ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року м. Дніпро Справа № 912/642/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Кощеєв І.М. - доповідач,

судді: Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Селянського (фермерського) господарства "СЄВЄРЯНІН"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2020 р.

( суддя Бестаченко О.Л., м. Кропивницький )

у справі № 912/642/20

за позовом

Керівника Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області

в інтересах держави в особі

Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

до

Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області,

Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Мошорине,

та

Селянського (фермерського) господарства "СЄВЄРЯНІН",

Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Мошорине

про визнання недійсними додаткових угод,

зобов`язання повернути земельну ділянку,

визнання недійсними пунктів рішення

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Керівник Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області та Селянського (фермерського) господарства "СЄВЄРЯНІН", про:

- визнання недійсною додаткової угоди від 26.06.2018, укладеної між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та СФГ СЄВЄРЯНІН про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області;

- визнання недійсною додаткової угоди від 30.11.2019, укладеної між Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області та СФГ СЄВЄРЯНІН про внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області;

- зобов`язання СФГ СЄВЄРЯНІН повернути шляхом складання акту приймання-передачі в комунальну власність територіальної громади с. Мошорине Знам`янського району Кіровоградської області в особі Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області земельну ділянку загальною площею 21,1248 га з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області;

- визнання недійсними пунктів 2, 3, 4 рішення Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області рішення № 600 від 29.11.2019 Про внесення змін до договору оренди землі СФГ СЄВЄРЯНІН в частині внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р., доручення підписання додаткової угоди сільському голові та зобов`язання СФГ СЄВЄРЯНІН зареєструвати додаткову угоду, з покладанням на відповідачів витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог Прокурор зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області додаткову угоду від 26.06.2018 р. не укладало, наказів на продовження строку дії договору оренди землі від 19.12.2008 р. не видавало, тобто не мало волевиявлення на укладення додаткової угоди. Оскільки додаткова угода від 26.06.2018 р. є недійсною, договір оренди землі є припиненим з 19.12.2018 р., а відтак Мошоринська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області не мала права розпорядитися спірною земельною ділянкою у спосіб укладання додаткової угоди та внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р.. На час укладення спірної додаткової угоди від 30.11.2019 р. сільський голова Мошоринської сільської ради не володів необхідним обсягом цивільної дієздатності на укладення спірного правочину, а територіальна громада, як власник землі, не мала волі на укладання вказаної угоди. За таких обставин земельна ділянка із кадастровим номером :02:000:9022 підлягає поверненню Мошоринській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області.

У письмових поясненнях, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області підтрималоо позов керівника Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області, позовні вимоги просило задовольнити в повному обсязі.

У відзиві, Селянське (фермерське) господарство "СЄВЄРЯНІН" просило відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Мошоринська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області у відзиві на позовну заяву просила відмовити в задоволенні позову повністю.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2020 р.у справі № 912/642/20 позовні вимоги задоволено повністю - визнано недійсною додаткову угоду від 26.06.2018 р., укладену між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та Селянським (фермерським) господарством "СЄВЄРЯНІН" про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Суд визнав недійсною додаткову угоду від 30.11.2019 р., укладену між Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області та Селянським (фермерським) господарством "СЄВЄРЯНІН" про внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Суд зобов`язав Селянське (фермерське) господарство "СЄВЄРЯНІН" повернути шляхом складання акту приймання-передачі в комунальну власність територіальної громади с. Мошорине Знам`янського району Кіровоградської області в особі Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області земельну ділянку загальною площею 21,1248 га з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Суд визнав недійсними пункти 2, 3, 4 рішення Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області № 600 від 29.11.2019 р. "Про внесення змін до договору оренди землі СФГ "СЄВЄРЯНІН" в частині внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р., доручення підписання додаткової угоди сільському голові та зобов`язання СФГ "СЄВЄРЯНІН" зареєструвати додаткову угоду.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що реєстрація спірної додаткової угоди від 26.06.2018 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів, що були спричинені укладенням цієї додаткової угоди. Проте, надані сторонами в сукупності докази дають підстави для висновку про укладення спірної додаткової угоди від 26.06.2018 р. всупереч положенням частин 1-3 ст. 203 ЦК України, частин 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а тому така додаткова угода має бути визнана недійсною. Ураховуючи зазначене та те, що матеріали справи також не містять доказів укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. на підставі положень частини 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", місцевий господарський суд також визнав недійсними додаткову угоду від 30.11.2019 р., укладену між Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області та СФГ "СЄВЄРЯНІН" про внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області та пункти 2, 3, 4 рішення Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 29.11.2019 р. № 600 "Про внесення змін до договору оренди землі СФГ "СЄВЄРЯНІН"" в частині внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р., доручення підписання додаткової угоди сільському голові та зобов`язання СФГ "СЄВЄРЯНІН" зареєструвати додаткову угоду. Крім цього, місцевий господарський суд зауважив, що вимога про повернення земельної ділянки загальною площею 21,1248 га з кадастровим номером :02:000:9022, підлягає задоволенню як похідна від основних вимог про визнання недійсними рішень сільської ради та додаткових угод до договору оренди землі.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду, Селянське ( фермерське ) господарство "СЄВЄРЯНІН" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2020 р. у справі № 912/642/20 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема, Апелянт вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що компетентні органи не можуть чи не бажають здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідним позовом, а сама по собі обставина незвернення з позовом, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неможливість виконання Позивачем функцій із захисту інтересів держави; листи, якими Прокурор повідомив відповідні органи про звернення до суду від їх імені, не свідчать про дотримання ним процедури, передбаченої абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної уваги даним обставинам справи, не зазначено про це і в судовому рішенні, яке оскаржується, безпідставно ( протокольною ухвалою ) відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, що свідчить про упередженість суду в даній справі.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки неправильно визначив характер спірних правовідносин, які мали місце при укладанні оспорюваних додаткових угод.

