ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1910/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Маківський О.В.,

від відповідача Шульга Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Дочірнього підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України до Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17 про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди в сумі 4562264,36 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17 про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди в сумі 3656503,74 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне.

04.10.2018 р. між Дочірнім підприємством Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю СПМК-17 (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передавав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно, а саме: майданчик (інв. № 103556), загальною площею 4943 кв.м, який розташований за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27, що знаходиться в господарському віданні ДП Сумський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України.

В п. 2.1 договору сторони обумовили, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору, акту приймання-передачі вказаного майна та перерахування орендодавцеві грошових коштів, зазначених у п. 1.1 даного договору.

Як вказує позивач, договір оренди та акт приймання-передачі майна в оренду (не повернений орендодавцеві) підписані 04.10.2018 р., а перерахування коштів згідно з випискою банку відбулося 09.10.2018 р.

Таким чином, за ствердженнями позивача, орендар вважається таким, що вступив у строкове платне користування майном з 09.10.2018 р.

В п. 9.1 договору сторони обумовили, що строк дії договору до 28.12.2018 р. Сторони дійшли згоди, що у відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України, умови цього договору застосовуються до взаємовідносин сторін, що існували між ними до його укладення, а саме починаючи з 01.06.2017 р.

При цьому п. 9.6 договору передбачає, що чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку дії договору.

Таким чином, як вказує позивач, дія договору оренди № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р. припинилася 28.12.2018 р.

При цьому позивач зауважує, що припинення чинності договору є прямою підставою виникнення у відповідача обов`язку з повернення майна орендодавцеві, що визначено як частиною 1 статті 785 ЦК України, так і пунктом 4.10 договору.

Пункт 4.10 договору передбачає, що у разі закінчення терміну дії цього договору, у разі дострокового розірвання або припинення договору, орендар зобов`язаний повернути орендоване майно не пізніше дня припинення (розірвання) договору з оформленням акту приймання-передачі в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу і зі всіма виконаними в ньому поліпшеннями або відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення його стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Водночас, в п.п. 2.3 та 2.4 договору сторони обумовили, що у разі припинення цього договору, майно повертається орендарем орендодавцю за актом приймання-передачі в день закінчення дії договору. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок зі складання акта приймання-передачі покладається на сторону, що передає майно іншій стороні договору.

Однак, за ствердженнями позивача, ні на дату припинення договору оренди у зв`язку із закінченням строку його дії (28.12.2018 р.), ні на дату звернення до суду з цією позовною заявою відповідач так і не повернув майно позивачеві, що є порушенням визначеного ч. 1 ст. 785 ЦК України та п. 4.10 договору обов`язку орендаря по поверненню речі орендодавцю після припинення договору найму.

При цьому позивач повідомляє, що після закінчення строку дії договору оренди майданчика та невиконання відповідачем свого обов`язку зі звільнення та повернення майна орендодавцеві, позивач звернувся в господарський суд Сумської області з позовною заявою про примусове витребування майна з чужого незаконного володіння та господарський суд Сумської області в рішенні від 07.11.2019 р. по справі № 920/841/19, яке набрало законної сили 11.03.2020 р. за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції Північним апеляційним господарським судом, встановив, що договір оренди нерухомого майна був укладений на строк до 28.12.2018 р.; 13.12.2018 р. позивач надіслав на адресу відповідача лист № 06/1498 від 13.12.2018 р. із повідомленням про припинення договору оренди нерухомого майна у зв`язку із закінченням строку, на який він укладався: станом на дату закінчення строку користування майном відповідач не повернув майно з користування. Таким чином, як вказує позивач, суд констатував, що строк користування майном, виходячи з положень п. 9.1 договору, припинився 28.12.2018 р., а орендар повинен був виконати свій обов`язок, передбачений п. 2.3 договору та звільнити і повернути майно в день припинення дії договору, тобто 28.12.2018 р. У зв`язку з цим, як вказує позивач, господарський суд Сумської області повністю задовольнив позовну заяву ДП Сумський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України та зобов`язав ТОВ СПМК-17 звільнити й повернути майно орендодавцеві. Відтак із посиланнями на ч. 4 ст. 75 ГПК України позивач вказує, що обставини, встановлені у справі № 920/841/19, є преюдиційними при розгляді даної справи.

Подалі ж, як зазначає позивач, 28.07.2020 р. державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ружинською Аллою Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62667106 з примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області по справі № 920/841/19, однак 22.01.2021 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62667106 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження (у зв`язку із неможливістю виконання рішення суду).

Таким чином, за ствердженнями позивача, станом на дату звернення до суду з цим позовом рішення господарського суду Сумської області по справі № 920/841/19 від 07.11.2019 р. так і залишається не виконаним, а майно таким, що не повернуте орендодавцеві. Наразі позивач зауважує, що така недобросовісна поведінка відповідача порушує майнові права позивача та є неприпустимою.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 785 ЦК України, станом на дату звернення до суду з цим позовом позивачем нараховано відповідачеві неустойку в розмірі 3656503,74 грн. за невиконання орендарем обов`язку з повернення орендованого майна з оренди орендодавцеві.

При цьому позивач вказує, що підпункт б) п. 185.1 ст. 185 ПК України зазначає, що об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Таким чином, як вказує позивач, господарські відносини по оренді майна, розташованого в Охтирському районі Сумської області підлягали оподаткуванню ПДВ. При цьому згідно зі ст. 193 ПК України ставкою оподаткування таких господарських операцій є 20%, з огляду на що позивачем нараховано відповідачеві орендну плату за користування майном з жовтня 2018 року по червень 2021 року.

Крім того позивач додає, що під час визначення розміру неустойки слід звернути увагу на строк позовної давності, який слід застосовувати для стягнення такого виду грошової санкції. Так, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи зазначену норму закону, позивач зазначає про нарахування ним відповідачеві неустойки за прострочення виконання обов`язку з повернення майна за період 1 рік, що передує даті звернення до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.07.2021 р. позовну заяву Дочірнього підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1910/21, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 26 липня 2021 р.

