ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. Справа№ 927/1007/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 30.11.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2021

за заявою Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури

про забезпечення позову

у справі №927/1007/21 (суддя Ноувен М.П.)

за позовом Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури

в інтересах держави в особі: Чернігівської міської ради

до 1. Комунального підприємства «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький посад»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Комфорт Групп»

про визнання недійсними правочинів, зобов`язання привести земельну ділянку до стану, в якому вона була до надання її у фактичне користування

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року Заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Чернігівської міської ради звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький посад», Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Комфорт Групп» про:

- визнання недійсним договору про співробітництво №01-10/18 від 25.06.2018, укладеного між КП «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єлецький посад»;

- визнання недійсним договору про співробітництво №01-22/20 від 08.09.2020, укладеного між КП «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єлецький посад», Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Комфорт Груп»;

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький посад» привести земельну ділянку, кадастровий номер :01:032:0906 площею 0,1817 га у м. Чернігові по вул. Єлецькій,7-а до стану, в якому вона була до надання її у фактичне користування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказані вище договори, з урахуванням ч.ч.1,5 ст.203, ч.1 ст. 215, ст. 235 ЦК України договори є недійсними, оскільки комунальним підприємством та приватним товариством, в обхід положень чинного земельного та цивільного законодавства: за відсутності волевиявлення власника земельної ділянки, без обов`язкового проведення процедури земельної ділянки, без обов`язкового проведення процедури земельних торгів, використано непередбачений спосіб набуття останнім права забудови земельної ділянки за удаваним правочином.

Крім того, прокурор вказує, що оскільки оспорюваними правочинами передбачено забудову земельної ділянки по вул. Єлецькій,7-а та на вказаній земельній ділянці відповідачами-1,-2,-3 ведеться будівництво згідно з умовами договору-2 та дозволом на початок будівельних робіт від 18.03.2021 №ЧГ52, а між власником ділянки та її фактичним забудовником не виникали правовідносини щодо використання земельної ділянки, що у свою чергу виключає можливість самостійного визначення (врегулювання) ними правових наслідків припинення права такої забудови, належним способом захисту прав позивача, окрім визнання договорів недійними, є зобов`язання відповідача-2 привести земельну ділянку до стану, в якому вона була до надання її у фактичне користування ТОВ «Єлецький посад».

12.10.2021 Заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури подано заяву №1512/1-1004-21 від 11.10.2021 про забезпечення позову, відповідно до якої останній просить забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1817 га кадастровий номер :01:032:0906, яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Єлецька, 7-а;

- заборони вчинення реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна, у тому числі незавершеного будівництвом об`єкту нерухомості, а саме: багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Єлецькій,7а в м. Чернігові на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні;

- заборони Комунальному підприємству «Чернігівбудінвест», Товариству з обмеженою відповідальністю «Єлецький посад», Товариству з обмеженою відповідальністю «Еко Комфорт Групп», залученим вказаними юридичними особами підрядним організаціям, проводити на земельній ділянці площею 0,1817 га кадастровий номер :01:032:0906, яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Єлецька, 7-а, будівельні роботи відповідно до дозволу на початок будівельних робіт від 18.03.2021 №ЧГ52, виданого Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради на об`єкт будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Єлецькій,7а в м. Чернігові на земельній ділянці, яка перебуває в постійному користуванні».

В обґрунтування необхідності забезпечення позову, прокурор вказує на те, що:

- подальше виконання сторонами умов оспорюваного правочину: закінчення усіх передбачених робіт із забудови багатоквартирних житлових будинків на земельній ділянці по вул. Єлецькій, 7-а, реєстрація права власності на незавершений будівництвом об`єкт нерухомого майна або його частини за ТОВ «Єлецький посад» чи іншою визначеною ним особою, а також переоформлення (припинення за КП «Чернігівбудінвест» права постійного користування та передача права користування цією ділянкою ТОВ «Єлецький посад» чи іншій визначеній ним особі) прав на земельну ділянку, значно ускладнить виконання рішення суду щодо зобов`язання ТОВ «Єлецький посад» привести ділянку до стану, в якому вона була до надання її у фактичне користування цьому товариству, оскільки виконання такої вимоги передбачає демонтаж збудованих поза волевиявленням власника землі об`єктів нерухомого майна, у т.ч. об`єктів незавершеного будівництва;

