ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1511/21

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", Київська обл., м. Бориспіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД", Київська обл., с. Мартусівка

про стягнення 136 000 грн. 00 коп. та зобовязання вчинити дії

Представники сторін:

позивача - Приходько Я.М.;

відповідача - не з`явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 136 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ненадання відповідачем довідок про чистий дохід за договором оренди № 1583 від 11.06.2014 р. та не сплачує штрафи.

В судовому засіданні з 20.10.2021 року оголошувалась перерва по 29.10.2021 року для надання можливості ознайомитись представнику відповідача з письмовими поясненнями, в яких позивач просив суд стягнути штраф у розмірі 103 300 грн. 00 коп., та зобовязати надати довідки за спірний період.

Після оголошеної перерви преставник відповідача в засідання суду не зявився, про причини неявки не повідомив суд належним чином, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений судом.

Представник позивача в судовому засіданні просить суд перейти до розгляду справи по суті, оскільки відповідач безпідставно затягує розгляд справи, тому враховуючи строки розгляду справи суд відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урхуванням останніх письмових пояснень та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

встановив:

11.06.2014 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД" укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1583, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частини приміщення № 3.2.60, та 3.2.48, приміщення 3.2.47, 3.2.59 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 782,1 кв.м.

Відповідно до пункту 5.10 договору оренди орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому, витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві.

Відповідно до п. 5.18 договору орендар зобов`язується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання договору, звернутися до балансоутримувача для отримання проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Згідно з п. 7.1 договору оренди орендодавець зобов`язується передати орендарю за участю балансоутримувача в оренду майно згідно з договором за актом приймання- передавання майна.

Зазначений вище договір укладено строком на 10 років, що діє з 11.06.2014р. до 10.06.2024р. включно (пункт 10.1 договору оренди).

01.07.2014р. актом приймання-передавання до вищезазначеного договору Орендодавець передав, а Відповідач прийняв в строкове платне користування майно - державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частини приміщення № 3.3.10, та 3.2.50 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 68, 7 кв.м., яке розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Вказаний акт погоджено балансоутримувачем.

09.09.2014р. між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - Позивач) та Відповідачем укладено договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 80.1-14/1-30 (далі - Договір).

Підпунктом 1.1.1 пункту 1.1 Договору встановлено, що балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги, вказані в таблиці № 1 (п. 1 - п. 5) цього договору, а саме: забезпечення теплом (теплова енергія), забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем, прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів, сплата за які визначається від обсягу наданих послуг в місяць з урахуванням встановленої оплати за одиницю вимірювання щодо кожного виду послуг.

Пунктом 5 таблиці № 1 п.п. 1.1.1. п. 1 Договору передбачено, що балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна плата за які встановлена в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності на орендованій площі, за мінусом орендної плати (без ПДВ), де: чистим доходом орендаря є виручка від продажу товарів в орендованому Майні (чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць).

Відповідно до п. 2.2.3 договору орендар зобов`язується щомісяця з 12 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт приймання-здачі виконаних послуг та раз в рік рахунок на оплату земельного податку згідно пункту 1.1.3 договору. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Відповідно до п.п. 2.2.2. п. 2.2 Договору Відповідач зобов`язується, щомісячно, до 7-го числа місяця, наступного за звітним надавати в бухгалтерію Позивача довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Відповідач несе відповідальність за вчасне надання Довідки про чистий дохід та достовірність даних в довідці.

У зв`язку із невиконанням Відповідачем свого обов`язку встановленого п.п.п 2.2.2. п. 2.2 Договору щодо надання Позивачу довідок про чистий дохід в орендованому приміщенні, Позивач не має можливість розрахувати вартість наданих послуг передбачених Пунктом 5 таблиці № 1 п.п. 1.1.1. п. 1 Договору (з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування), за період з березня 2020 року по березень 2021 року включно.

Позивачем у відповідності до п. 4.3. п. 4 договору встановлено, що в разі несвоєчасного надання довідки про чистий дохід, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі 100 грн. без урахування ПДВ за кожний календарний день прострочення на загальну суму 136 000 грн. 00 коп.