23.07.2021 р. від позивача на електронну адресу господарського суду надійшло клопотання про відкладення засідання по даній справі у зв`язку з перебуванням представника у відпустці.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.07.2021 р. у справі № 916/1910/21 підготовче засідання відкладено на 27 серпня 2021 р. з огляду на неявку сторін.

25.08.2021 р. від відповідача надійшов до господарського суду відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву. В обґрунтування заперечень відповідач вказує, що 04.10.2018 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди нерухомою майна № ОР-04/10/18, за умовами якого позивач передав відповідачу в строкове платне користування майданчик, загальною площею 4943 кв.м, розташований за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27. Так, відповідач зазначає, що на вказаному майданчику був розташований асфальтозмішувальний завод (установка) ТОВ СПМК-17. Згідно п. 9.1 договору строк дії вищевказаного договору закінчився 28.12.2018 року.

Наразі відповідач зауважує, що 07.06.2019 р. ним було продано асфальтозмішувальний завод (установку) ПП Полтавабуднентр, що підтверджується договором купівлі-продажу № 07/19-0 від 07.06.2019 р., у зв`язку із чим відповідач фактично припинив користуватися об`єктом оренди.

Подалі ж, як вказує відповідач, 06.11.2019 р. ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі № 583/3010/18 за клопотанням прокурора було накладено арешт на майно, а саме: на установку з виготовлення асфальтозмішувальної суміші ДС-16837, розташовану по пров. Кириківському, 27, м. Охтирка, Сумської області з позбавленням права її власника чи законного володільця на користування, відчуження та розпорядження нею.

Також відповідач зауважує, що 07.11.2019 р. рішенням господарського суду Сумської області у справі № 920/841/19 задоволено позовну заяву ДП Сумський автодор до ТОВ СПМК-17 та зобов`язано звільнити та повернути орендоване майно. При цьому позивач зазначає, що постановою державного виконавця Охтирського міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 22.02.2021 р. виконавче провадження закрито, рішення суду не виконано у зв`язку із неможливістю виконання без участі боржника. Подалі ж, за ствердженнями відповідача, 19.10.2020 р. ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі № 583/3729/20 за клопотання слідчого було накладено арешт на майно, а саме: на установку з виготовлення асфальтозмішувальної суміші ДС-16837, розташовану по пров. Кириківському, 27, м. Охтирка, Сумської області з позбавленням права її власника чи законного володільця на користування, відчуження та розпорядження нею. Між тим, як вказує відповідач, 11.03.2020 р. ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду задоволено спільну заяву позивача та відповідача про укладення мирової угоди, затверджено мирову угоду у справі 916/2240/19, укладену 11.03.2020 р., за умовами п. 1 якої відповідач зобов`язується сплатити позивачу до 11.03.2020 р. суму основного боргу в розмірі 1119371,69 грн. в якості орендної плати за період з листопада 2018 року по червень 2019 року та судових витрат в розмірі 19526,97 грн.; також відповідач зобов`язався сплатити позивачу до 11.03.2020 р. суму основного боргу в розмірі 292473,03 грн. в якості орендної плати за період з липня 2019 року по лютий 2020 року. За ствердженнями відповідача, належне виконання відповідачем умов вказаної мирової угоди підтверджується платіжним дорученням № 66 від 10 березня 2020 року, відповідно до якого відповідачем сплачено 1431371,69 грн.

При цьому відповідач додає, що 14.06.2018 р. рішенням господарського суду Одеської області (набрало законної сили 14.07.2021 р.) у справі № 916/413/21 в задоволенні позовних вимог ДП Сумський облавтодор про стягнення орендної плати з березня 2020 року по січень 2021 року в сумі 1862689,96 грн. за договором оренди нерухомого майна № ОР-04/Ю/18 від 04.10.2018 р. відмовлено в повному обсязі.

Щодо не доведення позивачем вини (умислу або необережності) відповідача останній вказує, що відповідно до умов договору купівлі-продажу асфальтозмішувальної установки від 07.06.2019 р. № 07/19-0 продавець передав, а покупець прийняв у власність установку з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028, яка розташована по пров. Кириківському, 27 в м. Охтирка Сумської області, з огляду на що майно, розташоване за адресою: пров. Кириківському, 27 в м. Охтирка Сумської області вибуло з власності відповідача. Із викладеного, за ствердженнями відповідача, вбачається, що останній не використовував та не використовує об`єкт оренди для здійснення господарської діяльності позаяк більше не є власником установки з виготовлення асфальтозмішувальної суміші, що була розташована на ньому. Тобто, як вказує відповідач, фактично дії, спрямовані на звільнення об`єкта оренди від майна та його повернення не були вчинені відповідачем, оскільки майно, розташоване на об`єкті оренди, вибуло з його власності, а отже він не мав законних підстав ним розпоряджатись, з підстав чого відповідач вважає, що в даному випадку необхідно застосовувати принцип превалювання змісту над формою правочину, який полягає в тому, що правовідносини визначаються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми правочину. Крім того відповідач зазначає, що позивачу були відомі дані обставини, а також причини неможливості використовувати об`єкт оренди у зв`язку із перебуванням майна, що розміщувалося на ньому, під арештом із забороною вчиняти будь-які інші дії, які не залежали від волі відповідача. Водночас, як вказує відповідач, у зв`язку із накладенням арештів на установку з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш ДС-16837 ухвалами слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2019 р. та 19.10.2020 р., новий власник установки був позбавлений права її власника чи законного володільця на користування, відчуження та розпорядження нею, з огляду на що відповідач не мав змогивиконати рішення суду у справі № 920/841/19 за позовом ДП Сумський автодор до ТОВ СПМК-17 щодо звільнення та повернення орендованого майна. З викладеного, на думку відповідача, вбачається, що у даному випадку його вина щодо неповернення об`єкта оренди відсутня.

