 22.06.2021),

відповідача адвоката Парфана Т.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 22.06.2021 б/н (вх. суду від 05.07.2021 № 01-05/2261/21)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.05.2021 (повний текст рішення складено 01.06.2021, суддя Стефанів Т.В., м. Івано-Франківськ)

у справі № 909/902/20

за позовом: ОСОБА_1 , с.Зубра Пустомитівського району Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Іріс-Тепло, смт. Богородчани Івано-Франківської області

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства та визнання недійсним статуту товариства,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "Іріс-Тепло" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Іріс-Тепло", оформленого протоколом № 2 від 20.10.2014, та визнання недійсним статуту ТОВ "Іріс-Тепло", державну реєстрацію якого проведено 22.10.2014, запис про державну реєстрацію № 1000843, затвердженого рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Іріс-Тепло", оформленого протоколом № 2 від 20.10.2014.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 04.09.2014 за рішенням загальних зборів учасників ( ОСОБА_2 -50% та ОСОБА_1 - 50%) створено ТОВ «Іріс -Тепло» з загальними розміром статутного капіталу у 1000,00грн. В подальшому, 03.10.2018 позивач подала заяву про свій вихід зі складу учасників товариства та просила провести з нею розрахунок згідно з ст. 24 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Разом з тим, позивач стверджує, що під час розгляду Господарським судом Львівської області справи №914/1670/19 (до участі в якій її залучено як третю особу ухвалою від 13.11.2019) їй стало відомо, що 20.10.2014 наче б то за її участі були проведені загальні збори учасників товариства, на яких прийнято рішення, оформлене протоколом №2, про збільшення статутного капіталу до 380 000,00грн, затверджено вклад ОСОБА_1 до статутного капіталу в розмірі 189 100,00грн товарно-матеріальних цінностей (серед яких котел ARS -300L) та грошові кошти в сумі 500,00грн, перерозподілено частки, внаслідок чого частка позивача зменшена до 49,9%.

Позивач вважає вказане рішення незаконним та таким, що підлягає визнанню недійсним, оскільки про проведення загальних зборів товариства вона не повідомлялась; ні протокол №2 від 20.10.2014, ні оспорюваний статут вона не підписувала; загальні збори учасників товариства 20.10.2014 були неповноважними, у зв`язку з відсутністю кворуму. З урахуванням того, що оспорюваним рішенням також було затверджено нову редакцію статуту товариства, позивач вказує про наявність підстав і для визнання недійсним такого статуту.

У відзиві на позов відповідач заперечив щодо його задоволення та вказав, зокрема, про пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.01.2021 Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/902/20 задоволено клопотання ОСОБА_1 н від 30.11.2020 про призначення почеркознавчої експертизи та призначено у справі почеркознавчу судову експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у рядку "Секретар зборів Учасників ОСОБА_1 (підпис)" у Протоколі № 2 від 20.10.2014 Загальних зборів учасників ТОВ "Іріс-Тепло", особисто ОСОБА_1 чи іншою особою? Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у рядку навпроти напису « ОСОБА_1 », що на 19-ій сторінці Статуту ТОВ "Іріс-Тепло", Державну реєстрацію якого проведено 22.10.2014, запис про державну реєстрацію № 1000843, затвердженого рішення загальних зборів учасників ТОВ "Іріс-Тепло", оформленого протоколом № 2 від 20.10.2014, особисто ОСОБА_1 чи іншою особою?

31.03.2021 до суду від Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта № СЕ-19/109-21/1917-ПЧ від 24.03.2021.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.05.2021 у справі № 909/902/20 в позові відмовлено.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що за результатами проведення загальних зборів 20.10.2014 прийнято рішення, оформлене протоколом №2, про збільшення статутного капіталу товариства шляхом внесення обома його учасниками певного майна, зокрема котлів, та про перерозподіл часток його учасників ОСОБА_2 190 400 грн, що становить 50, 1 % статутного капіталу товариства, ОСОБА_1 - 189 600 грн, що становить 49, 9 % статутного капіталу товариства. Суд встановив, що рішенням Господарського суду Львівської області від 21.01.2020 у справі № 914/1670/19, яке набрало законної сили, встановлено факт того, що ОСОБА_1 передала в якості внеску до статутного капіталу відповідача котел у 2014 році. Крім того, суд встановив, що 15.03.2019 позивач вийшла зі складу учасників товариства як учасник, що володіє менше як 50 % частки у статутному капіталі товариства, без згоди інших учасників, що свідчить про те, що позивач чітко була обізнана про належність в неї певної частки у статному капіталі товариства. У зв`язку з чим суд вказав, що позивач, реалізувавши своє корпоративне право на вихід з товариства, підтвердила факт визнання нею оспорюваного рішення, а відтак, пославшись на принцип добросовісності поведінки при реалізації корпоративних прав, суд дійшов висновку, що оспорюване рішення не підлягає визнанню недійсним, незважаючи на відсутність доказів належного повідомлення та проведення загальних зборів товариства, а саме рішення не порушує прав та інтересів позивача.