- арешт спірної земельної ділянки кадастровий номер :01:032:0906 площею 0,1817 га по вул. Єлецькій, 7-а та заборона реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна (у тому числі незавершеного будівництва), розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:032:0906 площею 0,1817 га по вул. Єлецькій, 7-а, забезпечить неможливість подальшого переоформлення прав на земельну ділянку, у тому числі за принципом слідування права користування ділянкою за правом власності на будівлі (споруди), які на ній розташовані;

- заборона реєстрації речового права на об`єкт нерухомого майна, відмінний від земельної ділянки, поряд із забороною відповідачем проводити на цій ділянці будівельні роботи (передбачені умовами укладеного КП «Чернігівбудінвест» і ТОВ «Єлецький посад» з ТОВ«Еко Комфорт Групп» договору №01-22/20 від 08.09.2020) відповідно до дозволу на початок будівельних робіт від 18.03.2021 №ЧГ52, виданого Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради, забезпечить можливість захисту прав позивача на повернення ділянки у стані, який передував її неправомірній забудові, та одночасно не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачам чи третім особам.

Натомість невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2021 відмовлено у задоволенні заяви від 11.10.2021 №1513/1-1004-21 Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури про забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2021 у справі №927/1007/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури про забезпечення позову №1513/1-1004-21 від 11.10.2021, а саме:

- у порядку забезпечення позову накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1817 га кадастровий номер :01:032:0906, яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Єлецька, 7-а;

- у порядку забезпечення позову заборони вчинення реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна, у тому числі незавершеного будівництвом об`єкту нерухомості, а саме: багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Єлецькій,7а в м. Чернігові на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні;

- у порядку забезпечення позову заборони Комунальному підприємству «Чернігівбудінвест», Товариству з обмеженою відповідальністю «Єлецький посад», Товариству з обмеженою відповідальністю «Еко Комфорт Групп», залученим вказаними юридичними особами підрядним організаціям, проводити на земельній ділянці площею 0,1817 га кадастровий номер :01:032:0906, яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Єлецька, 7-а, будівельні роботи відповідно до дозволу на початок будівельних робіт від 18.03.2021 №ЧГ52, виданого Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради на об`єкт будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Єлецькій,7а в м. Чернігові на земельній ділянці, яка перебуває в постійному користуванні».

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав, що ухвала місцевого суду від 18.10.2021 є необґрунтованою з підстав неповноти встановлених обставин, які мають значення для справи, неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин.

Так, на думку прокурора, такий захід, як накладення арешту на земельну ділянку, безпосередньо пов`язаний з позовними вимогами про визнання недійсними договорів та приведення ділянки до попереднього стану, оскільки умовами оспорюваних правочинів передбачено, що КП «Чернігівбудінвест» зобов`язується після введення об`єкта в експлуатацію спільно з ТОВ «Єлецький посад» звернутися до Чернігівської міської ради з заявою щодо припинення права користування земельною ділянкою на користь ТОВ «Єлецький посад» або іншої юридичної особи (експлуатуючої організації) визначеної ТОВ «Єлецький посад». У свою чергу ТОВ «Єлецький посад» в тримісячний термін після введення об`єкта в експлуатацію спільно з КП «Чернігівбудінвест» зобов`язується забезпечити та профінансувати переоформлення права користування земельною ділянкою під об`єктом на ТОВ «Єлецький посад» або визначену ТОВ «Єлецький посад» іншу юридичну особу.

За твердженням прокурора, очевидно, що сторони мають на меті позбавити комунальне підприємство права постійного користування земельною ділянкою, а також передати право користування нею ТОВ «Єлецький посад».

У той же час, арешт спірної земельної ділянки кадастровий номер :01:032:0906 площею 0,1817 га вул. Єлецькій,7-а та заборона реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна, розташованого на вказаній вище земельній ділянці забезпечить неможливість подальшого переоформлення прав на земельну ділянку, у тому числі як на виконання зазначених умов спірного правочину, за яким передбачений відступ комунального підприємства від права користування ділянкою на користь приватної структури, так і за принципом слідування права користування ділянкою за правом власності на будівлі (споруди), які на ній розташовані.