Щодо безпідставного включення позивачем сум ПДB до складу неустойки відповідач зазначає, що справляння податку на додану вартість регулюється розділом V Податок на додану вартість Податкового кодексу України, при цьому, посилаючись на ст.ст. 185, п. 188.1 ст. 188, відповідач зазначає, що застосування будь-яких заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань до юридичної особи не віднесено законодавцем до об`єктів оподаткування ПДВ. Також відповідач додає, що до складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг, до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або нені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, в тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. Таким чином, за ствердженнями відповідача, Податковим кодексом України як спеціальним нормативним актом, що визначає будь-які питання щодо оподаткування, елементи податку, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування, не передбачено включення до бази оподаткування податком на додану вартість будь-яких заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань юридичною особою, а навпаки, прямо зазначено про те, що до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), при цьому для цілей оподаткування законодавцем не передбачено виключень щодо спеціальної неустойки, передбаченої частиною другою статті 785 ЦК України.

Стосовно безпідставної індексації розміру неустойки відповідач вказує, що користування майном після припинення договору оренди є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку із чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України. Такий правовий висновок, за ствердженнями позивача, викладено у постанові Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 р. по справі № 910/11 131/19. Таким чином, як вказує відповідач, оскільки договір оренди № ОР-4/Ю/18 від 04.10.2018 р. є припиненим, відповідно позивачем неправомірно здійснено розрахунок неустойки із застосуванням пункту 3.2 вказаного договору щодо коригування розміру орендної плати на індекс інфляції.

Так, у підготовчому засіданні господарського суду 27 серпня 2021 року по справі № 916/1910/21 було протокольно оголошено перерву до 03 вересня 2021 року о 12 год. 00 хв. згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України.

27.08.2021 р. від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву.

31.08.2021 р. від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач визнав те, що ним помилково нараховано ПДВ на суму неустойки, при цьому стосовно інших доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, позивач заперечує та вважає їх необґрунтованими. Так, позивач додатково зазначає, що відповідач використовував орендоване майно навіть після переходу права власності на асфальтобетонний завод та накладення на нього арешту, що підтверджується, зокрема, мировою угодою від 11.03.2020 р., укладеною між позивачем та відповідачем на стадії розгляду справи № 916/2240/19 у Південно-західному апеляційному господарському суді, за якою відповідач сплатив за користування майном з липня 2019 року по лютий 2020 року включно. При цьому позивач вказує, що в ухвалі Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.10.2020 р. по справі № 583/3729/20 зазначено, що 28.07.2020 р. державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавче провадження на підставі наказу господарського суду Сумської області № 920/841/19 від 08.04.2020 р. Під час примусового виконання даного наказу неодноразово був здійснений виїзд державним виконавцем за адресою пров. Кирикіський, 27 м. Охтирка та встановлено, що ТОВ СПМК-17 не виконує рішення суду та майно не повернуто. Тому було винесено постанову про накладення штрафу на боржника ТОВ СПМК-17 та накладено арешт на кошти боржника та 27.08.2020 р. до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області направлено подання про вирішення питання про притягнення посадових осіб ТОВ СПМК-17 до відповідальності. Подалі ж, як зазначає позивач, 12.10.2020 р. слідчим Охтирського ВП ГУНП в Сумській області було проведено огляд місця події за адресою пров. Кириківський, 27 м. Охтирка, під час якого було виявлено стаціонарну установку з виготовлення асфальтобетонної суміші, виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028, від якої відходили характерні звуки працюючого електромотора. Таким чином, на думку позивача, твердження відповідача про неможливість використання асфальтобетонного заводу є безпідставним, адже орендоване майно постійно використовувалось відповідачем чи іншими особами для ведення господарської діяльності. Між тим позивач додає, що у зв`язку з невиконанням ТОВ СПМК-17 рішення суду по справі № 920/841/19, 22.01.2021 р. державним виконавцем було закінчено виконавче провадження № 62667106. Таким чином, як вказує позивач, в 2021 р. відповідач продовжує безпідставно використовувати майно позивача.

Також 31.08.2021 р. від позивача на електронну адресу суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди в сумі 4562264,36 грн.

02.09.2021 р. від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання відповідачу часу для підготовки заперечень на відповідь на відзив позивача.

Під час підготовчого засідання 03.09.2021 р. судом було з`ясовано, що відсутні належні докази надсилання відповідачу копії відповіді на відзив та заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Так, ухвалою господарського суду Одеської області від 03.09.2021 р. у справі № 916/1910/21 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів та підготовче засідання відкладено на 27 вересня 2021 р.

13.09.2021 р. до господарського суду від позивача поштою надійшли відповідь на відзив та заява про збільшення розміру позовних вимог, до якої додано докази її відправки відповідачу.

Так, вказана заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, подана відповідно до приписів ч. 3 ст. 46 ГПК України, судом прийнята до розгляду.

15.09.2021 р. від відповідача до господарського суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач додатково зазначає, що заперечує проти тверджень позивача з приводу того, що предметом оренди був майданчик, а не асфальтобетонний завод, адже як вказав сам позивач у відповіді на відзив - в ухвалі Охтирського міськрайонпого суду Сумської області від 19.10.2020 р. у справі № 583/3729/20 зазначено: 12.10.2020 р. слідчим Охтирського ВП ГУНП в Сумській області було проведено огляд місця події за адресою пров. Кириківський, 27, м. Охтирка під час якого було виявлено стаціонарну установку з виготовлення асфальтобетонної суміші, виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028, від якої відходили характерні звуки працюючого електромотора. Так, відповідач звертає увагу на те, що позивачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів відповідача про те, що на об`єкті оренди розміщувався асфальтобетонний завод. Так, відповідач зауважує, що станом на 12.10.2020 р. відповідач вже не мав жодних речових прав на установку з виготовлення асфальтобетонної суміші, виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028 (що підтверджується договором купівлі-продажу № 07/19-0 від 07.06.2019 р.), а отже не використовував її у своїй господарській діяльності на території об`єкта оренди та саме з огляду на останнє відповідач не мав змоги виконати рішення суду господарського суду Сумської області у справі № 920/841/19, адже фактично не володів та не користувався установкою з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028, розміщеної на об`єкті оренди.