Як зазначав позивач, відповідач в порушення умов Договору не надав Позивачу довідки про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за період березень 2020р. по березень 2021 року включно.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги у даній справі підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Як зазначав відповідач, ТОВ "БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД" на адресу ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 10.09.2020 року на виконання п.п. 2.2.2 п. 2.2 договору 80.1-14/1-30 разом з поштовими повідомленнями з трек-номерами 718, 661, 670 надіслав на адресу Позивача довідку №426 та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.03.2020 року по 31.03.2020 року, довідку №427 від 10.09.2020 року та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року, довідку №428 від 10.09.2020 року та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.08.2020 року по 31.08.2020 року.

В подальшому Відповідачем на адресу Позивача 09.10.2020 року поштовим повідомленням з трек-номером 740 було направлено довідку №519 від 09.10.2020 року та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.09.2020 року по 30.09.2020 року; 06.11.2020 року поштовим повідомленням з трек-номером 062 було направлено довідку №603 від 06.11.2020 року та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року; 08.12.2020 року поштовим повідомленням з трек-номером 877 було направлено довідку №649 від 08.12.2020 року та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.11.2020 року по 30.11.2020 року; 11.01.2021 року поштовим повідомленням з трек-номером 619 було направлено довідку №4 від 11.01.2021 року та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року; 09.02.2021 поштовим повідомленням з трек-номером 370 було направлено довідку №54 від 08.02.2021 року та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.01.2021 року по 31.01.2021 року; 09.03.2021 року поштовим повідомленням з трек-номером 961 було направлено довідку №99 від 09.03.2021 року та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.02.2021 року по 28.02.2021 року; 07.04.2021 року поштовим повідомленням з трек-номером 369 було направлено довідку №164 від 07.04.2021 року та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.03.2021 року по 31.03.2021 року.

Натомість, за твердженням позивача, Лист від 10.09.2020 № 155/20 надійшов до Позивача без вказаних у листі додатків, про що Позивачем було складено Акт від 14.09.2020 № 01-26/6-6 про відсутність вкладень у конверті, який був направлений Відповідачу разом з отриманим листом. Лист від 10.09.2020 № 426 надійшов до Позивача без вказаних у листі додатків, про що було складено Акт від 14.09.2020 № 01-26/6-2 про відсутність вкладень у конверті, який був направлений Відповідачу разом з отриманим листом. Лист від 10.09.2020 № 427 надійшов до Позивача без вказаних у листі додатків, про що було складено Акт від 14.09.2020 № 01-26/6-3 про відсутність вкладень у конверті, який був направлений Відповідачу разом з отриманим листом. Лист від 10.09.2020 № 428 надійшов до Позивача без вказаних у листі, додатків про що було складено Акт від 14.09.2020 № 01-26/6-4 про відсутність вкладень у конверті, який був направлений Відповідачу разом з отриманим листом. Лист від 09.10.2020 № 519 надійшов до Позивача без вказаних у листі додатків, про що було складено Акт від 15.10.2020 № 01-26/6-9 про відсутність вкладень у конверті, який був направлений Відповідачу разом з отриманим листом. Лист від 06.11.2020 № 603 надійшов до Позивача без вказаних у листі додатків, про що було складено Акт від 10.11.2020 № 01-26/6-11 про відсутність вкладень у конверті, який був направлений Відповідачу разом з отриманим листом. Лист від 08.12.2020 № 649 надійшов до Позивача без вказаних у листі додатків, про що було складено Акт від 10.12.2020 № 01-26/6-14про відсутність вкладень у конверті, який був направлений Відповідачу разом з отриманим листом. Лист від 11.01.2020 № 4 надійшов до Позивача без вказаних у листі додатків, про що було складено Акт від 14.01.2021 № 01-26/6-3 про відсутність вкладень у конверті, який був направлений Відповідачу разом з отриманим листом. Лист від 08.02.2021р. № 54 надійшов до Позивача без вказаних у листі додатків, про що було складено Акт від 11.02.2021р. № 01-26/6-6. Лист від 09.03.2021р. № 99 надійшов до Позивача без вказаних у листі додатків, про що було складено Акт від 11.03.2021р. № 01-26/6-9. Лист від 07.04.2020р. № 164 надійшов до Позивача без вказаних у листі додатків, про що було складено акт від 12.04.2021р. № 01-26/6-13.