При цьому суд зазначив, що докази, що стосуються надання котлів в оренду, внесення/виключення котлів як частки статутного капіталу ТОВ "Карпатекоінвест" не підлягають дослідженню, оскільки не входять в предмет доказування у даній справі, зважаючи на те, що до статутного капіталу ТОВ "Іріс-Тепло" було внесено два котла без будь-яких ознак ідентифікації (заводських номерів, тощо), неможливо встановити який саме з них надавався в оренду, кому і ким. У зв`язку з необгрунтованістю позовних вимог суд вказав про відсутність підстав для застосування позовної давності.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та нез`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, зокрема, що рішення у справі № 914/1670/19 не має преюдиційного значення для вирішення даної справи, оскільки питання правомірності чи неправомірності прийняття рішення від 20.10.2014 в межах справи № 914/1670/19 не встановлювались, натомість, у справі № 914/1670/19 суд покликався на це рішення та вважав встановленим факт передачі за цим рішенням ОСОБА_1 котла в статутний капітал товариства з урахуванням презумпції легітимності рішення органів юридичної особи. Також скаржник вважає, що вихід зі складу учасників товариства не є перешкодою у захисті його корпоративних прав такого учасника, якщо порушення цих прав відбулось на момент ще коли цей учасник був у складі товариства, а суд має досліджувати обставини порушення корпоративних прав такого учасника на момент прийняття рішення зборами учасників. Вказує, що оскільки висновком судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19/109-21/1917-ПЧ від 24.03.2021 встановлено підроблення підписів ОСОБА_1 на протоколі зборів №2 та новій редакції статуту товариства, вказане свідчить, що такі збори проведені за відсутності позивача. Відтак оскільки на час прийняття спірного рішення 20.10.2014 позивач володіла 50% частки у статутному капіталі товариства, для проведення загальних зборів кворум міг бути дотриманим виключно за присутності обох учасників. Крім того, апелянт вказує, що зміст заяви позивача про вихід з товариства від 03.10.2018 не дає жодних підстав стверджувати, що вона була обізнана про рішення від 20.10.2014, на яких вирішувалось питання про внесення у статутний капітал її власного майна вартістю 189 100,00грн, в заяві вказано лише про намір виходу з товариства та розрахунок при виході, без визначення розміру частики чи її номінальної вартості. Також подана 14.03.2019 державному реєстратору заява позивача про реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу не містить жодних обставин щодо дати зборів, номера протоколу чи питань, які вирішувались на них. Стверджує, що про необізнаність позивача щодо внесення спірним рішенням її власного майна до статутного капіталу також підтверджується тим, що вона з 01.10.2015 по 28.02.2018 здавала котел в оренду ТОВ «Біоальтернатива» за договором оренди №01/06/10 від 06.10.2015 і в подальшому продала його цьому товариству. Відтак лише у листопаді 2019року під час розгляду справи № 914/1670/19 з протоколу №2 від 20.10.2014 позивачу стало відомо про протиправне розпорядження її майном шляхом внесення цього майна у статутний капітал відповідача. Відтак вказуючи на те, що спірні збори були проведені за відсутності кворуму, відсутності учасника з 50% частки, з наданням зборам учасників ознак легітимності шляхом підроблення підпису учасника, апелянт вважає взаємосуперечливими та взаємовиключними висновками суду першої інстанції про те, що оспорюване рішення загальних зборів не порушує прав та інтересів позивача.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.

Подальший рух справи викладено в ухвалах суду.