Також відповідач заперечує проти тверджень позивача, що в 2021 році він продовжує безпідставно використовувати його майно, зокрема, виходячи із того, що 21 квітня 2021 року указом Президента України № 169/2021 введено в дію рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 15.04.2021 року Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), згідно якого до відповідача строком на три роки застосовано наступні види обмежень: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій (повне припинення); 3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення); 4) запобігання виведенню капіталів за межі України; 5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 6) анулювання ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх Інтересах; 8) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом; 9) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території У країни; 10) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона); 11) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в Іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави; 12) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; 13) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 14) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 15) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони; 16) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 17) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.

При цьому відповідач додає, що згідно листа ПАТ МТБ БАНК від 26.04.2021 р. № 01/ОВ12/45-01/ОВ12 року на виконання рішення РНБО від 15.04.2021 р. зупинено будь-які операції за всіма рахунками ТОВ СПМК-17, між тим у зв`язку із накладенням перелічених вище обмежень, починаючи з 21.04.2021 року господарська діяльність відповідача повністю зупинена, внаслідок чого цілком очевидно, що відповідачем об`єкт оренди не може використовуватись та не використовується. Наразі відповідач акцентує увагу суду, що позивачем не надано належних і допустимих доказів використання відповідачем об`єкта оренди/провадження господарської діяльності на території об`єкта оренди по теперішній час.

Щодо не підписання відповідачем акту приймання-передачі (повернення) відповідач зазначає, що 31.08.2021 р. ним було направлено позивачу на підпис два примірника акту приймання-передачі (повернення) нерухомого майна від 29 лютого 2020 року, а саме майданчика загальною площею 4943 кв.м, інвентарний номер 103556, розміщеного за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27, що підтверджується чеком ПАТ Укрпошта трек № 396 від 31.08.2021 р. та описом вкладення в цінний лист від 31.08.2021 р., однак станом на день подання цього заперечення другий примірник акту приймання-передачі (повернення) нерухомого майна від 29.02.2020 р. відповідачем від позивача не отримано.

Разом із тим відповідач наполягає на тому, що не підписання відповідачем акту приймання-передачі не свідчить про фактичне не повернення об`єкта оренди позивачу та вважає справедливим в даному випадку застосувати принцип превалювання змісту над формою правочину, який полягає в тому, що правовідносини визначаються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми правочину.

Крім цього відповідач додає, що 07 вересня 2021 року ним надіслано позивачу лист із проханням у 10-денний строк із дня одержання листа провести обстеження/огляду об`єкта оренди з метою встановлення факту відсутності/наявності майна ТОВ СПМК-17 на об`єкті оренди, що підтверджується чеком ПАТ Укрпошта трек № 805 від 07.09.2021 р. та описом вкладення в цінний лист від 07.09.2021 р.

Також відповідач зазначає, що позивачем безпідставно застосовано положення пункту 3.2 договору оренди та здійснено розрахунок неустойки із урахуванням індексу інфляції, оскільки при розрахунку розміру неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, за основу необхідно взяти останній місяць оренди за договором оренди № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р. - грудень 2018 року, за який відповідачем було сплачено орендну плату в розмірі 110670,06 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.09.2021 р. у справі № 916/1910/21 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 19.10.2021 р.

У судовому засіданні господарського суду 19 жовтня 2021 року по справі № 916/1910/21 було протокольно оголошено перерву до 26 жовтня 2021 року о 11 год. 00 хв., про що під розписку повідомлено представників позивача та відповідача.

19.10.2021 р. та 20.10.2021 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення.

26.10.2021 р. від представника відповідача на електронну адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки представник не має можливості взяти участь у судовому засіданні 26.10.2021 р. у зв`язку з перебуванням на самоізоляції через контактування з особою, у якої виявлено захворювання на коронавірус COVID-19.

В засідання суду, призначене на 26.10.2021 р., представник відповідача не з`явився.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.10.2021 р. розгляд справи № 916/1910/21 відкладено на 11 листопада 2021 р.

10.11.2021 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника на лікарняному через захворювання на COVID-19.

В судовому засіданні, призначеному на 11.11.2021 р., представник відповідача не заперечував проти відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.11.2021 р. відкладено розгляд справи на 25 листопада 2021 р.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 25.11.2021 р. позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, відповідач проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

04 жовтня 2018 року між Дочірнім підприємством Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю СПМК-17 (орендар) було укладено договір оренди № ОР-4/10/18 нерухомого майна, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого орендодавець передає, орендар приймає в строкове платне користування майно, а саме: майданчик (інв. № 103556), загальною площею 4943 кв.м, який розташований за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27, що знаходиться в господарському віданні ДП Сумський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України.

Орендар зобов`язується оплатити орендодавцеві за користування майном, яке здійснювалось ним до укладення цього договору, а саме, за період в червня 2017 р. по вересень 2018 р. - 1391928,70 грн. (один мільйон триста дев`яносто одна тисяча дев`ятсот двадцять вісім тисяч гривень 70 копійок).

Орендар зобов`язується компенсувати орендодавцеві фактично понесені ним витрати на забезпечення охорони майна орендаря - 384000,00 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Майно передається в оренду з метою використання для ведення господарської діяльності.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору, акту приймання-передачі вказаного майна та перерахування орендодавцеві грошових коштів, зазначених у п. 1.1 даного договору, а саме 1775928,70 грн.

За умовами п. 2.2 договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно.

Власником майна залишається ПАТ ДАК Автомобільні дороги України (господарському віданні ДП Сумський облавтодор), а орендар користується ним протягом строку дії договору оренди.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю за актом приймання-передачі в день закінчення дії договору.

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 2.4 договору обов`язок зі складання акта приймання-передачі покладається на сторону, що передає майно іншій стороні договору.

Згідно п. 3.1 договору орендна плата становить за домовленістю сторін за базовий місяць розрахунку (жовтень) - 112787,36 грн. (без ПДВ).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди.

В пункті 3.2 договору передбачено, що розмір орендної плати за кожний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць відповідно наданих орендодавцем рахунків.

Орендна плата перераховується орендарем на розрахунковий рахунок філії Климентівська ДЕД в розмірі 100% щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступним за звітним відповідно наданих орендодавцем рахунків (п. 3.3 договору).