Позивач наголошував на тому, що відповідач не врахував складені акти та продовжував надсилати листи без додатків, при цьому в листах ТОВ "БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД" не вказувався розмір отриманого останнім чистого доходу від здійснення господарської діяльності в аеропорту, у зв`язку з чим, на переконання позивача, направлені відповідачем листи не свідчать про виконання останнім свого обов`язку, встановленого пп. 2.2.2 п. 2.2 договору, і, як наслідок, позивач не має можливості виставити рахунки ТОВ "БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД" за надання послуг, передбачених п. 5 таблиці № 1 договору, і надані послуги залишаються неоплаченими.

Поряд з цим, відповідач, заперечуючи проти позову, зазначав, що останній не мав неможливості користуватись орендованим майном за цільовим призначенням в період з 18.03.2020 р. по 14.06.2020 р., а, з поступовим відновленням своєї діяльності, 10.09.2020 р. ним були відправлені довідки про чистий дохід на адресу позивача за березень 2020 р., липень 2020 р., серпень 2020 р., і в подальшому всі довідки направлялись вчасно, про що є докази направлення. Поряд з цим, відповідач звертав увагу на те, що договором не передбачено затвердженої сторонами форми довідки про чистий дохід ТОВ "БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД" від продажу товарів в орендованому приміщенні, у зв`язку з чим довідки про чистий дохід були сформовані згідно з даними періодичних звітів з касових апаратів за відповідні періоди продажів.

З приводу заперечень відповідача суд зазначає таке.

Як зазначалось вище, пп. 2.2.2 п. 2.2, п. 4.3 договору встановлено, що відповідач зобов`язується щомісячно, до 7-го числа місяця, наступного за звітним, надавати в бухгалтерію позивача довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Відповідач несе відповідальність за вчасне надання довідки про чистий дохід та достовірність даних в довідці. Відповідальність для відповідача за ненадання довідки про чистий дохід передбачена п. 4.4 договору.

Обов`язок відповідача надавати вищезазначену довідку щомісяця до 7 числа звітного місяця встановлений з метою нарахування позивачем вартості послуг та виставлення до 12 числа місяця, що слідує за звітним, акту приймання-здачі виконаних послуг та рахунку для оплати послуг, які надаються відповідно до п. 5 таблиці 1 пп. 1.1.1 п. 1 договору.

Зокрема, у п. 5 таблиці 1 пп. 1.1.1 п. 1 договору визначено, що послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо-портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування оплачуються за наступною формулою: чистий дохід орендаря х 18 % - орендна плата (без ПДВ), де чистим доходом орендаря є виручка від продажу товарів у магазині безмитної торгівлі в орендованому приміщенні відповідно до умов договору оренди № 1583 від 11.06.2014 р. Чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць.

З огляду на зазначене, відповідач зобов`язаний був надавати позивачу щомісяця довідку про чистий дохід за звітний місяць, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні із зазначенням у цій довідці даних про чистий дохід.

При цьому, попри не встановлення безпосередньо договором форми довідки про чистий дохід, визначальним у даному випадку є щомісячне надання відповідачем позивачу відомостей про конкретний розмір доходу, отриманого в конкретному місяці від діяльності в орендованому приміщенні.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що щомісяця, на виконання умов договору № 80.1-14/1-30 від 09.09.2014 р., надавав позивачу довідки будь-якої форми, які б містили розмір чистого доходу отриманого від діяльності в орендованому приміщенні за березень 2020 р. по березень 2021 р., як це передбачено умовами вказаного договору.