У судовому засіданні 09.11.2021 оголошено перерву до 07.12.2021.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечив щодо апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

02.09.2014 відбулись загальні збори учасників ТОВ «Іріс-Тепло», на яких згідно з протоколом №1 були присутні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (том 2,а.с. 10)

За результатами проведення зборів вирішено:

- обрати головою зборів ОСОБА_2 , а секретарем зборів обрати ОСОБА_1 ;

- створити ТОВ "Іріс-Тепло", місцезнаходження товариства визначити за адресою: АДРЕСА_1 ;

- для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладів учасників сформували статутний капітал у розмірі 1000 грн.

Джерелом формування статутного капіталу є власні грошові кошти учасників, а саме: ОСОБА_2 - 500 грн, що становить 50, 0 % статутного капіталу товариства; ОСОБА_1 - 500 грн, що становить 50, 0 % статутного капіталу товариства;

- затвердити статут товариства;

- призначити директором товариства ОСОБА_3 .

Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу загальних зборів №2 від 20.10.2014 у смт. Богородчани відбулись загальні збори учасників "Іріс-Тепло", на яких присутні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Порядок денний зборів включав в себе наступні питання:

-процедурні питання проведення зборів, обрання голови та секретаря зборів;

-про збільшення статутного капіталу ТОВ «Іріс Тепло» до 380 000,00грн;

-про перерозподіл статутного капіталу товариства;

-про затвердження статуту товариства в новій редакції;

-про призначення уповноваженої особи для проведення всіх необхідних дій щодо державної реєстрації змін до установчих документів товариства.

За результатами розгляду зазначених питань вирішено:

- обрати головою зборів ОСОБА_2 , а секретарем зборів обрати ОСОБА_1 ;

- збільшити статутний капітал товариства на 379 000 грн 00 к. та встановити його в розмірі 380 000 грн;

- затвердити в цілому розмір вкладів учасників, а саме товарно-матеріальними цінностями:

ОСОБА_2 вносить до статутного капіталу товариства наступне майно: котел твердопаливний марки ARS-300L (вартість 152 000 грн), розподілювач хот-мелт герм етика Megaseal Ф-000000081 (вартість 37 900 грн), яке оцінюється на загальну суму 189 900 грн та грошові кошти на суму 500 грн 00, що становить 50,1 % статутного капіталу товариства;

ОСОБА_1 вносить до статутного капіталу товариства наступне майно: котел твердопаливний марки ARS-300L (вартість 152 000 грн), стіл для збирання склопакетів Sealtable Ф-000000072 (вартість 7100 грн), стенд Stenoma PSQ-240 (вартість 18750 грн) ноутбук Toshiba A105-S4254 (вартість 4000 грн), телевізор LE27S7 (вартість 5250 грн), сканер-ксерокс Canon MP 160 (вартість 1500 грн), принтер Phaser 3117 (вартість 500 грн), яке оцінюється на загальну суму 189 100 грн та грошові кошти на суму 500 грн, що становить 49, 9 % статутного капіталу товариства.

Статут розподіляється між учасниками у відповідних частках та у таких розмірах: ОСОБА_2 - 190 400 грн, що становить 50, 1 % статутного капіталу товариства, ОСОБА_1 - 189 600 грн, що становить 49, 9 % статутного капіталу товариства;

- затвердити статут ТОВ "Іріс-Тепло" в новій редакції;

- уповноважити ОСОБА_3 провести всі необхідні дії щодо державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ "Іріс-Тепло".

22.10.2014 проведено реєстрацію змін до статуту ТОВ "Іріс-Тепло" в редакції протоколу №2 від 20.10.2014, номер запису№ 1000843 (том 2,а.с. 11).

Так, згідно з п.3.2 статуту в новій редакцій ОСОБА_2 вносить до статутного капіталу товариства наступне майно: котел твердопаливний марки ARS-300L (вартість 152 000 грн), розподілювач хот-мелт герм етика Megaseal Ф-000000081 (вартість 37 900 грн), яке оцінюється на загальну суму 189 900 грн та грошові кошти на суму 500 грн 00, що становить 50,1 % статутного капіталу товариства;