За положеннями п. 3.4 договору сторони погодили, що зміна розміру орендної плати у будь-якому випадку оформлюється додатковими угодами між сторонами.

Умовами п. 3.6 договору визначено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендної платою, якщо така виникла, у повному обсязі,враховуючи штрафні санкції.

Пунктом 4.10 договору встановлено, що у разі закінчення терміну дії цього договору, у разі дострокового розірвання або припинення договору, орендар зобов`язаний повернути орендоване майно не пізніш дня припинення (розірвання) договору з оформленням акту приймання-передачі належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахування нормального фізичного зносу і зі всіма виконаними у ньому поліпшеннями або відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення його стану або втрати (повії або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п. 4.11 договору при звільненні орендарем майданчика без письмового попередження та без оформлення акту приймання-передачі орендар не звільняється від сплати орендної плати до здачі майна за актом приймання-передачі та несе повну відповідальність за можливі пошкодження майна.

Пунктом 8.1 договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно п. 8.6 договору у випадку неповернення орендованого майна орендодавцеві в разі припинення дії договору орендар сплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру орендної плати за кожен день прострочення обов`язку з повернення майна. Орендар сплачує неустойку в строк до поверненню орендованого майна.

За положеннями п. 9.1 договору сторони погодили строк його дії до 28.12.2018 р. Сторони дійшли згоди, що у відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України, умови цього договору застосовуються до взаємовідносин сторін, що існували між ними до його укладення, а саме починаючи з 01.06.2017 р.

В пункті 9.3 договору передбачено, що зміни і доповнення до договору допускаються за взаємною згодою сторін, оформлюються додатковими угодами і вступають в силу з моменту їх укладення, за винятком випадків, передбачених цим договором.

Умовами п. 9.6 договору передбачено, що його чинність припиняється внаслідок: закінчення строку дії договору; загибелі орендованого майна; дострокового за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; банкрутства орендаря; достроково у разі відчуження орендодавцем орендованого майна (об`єкті оренди); в інших випадках, передбачених законом або договором.

Розділом 11 договору передбачено, що додатки до цього договору є його невід`ємною частиною. До цього договору додаються: акт приймання-передачі орендованого майна.

Враховуючи викладене, згідно договору оренди № ОР-4/10/18 нерухомого майна від 04.10.2018 р. між позивачем та відповідачем виникли орендні правовідносини.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За ствердженнями позивача, після закінчення строку дії договору 28.12.2018 р., відповідачем, як орендарем, не було виконано обов`язку зі звільнення та повернення майна позивачеві, як орендодавцеві, що стало підставою для звернення останнього до господарського суду Сумської області із відповідною позовною заявою.

Рішенням господарського суду Сумської області від 07.11.2019 р. у справі № 920/841/19 вказаний позов Дочірнього підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України задоволено та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю СПМК-17 звільнити та повернути майно (майданчик інв. № 103556 загальною площею 4943 кв.м, яке розташоване за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27) Дочірньому підприємству Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України; стягнуто з ТОВ СПМК-17 на користь ДП Сумський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 р. у справі № 920/841/19 рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2019 р. у цій справі залишено без змін.

Отже, вищезазначене судове рішення ГССО набрало законної чинності 11.03.2020 р. відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 р. у справі № 920/841/19.

Положення ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначають, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно висновку Верховного суду від 11 квітня 2018 року у справі №903/408/16, преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Як вбачається зі змісту судового рішення у справі № 920/841/19, господарський суд встановив, що у п. 9.1 договору оренди нерухомого майна від 04.10.2018 сторони погодили строк його дії - до 28.12.2018. При цьому господарський суд вказав, що матеріали справи містять докази того, що позивач звернувся до відповідача з листом № 06/1498 від 13.12.2018, в якому повідомляв останнього про те, що договір оренди № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 припиниться 28.12.2018 р. у зв`язку із закінченням строку, на який він укладався, одночасно з цим в згаданому листі відповідача повідомлено про необхідність виконання свого обов`язку з повернення орендованого майна до дня закінчення дії договору та про наслідки порушення такого обов`язку. Також господарський суд зазначив, що лист № 06/1498 згідно з відомостями із сайту ПАТ Укрпошта відповідач отримав 21.12.2018 р. (до моменту закінчення дії договору), відтак був повідомлений про необхідність повернення орендованого мана та наміри орендодавця припинити договірні правовідносини, але станом на дату закінчення обумовленого строку користування майном відповідач не повернув майно з користування, чим порушив умови укладеного між сторонами договору та норми чинного законодавства України. Так, господарський суд на підставі дослідження доказів, поданих сторонами, встановив факт укладання сторонами у справі договору оренди нерухомого майна, факт користування орендованим майном відповідачем та сплату ним орендних платежів, факт належного повідомлення позивачем відповідача про повернення орендованого майна після закінчення строку дії договору оренди, а також факт користування спірним нерухомим майном відповідачем після спливу строку договору, доказів повернення орендованого майна відповідачем власнику матеріали справи не містять.

Отже, встановлені рішенням господарського суду Сумської області від 07.11.2019 р. у справі № 920/841/19, яке набрало законної сили 11.03.2020 р., обставини в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України є преюдиціальними для господарського суду під час розгляду даної справи, а тому не підлягають доказуванню, зокрема, факт укладання сторонами договору оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р., факт користування орендованим майном відповідачем та сплату ним орендних платежів, факт належного повідомлення позивачем відповідача про повернення орендованого майна після закінчення строку дії договору оренди, а також закінчення строку дії договору оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р. 28.12.2018 р.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 28.07.2020 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 62667106 по виконанню наказу від 08.04.2020 р. по справі № 920/841/19 щодо зобов`язання ТОВ СПМК-17 звільнити та повернути майно (майданчик інв. № 103556 загальною площею 4943 кв.м, який розташований за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27) ДП Сумський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

Разом з тим 22.01.2021 р. державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № ВП 62667106 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України Про виконавче провадження, встановивши, що боржником не виконано рішення суду № 920/841/19, виконання якого неможливо без його участі.