Також відповідач посилався на те, що 16.01.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях укладено додатковий договір до договору оренди № 1583 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, посвідченого 11.06.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. за реєстр. № 972, відповідно до п. 2 якого встановлено, що, враховуючи інформацію від Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України (лист від 06.01.2021 р. № 23/128), у зв`язку із тимчасовим закриттям пунктів пропуску через державний кордон України для міжнародного пасажирського сполучення, зупиненням діяльності міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення "Бориспіль", обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) "D", неможливістю потрапляння на територію пункту пропуску "Бориспіль" та неможливістю користування орендованим майном через обставини, які знаходяться поза волею орендаря (не належить до його прав чи обов`язків згідно договору) та орендодавця, керуючись п. 6 ст. 762 та п. 3 ст. 631 ЦК України, Закону України від 04.12.2020 р. № 1071-IX "Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та п. 3.12 договору - на період часу, починаючи з 18.03.2020 р. по 14.06.2020 р. включно, протягом якого майно не могло використовуватись орендарем за цільовим призначенням згідно договору через обставини, за які орендар та орендодавець не відповідають, зупинити виконання сторонами умов договору, передбачених пунктами 3.6, 5.3, 8.4 договору.

Відхиляючи наведені посилання відповідача, суд відзначає, що жодних доказів стосовно внесення будь-яких аналогічного роду змін до договору № 80.1-14/1-30 від 09.09.2014 р. до матеріалів справи не надано.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо порушення відповідачем встановленого договором обов`язку щодо надання позивачеві довідок про чистий дохід за спірні періоди.

Поряд з цим, у судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача заявив про не підтримання позивачем позовних вимог в частині зобов`язання відповідача надати довідки про чистий дохід за березень 2020 року і, відповідно, в частині стягнення штрафу, який нарахований за ненадання довідок про чистий дохід за березень 2020 року, які були заявлені помилково, оскільки довідка за березень 2020 року, за даними бухгалтерії позивача, була отримана останнім.

Як встановлено судом, керуючись п. 4.3 договору, позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на сплату штрафу за ненадання довідки про чистий дохід за період прострочення на загальну суму 136000,00 грн., які, зокрема, були вручені представникам відповідача, що підтверджується реєстрами виданих/отриманих оригіналів документів, копії яких долучені до матеріалів справи. Решта рахунків-фактур була надіслана на адресу відповідача.

Згідно з п. 4.3 договору, в разі несвоєчасного надання довідки про чистий дохід, орендар зобов`язаний сплатити балансоутримувачу штраф у розмірі 100,00 грн. без урахування ПДВ за кожний календарний день прострочення. Сплата здійснюється орендарем протягом 5 банківських днів після отримання рахунків.

Беручи до уваги зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів належного виконання зобов`язання щодо надання позивачу щомісяця довідок про чистий дохід за звітний місяць, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення штрафу в сумі 136000,00 грн., розмір якого є обґрунтованим та арифметично вірним, підлягає частковому задоволенню в сумі 103300,00 грн. (за винятком штрафу, нарахованого на дні прострочення за ненадання довідки про чистий дохід за березень 2020 року).

Поряд з цим, вимога позивача щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД" виконати встановлені пп. 2.2.2 п. 2.2 договору № 80.1-14/1-30 від 09.09.2014 р. зобов`язання, а саме - надати Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" довідки про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за березень 2020 р., липень 2020 р., серпень 2020 р., вересень 2020 р., жовтень 2020 р., листопад 2020 р., грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р., березень 2021 р. також підлягає частковому задоволенню за винятком зобов`язання надати Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні, за березень 2020 р.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог у даній справі. В частині позовних вимог про надання довідки за березень 2020 року відмовити.

Щодо решти пояснень та доводів учасників судового процесу суд зауважує наступне.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Крім того, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД" (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, буд. 70, код 36953886) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код 20572069) 103300 (сто три тисячі триста) грн. 00 коп. штрафу, 3994 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 29 коп. судового збору.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД" (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, буд. 70, код 36953886) виконати зобов`язання, встановлені пп. 2.2.2 п. 2.2 договору № 80.1-14/1-30 від 09.09.2014 р., а саме - надати Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код 20572069) довідки про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за липень 2020 р., серпень 2020 р., вересень 2020 р., жовтень 2020 р., листопад 2020 р., грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р., березень 2021 р.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 07.12.2021 року.

Суддя Л.Я. Мальована