ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/722/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромдор"

до Лугинської селищної ради Житомирської області

про зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю лісопилки, що розташована по вул. Центральна, 58-Н в с. Степанівське Лугинського району Житомирської області

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромдор" звернулося до суду з позовом про визнання права власності на нежитлову будівлю лісопилки, що розташована по вул. Центральна, 58-Н в с. Степанівське Лугинського району Житомирської області.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.07.2021р. суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 19.08.2021р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.08.2021р. суд відклав підготовче засідання на 20.09.2021р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.09.2021р. суд відклав підготовче засідання на 19.10.2021р.

18.10.2021р. від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с.123-136).

Судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, оскільки позивачем не виконано вимоги ч.9 ст.80 ГПК України щодо надсилання копій поданих доказів іншим учасникам справи (відповідачу).

Вказане процесуальне рішення відображено в протоколі судового засідання від 19.10.2021р.

У судовому засіданні від 19.10.2021р. суд оголосив перерву до 27.10.2021р.

26.10.2021 до суду надійшла заява-клопотання про заміну позовних вимог у справі, згідно якої позивач просить зобов`язати державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю.

У судовому засіданні від 27.10.2021 суд оголосив перерву до 03.11.2021.

Ухвалою від 03.11.2021 суд задовольнив заяву-клопотання позивача про зміну предмету позову від 26.10.2021 та ухвалив вирішувати спір в межах вимог щодо зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю лісопилки, що розташована по вул. Центральна, 58-Н в с. Степанівське Лугинського району Житомирської області (а.с.144-163).

Підготовче засідання відкладено на 15.11.2021.

Ухвалою суду від 15.11.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 грудня 2021 р.

В судовому засіданні 01.12.2021р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В ході розгляду справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ "Агропромдор" було придбано майнові паї КСП "Степанівське" у власників - фізичних осіб мешканців с.Степанівка Лугинського району.

Позивач вказує, що в складі майнових паїв до нього перейшла будівля лісопилки по вул.Центральна, 58-Н в с.Степанівка Лугинського району Житомирської області.

Однак, в реєстрації права власності на вказану нежитлову будівлю позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, необхідного для проведення реєстрації права власності, що й стало підставою для звернення до суду для захисту права шляхом визнання за ТОВ "Агропромдор" права власності на будівлю лісопилки.

Змінивши предмет позову позивач вказує ті ж самі підстави та фактичні обставини заявлення позову, які були ним визначені в позовній заяві.

Відповідач правом, передбаченим ст.165 ГПК України, на подачу письмового відзиву на позовну заяву не скористався.

Представники сторін в засідання суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвала суду від 15.11.2021р. була надіслана сторонам на поштову адресу та засобами електронного зв`язку та отримана ними (а.с.179-180, 182-183).

Згідно ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, суд вирішує справу за їх відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Протоколом №1 зборів співвласників майна (майнових паїв), колишніх членів реорганізованого КСП "Степанівське" Лугинського району Житомирської області від 11 березня 2000 року було вирішено затвердити виділення майна в натурі з резерву майнового пайового фонду пайщику ТОВ "Агропромдор" на суму 10698,00 грн. (а.с.147).

Протоколом №1 засідання комісії по реформуванню КСП "Степанівське" Лугинського району Житомирської області від 12 березня 2000 року було винесено на порядок денний питання щодо затвердження плану розподілу майна КСП "Степанівське", у зв`язку з реформуванням колективного сільськогосподарського підприємства у ТОВ "Степанівське".

Члени комісії вирішили рекомендувати зборам уповноважених КСП затвердити акт оцінки вартості майна та визначення майнового пайового фонду і план розподілу майнового пайового фонду станом на 01 жовтня 2000 року (а.с.3-4).

Додатком №3 до вказаного протоколу затверджено акт прийому-передачі майна: основних засобів, незавершених капіталовкладень та обігових коштів від КСП "Степанівське" співвласникам майна (а.с.159).

Протоколом № 4 загальних зборів співвласників майнових паїв, які надано в оренду ТОВ "Степанівське" від 19 вересня 2008 року на порядку денному розглядалось питання щодо продажу майнових паїв співвласників майнових паїв, на якому постановили кожному співвласнику майнового паю продати своє майно, яке знаходиться у спільній власності на користь ТОВ "Агропромдор" за ціною, яка дорівнює 50 (п`ятдесяти) відсоткам вартості, визначеної у майновому паї, розірвати існуючі договори оренди майнових паїв, підготувати протокол загальних зборів співвласників майнових паїв, та надати до погодження ТОВ "Степанівське" та до реєстрації до Степанівської сільської ради (а.с.11-12).

Протоколом № 1 загальних зборів учасників ТОВ "Агропромдор" від 05 січня 2011 року було розглянуто питання про придбання майнових паїв у власників -фізичних осіб мешканців с. Степанівка Лугинського району Житомирської області та вирішено придбати майнові паї на загальну суму 14338,00 грн. згідно додатку № 1 до протоколу загальних зборів членів КСП "Степанівське" від 12.03.2000 (а.с.13).

Актом від 15.01.2000р. визначено оцінку вартості майна та майнового пайового фонду та майнової пайової ставки КСП "Степанівське" (а.с.157).