Враховуючи викладене вище, позивачем в позовній заяві по даній справі вказано про нарахування відповідачеві орендної плати за користування майном з жовтня 2018 року по червень 2021 року, водночас, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позивачем нараховано відповідачу неустойку за прострочення виконання обов`язку з повернення майна за період 1 рік, що передує даті звернення до суду з цією позовною заявою, а саме з 25 червня 2020 року по 24 червня 2021 р. При цьому 31.08.2021 р. від позивача на електронну адресу суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди в сумі 4562264,36 грн. за період з березня 2020 року по серпень 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Умовами п. 4.10 договору сторони погодили, що у разі закінчення терміну дії цього договору, у разі дострокового розірвання або припинення договору, орендар зобов`язаний повернути орендоване майно не пізніш дня припинення (розірвання) договору з оформленням акту приймання-передачі належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахування нормального фізичного зносу і зі всіма виконаними у ньому поліпшеннями або відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення його стану або втрати (повії або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Положеннями п. 8.6 договору передбачено, що у випадку неповернення орендованого майна орендодавцеві в разі припинення дії договору орендар сплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру орендної плати за кожен день прострочення обов`язку з повернення майна. Орендар сплачує неустойку в строк до поверненню орендованого майна.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому слід зазначити, що чинним законодавством передбачена відповідальність наймача за невиконання обов`язку щодо своєчасного повернення об`єкту оренди. Так, в силу положень ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 ЦК України, необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

Обов`язковою і необхідною умовою для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України є наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 р. у справі № 910/12949/16, від 11.04.2018 р. у справі № 914/4238/15, від 24.04.2018 р. у справі № 910/14032/17 та від 09.09.2019 р. у справі № 910/16362/18. При цьому для застосування відповідальності, передбаченої цією нормою, важливим є встановлення наявності в орендаря можливості передати майно, що було предметом оренди, та умисного невиконання ним цього обов`язку. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, 07 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю СПМК-17 (продавець) та Приватним підприємством Полтавабудцентр (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 07/19-О, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця обладнання, зазначене у п. 1.2 цього договору, далі обладнання, а покупець зобов`язується прийняти зазначене обладнання і оплатити його вартість відповідно до умов цього договору. Характеристика обладнання установка асфальтозмішувальна (асфальтобетонний завод) моделі ДС-1683.

Згідно п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору купівлі-продажу від 07.06.2019 р. передача обладнання, що є предметом цього договору, покупцю провадиться за місцем його знаходження. Місцем передачі обладнання є: Сумська обл., м. Охтирка, пров. Кириківський, 27. Право власності на обладнання переходить від продавця до покупця у момент підписання цього договору і підтверджується цим договором.

При цьому відповідно до акту приймання-передачі від 07.06.2019 р. директор ТОВ СПМК-17 здав, а директор ПП Полтавабудцентр прийняв обладнання установку асфальтозмішувальну (асфальтобетонний завод) моделі ДС-1683.

Відтак, починаючи з 07.06.2019 р. відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю СПМК-17 не є власником установки з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш, яка розташована на орендованому відповідачем відповідно до спірного договору оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 майданчику (інв. № 103556), загальною площею 4943 кв.м, який знаходиться за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27.

При цьому ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2019 р. по справі № 583/3010/18 клопотання прокурора Охтирської місцевої прокуратури про арешт майна задоволено, накладено арешт на майно у виді заборони права користування, відчуження та розпорядження ним, а саме на установку з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028, розташовану по пров. Кириківському, 27 в м. Охтирка, Сумської області.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 18.02.2020 р. по справі № 583/3010/18 ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000104 від 27 липня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.241, ч.1 ст.197-1, ч.1 ст.172, ч.1 ст.382 КК України залишено без змін, а апеляційну скаргу представника ПП Полтавабудцентр без задоволення.

Отже, вищезазначене ухвала Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2019 р. по справі № 583/3010/18 набрала законної чинності 18.02.2020 р. відповідно до ухвали Сумського апеляційного суду від 18.02.2020 р. по вказаній справі.

Таким чином, вказаною ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2019 р. по справі № 583/3010/18, залишеною без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 18.02.2020 р., було накладено арешт у вигляді заборони права користування, відчуження та розпорядження на установку з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, розташовану по пров. Кириківському, 27 в м. Охтирка, Сумської області, яка розташована на орендованому відповідачем ТОВ СПМК-17 відповідно до спірного договору оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 майданчику (інв. № 103556), загальною площею 4943 кв.м, який знаходиться за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27, що знаходиться в господарському віданні ДП Сумський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України. З огляду на викладене, використовувати, відчужувати та розпоряджатися установкою з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, розташованої по пров. Кириківському, 27 в м. Охтирка, Сумської області, було заборонено.

Подалі ж, як вбачається із матеріалів справи, 11.03.2020 р. ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду задоволено спільну заяву позивача та відповідача про укладення мирової угоди, затверджено мирову угоду у справі № 916/2240/19, укладену 11.03.2020 р., за умовами п. 1 якої відповідач зобов`язується сплатити позивачу до 11.03.2020 р. суму основного боргу в розмірі 1119371,69 грн. в якості орендної плати за період з листопада 2018 року по червень 2019 року та судових витрат в розмірі 19526,97 грн.; також відповідач зобов`язується сплатити позивачу до 11.03.2020 р. суму основного боргу в розмірі 292473,03 грн. в якості орендної плати за період з липня 2019 року по лютий 2020 року.

Так, 10.03.2020 року відповідачем ТОВ СПМК-17 було виконано умови мирової угоди від 11.03.2020 р. по справі № 916/2240/19 та сплачено на користь позивача 1431371,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 66 від 10.03.2020 р.

При цьому господарським судом не приймаються до уваги твердження позивача стосовно того, що відповідач, уклавши мирову угоду від 10.03.2020 р. у справі № 916/2240/19 та здійснивши її виконання шляхом оплати у розмірі 1431371,69 грн., визнав, що використовував орендоване майно у господарській діяльності до лютого 2020 року, оскільки сплата відповідачем орендної плати за період з листопада 2018 року по лютий 2020 року свідчить лише про погодження відповідачем сплати орендних платежів, а не про використання такого майна у господарській діяльності останнього.