ОСОБА_1 вносить до статутного капіталу товариства наступне майно: котел твердопаливний марки ARS-300L (вартість 152 000 грн), стіл для збирання склопакетів Sealtable Ф-000000072 (вартість 7100 грн), стенд Stenoma PSQ-240 (вартість 18750 грн) ноутбук Toshiba A105-S4254 (вартість 4000 грн), телевізор LE27S7 (вартість 5250 грн), сканер-ксерокс Canon MP 160 (вартість 1500 грн), принтер Phaser 3117 (вартість 500 грн), яке оцінюється на загальну суму 189 100 грн та грошові кошти на суму 500 грн, що становить 49, 9 % статутного капіталу товариства.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 стверджувала, що вона не підписувала ні протоколу загальних зборів товариства від 20.10.2014, ні затвердженого ним статуту, суд першої інстанції ухвалою від 22.01.2021 Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/902/20 призначив у справі почеркознавчу судову експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у рядку "Секретар зборів Учасників ОСОБА_1 (підпис)" у Протоколі № 2 від 20.10.2014 Загальних зборів учасників ТОВ "Іріс-Тепло", особисто ОСОБА_1 чи іншою особою? Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у рядку навпроти напису « ОСОБА_1 », що на 19-ій сторінці Статуту ТОВ "Іріс-Тепло", Державну реєстрацію якого проведено 22.10.2014, запис про державну реєстрацію № 1000843, затвердженого рішення загальних зборів учасників ТОВ "Іріс-Тепло", оформленого протоколом № 2 від 20.10.2014, особисто ОСОБА_1 чи іншою особою?

За результатами проведеної експертизи складено висновок експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/109-21/1917-ПЧ від 24.03.2021 (том 2,а.с. 98), згідно з яким:

-підпис від імені ОСОБА_1 у протоколі № 2 від 20.10.2014 Загальних зборів учасників ТОВ "Іріс-Тепло" виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою;

- підпис від імені ОСОБА_1 на 19-ій сторінці Статуту ТОВ "Іріс-Тепло", який затверджений рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Іріс-Тепло" протоколом № 2 від 20.10.2014 (державна реєстрація від 22.10.2014 № 1000843), виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

03.10.2018 ОСОБА_1 подала заяву, якою повідомила про свій вихід зі складу учасників ТОВ «Іріс-Тепло» та просила провести з нею розрахунки у відповідності до ст. 24 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", про що свідчить заява ННР 045161 від 03.10.2018 (том 1,а.с. 11).

14.03.2019 ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про внесення змін до розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи та зміни складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи (виключення з числа засновників) (том 2,а.с. 56-60)

У заяві вказано, що її розмір частки статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) становить 189 600 грн( том 2.а.с. 60).

15.03.2019 державним реєстратором внесено зміни щодо складу засновників та зміни розміру статутного капіталу товариства, про що свідчать відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1,а.с. 64).

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2019року ТОВ «Іріс-тепло» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про витребування із незаконного володіння ТОВ «Біоальтернатива» твердопаливного котла АRS 300 L. Згодом, ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.01.2020, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020, у справі № 914/1670/19 позов задоволено, витребувано від ТОВ «Біоальтернатива» на користь ТОВ «Іріс-тепло» котел твердопаливний ARS 300 L.

Так, при прийнятті вказаних рішень суди встановили, що ОСОБА_1 внесла до статутного капіталу спірний котел в якості збільшення статутного капіталу товариства, як визначили своїм рішенням загальні збори товариства, яке затверджене протоколом від 20.10.2014.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Згідно із ст. 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі, зокрема, товариства з обмеженою відповідальністю.

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Станом на момент прийняття оспорюваного позивачем рішення загальних зборів ТОВ «Іріс-Тепло» діяв Закон України «Про господарські товариства», який втратив чинність з 17.06.2018 в частині, що стосується товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю, у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

За змістом ст. 116 ЦК України, яка кореспондується із ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", учасники господарського товариства мають право, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЗУ "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Частинами 1 та 2 ст. 60 ЗУ "Про господарські товариства" передбачено, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів. Брати участь у зборах з правом дорадчого голосу можуть члени виконавчих органів, які не є учасниками товариства. Учасники зборів, які беруть участь у зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем зборів.

Таким чином, право брати участь в управлінні товариством може бути реалізовано учасником товариства при прийнятті участі у загальних зборах товариства, на яких вирішують ті чи інші питання діяльності товариства.

Порядок скликання загальних зборів учасників унормовано ст. 61 ЗУ "Прогосподарські товариства" (в редакції, що діяла на момент прийняття загальними зборами оспорюваного рішення).

Загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу. Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників.

Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Верховний Суд у постанові від 27.11.2019 у справі №917/171/19 вказав, що рішення загальних зборів учасників та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників юридичної особи можуть бути, зокрема, невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів.

Разом з тим, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень. Розглядаючи справи про недійсність рішень загальних зборів, суд повинен проводити оцінку ймовірного впливу таких порушень на прийняття загальними зборами відповідного рішення, а також досліджувати, чи був наявним факт порушення цим рішенням прав і законних інтересів учасника товариства. Якщо в результаті розгляду справи факт порушення інтересів учасника не буде встановлено, то в господарського суду будуть відсутні підстави для задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів даної справи, з моменту створення ТОВ "Іріс-Тепло" загальні збори учасників товариства проводились двічі:

- 02.09.2014, на яких вирішено створити ТОВ "Іріс-Тепло", для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладів учасників сформували статутний капітал у розмірі 1000 грн ( ОСОБА_2 - 500 грн, що становить 50, 0 % статутного капіталу товариства; ОСОБА_1 - 500 грн, що становить 50, 0 % статутного капіталу товариства), затвердити статут товариства, призначити директора;

- 20.10.2014, на яких вирішено збільшити статутний капітал товариства шляхом внесення обома його учасниками певного майна, в тому числі котлів та здійснити перерозподіл часток у статутному капіталі товариства ( ОСОБА_2 190 400 грн, що становить 50, 1 % статутного капіталу товариства, ОСОБА_1 - 189 600 грн 00, що становить 49, 9 % статутного капіталу товариства).

Позивач стверджує, що про проведення 20.10.2014 їй не було відомо.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.01.2020, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020, у справі № 914/1670/19 позов задоволено, витребувано від ТОВ «Біоальтернатива» на користь ТОВ «Іріс-тепло» котел твердопаливний ARS 300 L.

В межах вказаної справи ОСОБА_1 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Так, при прийнятті вказаних рішень суди виходили з того, що ст. 144 ЦК України, яка діяла станом на момент збільшення статутного капіталу, ч. 8 ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» та п. 3.8. статуту ТОВ «Іріс-Тепло» передбачено, що збільшення статутного капіталу товариства допускається після внесення усіма його учасниками вкладів у повному обсязі. У пункті 3.2. цього статуту визначено, що ОСОБА_1 вносить до статутного капіталу товариства майно, до складу якого входить спірний котел твердопаливний марки ARS-300L, частка ОСОБА_1 у статутному капіталі після його збільшення становить не 50 %, , а 49,9 %. На виконання вимог ч.3 ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» була проведена державна реєстрація таких змін 22.10.2014, що підтверджується відповідною відміткою на самому статуті. Зазначене також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи позивача, який сформовано станом на 22.11.2019, згідно з яких одним із засновників ТОВ «Іріс-тепло» є ОСОБА_1 з розміром статутного внеску 189 600 грн (тобто, 500 грн при створенні та 189 100 грн при збільшенні статного капіталу). Аналогічні витяги, сформовані у 2019 та 2020 станом на 14.03.2019, 20.10.2014, 04.09.2015 та 03.10.2018. У зв`язку з чим суди встановили, що станом на 20.07.2018 ОСОБА_1 повністю внесено до статутного капіталу позивача зазначений у п. 3.2. статуту товариства внесок, до складу якого входив і спірний котел, водночас, 20.07.2018 ОСОБА_1 та ТОВ «Біоальтернатива» 20.07.2018 уклали договір купівлі-продажу рухомого майна, а саме спірного котла твердопаливного АRS 300 L, що стало підставою для звернення до суду з позовом в межах справи №914/1670/19.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників.

Учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить 50 або більше відсотків, може вийти з товариства за згодою інших учасників.

Рішення щодо надання згоди на вихід учасника з товариства може бути прийнято протягом одного місяця з дня подання учасником заяви, якщо інший строк не передбачений статутом.

Якщо для виходу учасника необхідна згода інших учасників товариства, він може вийти з товариства протягом одного місяця з дня надання такої згоди останнім учасником, якщо менший строк не визначений такою згодою.

З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2019 ОСОБА_1 вийшла зі складу учасників ТОВ "Іріс-Тепло", про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При поданні 14.03.2019 до державного реєстратора заяви про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ОСОБА_1 вказала розмір своєї частки у статутному капіталі - 189 600 грн( том 2.а.с. 60).