Крім того, скаржник зазначає, що те, що накладення заборони на вчинення реєстраційних дій та заборони на проведення будівельних робіт обмежить реалізацію третіми особами права користування спірним майном, є виключно припущенням суду, оскільки у матеріалах справи відсутні відомості про будь-яких третіх осіб, у тому числі таких, що мають право користування спірним майном.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №927/1007/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2021 у справі №927/1007/21, справу призначено до розгляду на 30.11.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 щодо задоволення скарги заперечив та вказав, що ухвалу місцевого суду від 18.10.2021 є законною та обґрунтованою, ухваленою судом на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, які мають значення для справи, з урахуванням доказів та норм матеріального та процесуального права.

Комунальне підприємство «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради вказує, що земельна ділянка кадастровий номер :01:032:0906 площею 0,1817 га вул. Єлецькій,7-а, відповідачем-1 нікому не передавалась та знаходиться виключно у користуванні Комунального підприємства «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу прокурор вказав, що викладені у відзиві твердження відповідача-1 є необґрунтованими. При цьому, викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора про суперечність висновків місцевого суду фактичним обставинам справи, безпосередню пов`язаність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку, з вимогою про визнання недійсними договорів та приведення ділянки до попереднього стану, відповідачем-1 не спростовано.

У судове засідання 30.11.2021 з`явилися прокурор, представники Чернігівської міської ради, КП «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради, ТОВ «Єлецький посад».

Представник ТОВ «Еко Комфорт Групп» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги відповідач-3 повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу місцевого суду від 18.10.2021 у справі №927/1007/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури про забезпечення позову.

Представник Чернігівської міської ради у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, просив її задовольнити, ухвалу місцевого суду від 18.10.2021 у справі №927/1007/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури про забезпечення позову.

Представник КП «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради у судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову залишити без змін.

Представник ТОВ «Єлецький посад» у судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову залишити без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої ст.136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 4 наведеної ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Перелік заходів забезпечення позову наведений в ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №914/1257/18).

Тобто, за замістом частини 2 статті 136 ГПК України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звертається (має намір звернутися) позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 23.05.2019 року у справі № 915/1792/18).

Також, за висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів держави, територіальних громад, юридичних або фізичних осіб.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як зазначалось вище, в обґрунтування необхідності забезпечення позову, прокурор зазначає, що арешт спірної земельної ділянки кадастровий номер :01:032:0906 площею 0,1817 га вул. Єлецькій,7-а та заборона реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна, розташованого на вказаній вище земельній ділянці забезпечить неможливість подальшого переоформлення прав на земельну ділянку, у тому числі як на виконання зазначених умов спірного правочину, за яким передбачений відступ комунального підприємства від права користування ділянкою на користь приватної структури, так і за принципом слідування права користування ділянкою за правом власності на будівлі (споруди), які на ній розташовані. Так, за твердженням прокурора, невжиття заходів забезпечення позову, в подальшому, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно правового висновку Верховного суду від 17.10.2019 у справі №640/7285/19, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року).

Стаття 137 ГПК України чітко визначає підстави накладення арешту, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову від позову.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а саме передачі чи поверненню позивачу чи іншій особі, тощо.

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку, що такий захід як забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку не пов`язаний з позовними вимогами про визнання недійсними договорів про співробітництво та приведення земельної ділянки до першочергового стану, а відтак не є ефективним та таким, що гарантуватиме виконання рішення у даній справі.

Крім того, прокурором не доведено, що земельна ділянка, яка знаходиться у постійному користуванні Комунального підприємства «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради на момент виконання рішення може вибути з власності територіальної громади, зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, а також не надано доказів на підтвердження того, що власник/орендар земельної ділянки вчиняють дії, направлені на відчуження земельної ділянки.

Щодо вимог прокурора про заборону вчинення реєстраційних дій та про заборону проводити будівельні роботи, колегія суддів зазначає, що накладення заборони на вчинення реєстраційних дій та заборони на проведення будівельних робіт фактично констатує неправомірність дій відповідачів, що може мати місце тільки за наслідками вирішення спору по суті, а також може обмежити реалізацію третіми особами права користування спірним майном.

Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов вірного висновку, що заява про забезпечення позову не обґрунтована належними доказами та базується лише на припущеннях заявника.

За таких обставин, заява Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2021 про відмову у задоволенні заяви Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури про забезпечення позову у справі №927/1007/21 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2021 у справі №927/1007/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2021 у справі №927/1007/21 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2021 у справі №927/1007/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 08.12.2021

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

Є.Ю. Шаптала