Подалі ж, як вбачається з матеріалів справи та зазначається сторонами, ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.10.2020 р. по справі № 583/3729/20 клопотання слідчого Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про арешт майна задоволено, накладено арешт на майно, а саме установку з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028, розташовану по пров. Кириківському, 27 в м. Охтирка, Сумської області, шляхом позбавлення права користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Таким чином, 19.10.2020 р. на установку з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028, розташовану по пров. Кириківському, 27 в м. Охтирка Сумської області було повторно накладено арешт шляхом позбавлення права користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Наразі господарський суд вважає необґрунтованими доводи позивача стосовно того, що перехід права власності на асфальтобетонний завод ДС-16837 чи накладення на нього арешту із забороною користування жодного відношення до вирішення спору по даній справі не мають, що пов`язано з тим, що предметом оренди за договором № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р. був майданчик, а не асфальтобетонний завод, а також жодним пунктом договору оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р. не передбачалося, що майно передається в оренду для розміщення асфальтобетонного заводу, оскільки п. 1.2 договору визначає, що майно передається в оренду з метою використання для ведення господарської діяльності, з підстав чого відповідач самостійно визначає з якою метою він використовуватиме орендоване майно, з огляду на наступне. Так, дійсно, умовами п. 1.2 спірного договору оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р. сторонами погоджено, що майно передається в оренду з метою використання для ведення господарської діяльності. Водночас, зі змісту судового рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2019 р. по справі № 583/3010/18 вбачається встановлення судом, що 04.10.2018 між ТОВ СПМК-17 та ДП Сумський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України укладено договір оренди нерухомого майна, а саме: виробничого майданчика (інв. № 103556), загальною площею 4943 кв.м, що розташований за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27, строк дії договору, визначений сторонами, закінчився 28.12.2018. При цьому судом встановлено, що стаціонарна асфальтозмішувальна установка виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028, попередньо розміщена на цій ділянці (виробничому майданчику) з 2015 року, не демонтувалася, продовжувала і продовжує на даний час експлуатуватися за призначенням. З огляду на викладене, позивач, укладаючи з відповідачем спірний договір оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р., знав, що майданчик, який є предметом вказаного договору оренди, буде використовуватися відповідачем для розташування на ньому стаціонарної асфальтозмішувальної установки виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028. Більш того, вказана установка, як зазначено в ухвалі Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2019 р. по справі № 583/3010/18, розміщена на виробничому майданчику, який знаходиться у позивача у господарському віданні, ще з 2015 року та не демонтувалася. Поряд з цим господарський суд зауважує, що перехід 07.06.2019 р. права власності на установку з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, розташованої на майданчику (інв. № 103556), загальною площею 4943 кв.м за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27, що є предметом спірного договору оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р., до іншої особи свідчить про невикористання відповідачем об`єкту оренди для здійснення господарської діяльності. Крім того, подальше накладення арешту на таку установку шляхом заборони права користування, відчуження та розпорядження нею зробило неможливим звільнення відповідачем майданчика від такої установки.

При цьому судом не приймаються до уваги посилання позивача на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.10.2020 р. по справі № 583/3729/20, як на доказ використання відповідачем асфальтобетонного заводу, а відтак і орендованого майна, оскільки в ній зазначено, що 12.10.2020 р. слідчим Охтирського ВП ГУНП в Сумській області було проведено огляд місця події за адресою пров. Кириківський, 27 м. Охтирка, під час якого було виявлено стаціонарну установку з виготовлення асфальтобетонної суміші виробництва заводу Кредмаш ДС-16837, заводський номер 1406028, від якої відходили характерні звуки працюючого електромотору, з огляду на те, що вказаною ухвалою суду не встановлено використання такої установку ні відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю СПМК-17, ні будь-якою іншою особою.

Також не заслуговують на увагу твердження позивача стосовно того, що в 2021 році відповідач продовжує безпідставно використовувати орендоване майно, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, 21 квітня 2021 року указом Президента України № 169/2021 введено в дію рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 15.04.2021 року Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), згідно якого до відповідача ТОВ СПМК-17 строком на три роки застосовано наступні види обмежень: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій (повне припинення); 3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення); 4) запобігання виведенню капіталів за межі України; 5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 6) анулювання ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх Інтересах; 8) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом; 9) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території У країни; 10) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона); 11) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в Іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави; 12) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; 13) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 14) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 15) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони; 16) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 17) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.

Крім того матеріалами справи підтверджується, що листом від 26.04.2021 р. № 01/ОВ12/45-01/ОВ12 ПАТ МТБ БАНК на виконання рішення РНБО від 15.04.2021 р. було повідомлено відповідача про зупинення будь-яких операцій за всіма рахунками ТОВ СПМК-17.

Таким чином, все вказане вище свідчить про відсутність вини відповідача у несвоєчасному оформленні передачі майна, що було предметом оренди, враховуючи перехід права власності на установку, розташовану на орендованому відповідачем відповідно до договору оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р. майданчику, до іншої особи та відповідно подальше накладення на неї ухвалами Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2019 р. по справі № 583/3010/18 та від 19.10.2020 р. по справі № 583/3729/20 арешту шляхом позбавлення права користування, відчуження та розпорядження нею.

До того ж судом не встановлено факту вчинення відповідачем перешкод у поверненні орендованих приміщень позивачу, належних та допустимих доказів цього позивач до суду не надав.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач, заявивши позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки у зв`язку з несвоєчасним поверненням об`єкта оренди, не довів суду належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України вини (умислу або необережності) відповідача, яка є обов`язковою і необхідною умовою для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 13 ЦК України, яка визначає межі здійснення цивільних прав, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Так, цивільні суб`єктивні права, будучи мірою можливої поведінки уповноваженої особи, мають певні межі за змістом і за характером здійснення. Межі є невід`ємною рисою будь-якого суб`єктивного права. Порушення меж здійснення цивільних прав веде до зловживання правом, тобто, є підставою виникнення цього правового явища, яке нормативно закріплене ч. 3 ст. 13 ЦК.