Будь-які докази того, що під час подання вказаної заяви ОСОБА_1 помилково чи з інших причин вказала саме цей розмір своєї частки в матеріалах справи відсутні.

Ні під час розгляду справи №914/1670/19, ні даної справи - №909/902/21, суду не надавались доказів на підтвердження надання іншим учасником позивача ( ОСОБА_2 ) згоди на вихід із складу учасників товариства ОСОБА_1 , яка б засвідчувала наявність у цієї учасниці на момент виходу з товариства частки у статутному капіталі в розмірі 50 відсотків. Учасниками справи також не надано суду доказів внесення ОСОБА_1 її внеску до статутного капіталу товариства у грошовій або будь-якій іншій, відмінній формі, ані ж та, про яку зазначено у п. 3.2. Статуту позивача (зокрема, спірний котел).

На підставі викладеного апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що своїми діями ОСОБА_1 підтвердила та визнала той факт, що їй належить менше 50 % частки в статутному капіталі ТОВ "Іріс-Тепло". Зміна розміру частки (зменшення у відсотковому відношенні, збільшення - у вартісному) відбулася саме на підставі прийняття оспорюваного рішення загальних зборів засновників товариства 20.10.2014.

Апеляційний суд вважає помилковими доводи скаржника про те, що встановлені обставини у справі № 914/1670/19 не мають преюдиційного значення для вирішення даного спору з тих підстав, що суди керувались принципом легітимності рішення загальних зборів від 20.10.2014, оскільки зі змісту вказаних рішень вбачається, що висновки судів про те, що ОСОБА_1 повністю внесла до статутного капіталу належне їй майно грунтуються на встановлених судами подальших діях самої ж позивача - подання заяви про вихід з товариства в порядку, передбаченому для учасника, розмір частки якого становить менше 50%.

За змістом частини 1 статті 2 ГПК завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Таким чином, фактичною передумовою судового розгляду справи позовного провадження є наявність спору про право. Спір повинен мати правовий характер, тобто стосуватися прав, обов`язків чи інтересів конкретної особи. Порушення, невизнання чи оспорювання прав чи інтересів позивача є його суб`єктивною оцінкою фактичних правовідносин, тому при вирішенні спору суд зобов`язаний з`ясувати характер правовідносин, з яких виник спір, наявність (відсутність) порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення (захисту) в обраний спосіб.

У постановах Верховного Суду у справах №916/495/19, №914/484/18, №916/1253/19, №910/8913/18, №922/1393/19, №911/1437/17, №924/451/19, №910/3794/19, №912/3551/19 вказано, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Висновок про порушення чи не порушення прав такої особи, а також її охоронюваних законом інтересів, які й випливають безпосередньо зі змісту права, суд має зробити за результатами розгляду справи, зазначивши про це в мотивувальній частині. У такому разі внаслідок задоволення позову позивач отримує належний судовий захист, оскільки буде встановлено факт порушення чи оспорювання його права. Якщо ж за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 ГПК України викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував на необхідність застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії позивача щодо невизнання нею факту проведення загальних зборів з посиланнями на фальсифікованість її підпису на протоколі загальних зборів та статуті товариства, водночас з встановленим судом фактом звернення до реєстратора з заявою, що містить відомості, які є ідентичними відомостям, що містяться в оспорюваному рішенні, а саме в частині визнання позивачем розміру її частки у статутному капіталі 189 600,00грн є суперечливими і ставлять під сумнів чесність намірів та добросовісність поведінки позивача.

Добросовісність є однією із основоположних засад цивільного законодавства (п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України). Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Дії учасників цивільних та корпоративних відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження того, які саме його корпоративні права як учасника ТОВ «Іріс-Тепло» порушено оспорюваним рішенням з урахуванням фактично встановлених обставин визнання позивачем такого рішення.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, оспорюване рішення загальних зборів ТОВ «Іріс-Тепло», учасником якого була позивач, не порушує її прав та інтересів, а відтак про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.05.2021 у справі № 909/902/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 22.06.2021 б/н (вх. суду від 05.07.2021 № 01-05/2261/21) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.05.2021 у справі № 909/902/20 -залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.12.2021

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

Суддя С.М. Бойко

Суддя Г.Г. Якімець