Додатком №5 до протоколу засідання комісії з організації вирішення майнових питань КСП "Степанівське" від 15.01.2000р. визначено перелік об`єктів, які передаються колективу співвласників для передачі в безоплатне користування ТОВ "Степанівське" (а.с.160).

В подальшому згідно договорів купівлі-продажу майнового паю ТОВ "Агропромдор" придбав у власників - членів колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ "Степанівське" майнові паї (а.с. 5-10, 149-153).

ТОВ "Агропромдор" з метою реєстрації права власності на придбану ним за рахунок майнових паїв колишніх членів КСП "Степанівське" будівлю лісопилки по вул.Центральна, 58-н в с.Степанівка Лугинського району Житомирської області, виготовило технічну документацію на будівлю та звернулося до державного реєстратора Лугинської селищної ради (а.с.43-47).

Листом №111 від 09.02.2021р. Лугинська селищна рада повідомила ТОВ "Агропромдор", що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будівлю лісопилки та неможливістю провести державну реєстрацію права власності, необхідно звернутися до суду з позовом про визнання права власності на будівлю лісопилки (а.с.42), у зв`язку з чим позивач звернулося до суду з позовом про визнання права власності на нежитлову будівлю лісопилки.

З огляду на викладене, позивач просить суд зобов`язати державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю лісопилки, що розташована по вул. Центральна, 58-Н в с.Степанівське Лугинського району Житомирської області (згідно заяви про зміну позовних вимог).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Позивач, змінивши матеріально правову вимогу, просить суд зобов`язати державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю лісопилки, що розташована по вул. Центральна, 58-Н в с.Степанівське Лугинського району Житомирської області.

Виходячи зі змісту позовних вимог, позивач фактично звертається до Лугинської селищної ради як до суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить:

1) забезпечення:

проведення державної реєстрації прав;

ведення Державного реєстру прав;

взяття на облік безхазяйного нерухомого майна;

формування та зберігання реєстраційних справ.

Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна;

2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З аналізу позовної заяви та заяви про зміну предмета позову вбачається, що спірні правовідносини між сторонами по даній справі виникли у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та регулюються правовими нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Разом з тим, позовні вимоги мотивовані тим, що у товариства відсутня можливість зареєструвати право власності на будівлю лісопилки, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Наведене свідчить про наявність в позивача певного майнового інтересу та відповідно існування спору про право відносно нерухомого майна - будівлі лісопилки, а тому даний спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду господарським судом.

Згідно з положеннями статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

У даному випадку позивач надав суду документи, які на його думку, підтверджують його право власності на будівлю лісопилки (договори купівлі-продажу майнових паїв, рішення комісії по реформуванню КСП "Степанівське", загальних зборів співвласників майнових паїв, загальних зборів учасників ТОВ "Агропромдор"). Фактично позивач прагне здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно - будівлю лісопилки.

Разом з тим, з наданих позивачем документів суд не може зробити однозначний висновок щодо того, чи будівля лісопилки є тим самим майном, яке було придбане позивачем у складі майнових паїв.

Судом встановлено, що право власності на будівлю лісопилки ні за ким не зареєстроване, правовстановлюючі документи на будівлю відсутні.

Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Тому з наведеного випливає, що належному способу захисту прав та інтересів позивача у цій справі відповідає позовна вимога про визнання права власності на будівлю. Судове рішення про визнання права власності на будівлю, споруду є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем, якщо на момент такої реєстрації власником земельної ділянки, на якій розміщена будівля, споруда, є відповідач, а право власності на будівлю, споруду ні за ким не зареєстроване.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі №48/340.

Отже, заявлена позовна вимога про зобов`язання здійснити державну реєстрацію права власності на будівлю лісопилки не відповідає належному способу захисту.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.05.2020р. у справі №916/1608/18 дійшла висновку, що правило ст.392 ЦК України за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно (зокрема тоді, коли з документа вбачається право власності особи, але не випливає однозначно, що майно є саме нерухомістю), але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Якщо така реєстрація здійснена, то належним способом захисту, як зазначено вище, є віндикаційний позов, а не позов про визнання права власності.

Отже, за позовом про визнання права власності на будівлю, споруду, право на яку ні за ким не зареєстроване, належним відповідачем є власник земельної ділянки, на якій така будівля, споруда розташована.

Судове рішення про визнання права власності на будівлю, споруду є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем, якщо на момент такої реєстрації власником земельної ділянки, на якій розміщена будівля, споруда є відповідач, а право власності на будівлю, споруду ні за ким не зареєстроване.

За вказаних обставин, у даному спорі відповідачем має бути саме власник земельної ділянки під об`єктом нерухомості (будівлею лісопилки), право власності на який хоче зареєструвати позивач з відповідною мотивацією вимог.

Однак, в даному випадку позивач звернувся до Лугинської селищної ради, як до державного реєстратора, який відмовився провести відповідну реєстрацію.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога про зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю лісопилки, що розташована по вул. Центральна, 58-Н в с. Степанівське Лугинського району Житомирської області не може бути задоволена.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За приписами ч.1ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

За приписами ч.1ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, в порядку п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.12.21

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - позивачу (рек. з повід.)

3 - відповідачу (рек. з повід.)