УХВАЛА

м. Київ

08.12.2021Справа № 910/19889/21

Суддя Господарського суду міста Києва Плотницька Н.Б., розглянувши заяву Державного підприємства "Державний центр інформаційних ресурсів України" (04119, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЮРІЯ ІЛЛЄНКА, будинок 83-Б, ідентифікаційний код 30855996) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Національного авіаційного університету (03058, місто Київ, пр.Гузара Любомира, будинок 1, ідентифікаційний код 01132330) заборгованості за заявою-приєднання № 19.01.2021/2580 від 19.01.2021 до договору про надання послуг з використання системи електронної взаємодії органів виконавчої влади версії 2.0. № 2021-СЕВОВВ-ЗП-473-Б від 25.01.2021 у розмірі 2 212 грн 00 коп. основної заборгованості, 157 грн 03 коп. інфляційних втрат, 51 грн 09 коп. 3 % річних, 621 грн 57 коп. пені та 154 грн 84 коп. штрафу встановив, що подана заява підлягає частковому задоволенню.

08.12.2021 суддею Плотницькою Н.Б., в результаті часткового задоволення заяви Державного підприємства "Державний центр інформаційних ресурсів України", було видано судовий наказ про стягнення з Національного авіаційного університету заборгованості за заявою-приєднання № 19.01.2021/2580 від 19.01.2021 до договору про надання послуг з використання системи електронної взаємодії органів виконавчої влади версії 2.0. № 2021-СЕВОВВ-ЗП-473-Б від 25.01.2021 у розмірі 2 212 грн 00 коп. основної заборгованості та суми судових витрат у розмірі 227 грн 00 коп.

Стосовно вимог про стягнення 157 грн 03 коп. інфляційних втрат, 51 грн 09 коп. 3 % річних, 621 грн 57 коп. пені та 154 грн 84 коп. штрафу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Нормами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Суд зазначає, що пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, а відтак, вимоги про стягнення 157 грн 03 коп. інфляційних втрат, 51 грн 09 коп. 3 % річних, 621 грн 57 коп. пені та 154 грн 84 коп. штрафу не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу, зокрема, щодо стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, сума якої перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки вимоги про стягнення 157 грн 03 коп. інфляційних втрат, 51 грн 09 коп. 3 % річних, 621 грн 57 коп. пені та 154 грн 84 коп. штрафу не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу за вимогами в цій частині.

Крім того, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до статей 147, 148, 150, 152, 153, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Державному підприємству "Державний центр інформаційних ресурсів України" у видачі судового наказу за вимогами про стягнення 157 грн 03 коп. інфляційних втрат, 51 грн 09 коп. 3 % річних, 621 грн 57 коп. пені та 154 грн 84 коп. штрафу.

Суддя Н.Б.Плотницька