Виходячи з вищенаведеного, на думку суду, метою заявленого позову, який обґрунтовано наявністю у позивача права на стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди, є не захист порушених законних прав, а намагання отримати додаткову плату. Такі дії з боку позивача свідчать про зловживання ним своїми правами в розумінні ст. 13 Цивільного кодексу України, що є недопустимим.

Зловживання правом виявляється в тому, що особа, якій формально належить суб`єктивне право, неправомірно його здійснює. Зловживання правом має місце у випадку, коли уповноважена особа, спираючись на своє суб`єктивне право, допускає недозволене використання свого права, порушує міру і вид поведінки, визначені законом, посилаючись при цьому на формально належне їй суб`єктивне право. На відносини зловживання цивільним правом поширюється дія принципу недопущення зловживання правом як принципу здійснення цивільних прав. Зміст цього принципу становить обов`язок особи, яка здійснює суб`єктивне право, не допускати зловживання правом і здійснювати належні особі суб`єктивні права і виконувати суб`єктивні обов`язки припустимими способами їх здійснення з урахуванням неприпустимості вчинення дій, що вчиняються виключно з наміром заподіяти шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Тобто зловживання правом пов`язане із здійсненням належного особі суб`єктивного цивільного права, за межі якого воно виходить. Тому зловживання правом може мати місце лише в тому випадку, коли уповноважений суб`єкт має певні права, при здійсненні яких він порушує права і законні інтереси інших осіб.

Наразі господарський суд зауважує, що матеріали даної господарської справи не містять доказів вжиття позивачем заходів щодо виконання рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2019 р. у справі № 920/841/19, яким зобов`язано ТОВ СПМК-17 звільнити та повернути майно (майданчик інв. № 103556 загальною площею 4943 кв.м, яке розташоване за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27) на користь ДП Сумський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України. При цьому господарський суд зазначає, що закінчення державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) виконавчого провадження № ВП 62667106 з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області від 08.04.2020 р. № 920/841/19 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України Про виконавче провадження, встановивши, що боржником не виконано рішення суду № 920/841/19, виконання якого неможливо без його участі, не містить доказів вжиття державним виконавцем всіх передбачених вказаним Законом України Про виконавче провадження заходів задля примусового виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

При цьому згідно ч. 3 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Так, господарський суд зазначає, що та обставина, що саме ТОВ СПМК-17 (боржник) за судовим рішенням від 07.11.2019 р. у справі № 920/841/19 зобов`язаний вчинити певні дії, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу другого частини третьої статті 63 Закону України Про виконавче провадження, оскільки судове рішення хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи обставини невиконання його у добровільному порядку товариством. Установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту і забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2020 р. по справі № 924/315/17).

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017 р.) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Таким чином, враховуючи положення ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, позивач, як сторона виконавчого провадження № ВП 62667106 з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області від 08.04.2020 р. № 920/841/19, був наділений правом у встановлені ГПК України строки на звернення до господарського суду Сумської області із відповідною скаргою про оскарження постанови Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про закінчення виконавчого провадження № ВП 62667106 від 22.01.2021 р. задля захисту його прав, як стягувача за вказаним наказом суду від 08.04.2020 р. № 920/841/19, та вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2019 р. у справі № 920/841/19, передбачених Законом України Про виконавче провадження, чого останнім зроблено не було.

Натомість позивач, як встановлено судом та свідчать матеріали справи, у лютому 2021 року звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 1862689,96 грн., в т.ч. основного боргу 1658774,52грн., 3% річних 20682,51 грн., інфляційних втрат 44003,60 грн., пені 69616,96 грн. та неустойки 69612,37 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань за спірним договором оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р. Так, рішенням господарського суду Одеської області від 14.06.2021 р. у справі № 916/413/21 (суддя Дяченко Т.Г.), яке набрало законної чинності 14.07.2021 р., у задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України відмовлено в повному обсязі. Як вбачається зі змісту судового рішення у справі № 916/413/21, господарський суд встановив, що договір оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р. є припиненим, а позивачем заявлено до стягнення орендну плату за період з березня 2020 року по січень 2021р., тобто після припинення строку дії договору, розраховану за умовами п. 3.6 вищевказаного договору, нараховано 3% річних, інфляційні втрати, пеню, що розрахована відповідно до п. 8.3 договору та п. 2.2.2 договору відшкодування та неустойки у вигляді подвійної НБУ, що розрахована відповідно до п. 8.6 договору через несвоєчасне виконання відповідачем обов`язку повернути орендоване майно позивачу як орендодавцю після припинення договору оренди за несвоєчасне повернення майна з оренди, з огляду на що суд дійшов висновку, що такі нарахування та, відповідно, такі заявлені позовні вимоги не відповідають наведеній позиції та правовому регулюванню, встановленому частиною другою статті 785 ЦК України.

В подальшому ж, а саме у червні 2021 року, Дочірнє підприємство Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України звернулося до господарського суду Одеської області із позовною заявою по даній справі вже про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди за договором оренди нерухомого майна № ОР-4/10/18 від 04.10.2018 р.

Так, на думку суду, у відносинах з відповідачем позивач діяв несправедливо та недобросовісно, порушуючи визначені статтею 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства. Тому звернення до суду з даним позовом, не вживаючи заходи щодо виконання рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2019 р. у справі № 920/841/19 про зобов`язання ТОВ СПМК-17 звільнити та повернути майно (майданчик інв. № 103556 загальною площею 4943 кв.м, яке розташоване за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Кириківський, 27) на свою користь, позивач має на меті не захист порушених законних прав, а намагається отримати додаткову плату, що свідчить про зловживання ним своїми правами в розумінні ст. 13 Цивільного кодексу України, що є недопустимим.

При цьому суд враховує, що згідно з ч. 3 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. З огляду на такі обставини, на думку суду, права позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом, не підлягають захисту в обраний позивачем спосіб, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у такому захисті.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Дочірнього підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України необґрунтовані, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Дочірнього підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України до Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17 про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди в сумі 4562264,36 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 06 грудня 2021 р.

Суддя В.С. Петров