Зокрема, при укладанні Додаткової угоди від 26.06.2018 р. та 30.11.2019 р. сторони не поновлювали договір оренди землі у відповідності з процедурою та механізмами поновлення договорів оренди землі, які встановлені у спеціальному законі, а саме передбачені у ст. 33 Закону України Про оренду землі, а вносили зміни до діючого договору керуючись статтями 15, 122 Земельного кодексу України та ст. 30 Закону України Про оренду землі, які не передбачають спеціальної процедури звернення до органу з листом-повідомленням та доданим проектом угоди.

Апелянт посилається на те, що суд неправильно оцінив висновок експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи, яким було встановлена невідповідність підпису у додатковій угоді від 26.06.2018 р., укладеної між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та Селянським (фермерським) господарством "СЄВЄРЯНІН" про поновлення договору оренди землі, підпису уповноваженої особи.

На думку Скаржника, зазначена додаткова угода містить окрім підпису уповноваженої особи, також і печатку державного органу, справжність якої не спростована Позивачем.

Крім того, дана додаткова угода була видана на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про внесення змін до договору оренди в частині строку оренди, який підписаний тією ж особою, яка підписала додаткову угоду, та також містить печатку державного органу, а тому суд не мав оцінювати висновок експерта однобічно, без врахування інших доказів.

Апелянт вважає, що оскільки розпорядником спірної земельної ділянки з 01.01.2019 р. є Мошоринська сільська рада, яка на момент розгляду питання щодо внесення змін до договору оренди мала відповідні повноваження, а додаткова угода від 26.06.2018 р. не була визнана недійсною, то висновки суду про недійсність рішення Мошоринської сільської ради, є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на встановлених обставинах.

Всі ці обставини, на думку Апелянта, є підставами для скасування рішення суду від 04.11.2020 р. в справі № 912/642/20 та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач та Відповідач-1 не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Від Прокурора надійшли додаткові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду по цій справі, в яких він просить суд звернути увагу, що фактичні обставини, на які посилався у позовній заяві, не змінились. Волевиявлення держави на укладення додаткової угоди із Відповідачем не було, використання землі на сьогодні є незаконним. Має місце зміна судової практики та необхідності застосуванні іншої норми права до вказаних правовідносин. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі № 917/1739/17 зроблено висновок, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими Позивач обгрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

У додаткових поясненнях, Прокурор повідомляє, що Знам`янським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000131, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2019 р. за фактом вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 358 КК України. Слідчим Знам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області 26.02.2020 р. винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження у відповідності до вимог ст. ст. 219, 284 КПК Ураїни у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, у якому жодній особі не повідомлено про підозру. Таке рішення слідчого мотивовано тим, що внаслідок проведених слідчих ( розшукових ) дій не представилось можливим встановити особу, яка підробила додаткову угоду від 26.06.2018 про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. СФГ «Сєвєрянін», а строк досудового розслідування, що закінчився поновленню не підлягає, вказане кримінальне провадження було закрито за нереабілітуючими обставинами, а саме: у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

З пояснень свідка - державного реєстратора Великосеверинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області встановлено, що 08.10.2018 р. голова СФГ «СЄВЄРЯНІН» Костюченко В.І. звернувся із заявою про реєстрацію іншого речового права, а саме права продовження терміну дії договору оренди землі державної власності від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. До заяви долучено наказ ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2018 р. № 11-4091/14-18-СГ та додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 26.06.2018 р., укладену між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та СФГ «СЄВЄРЯНІН». Зазначені вище документи були надані в оригіналах із підписами та мокрими печатками особисто головою СФГ «СЄВЄРЯНІН». Державним реєстратором на підставі вказаних документів було зареєстровано інше речове право, а саме пролонгація права оренди земельної ділянки за СФГ «СЄВЄРЯНІН» із кадастровим номером :02:000:9022, загальною площею 21,1248 га терміном до 19.12.2025 р.. Після проведеної реєстрації оригінали поданих документів та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно передано голові СФГ «СЄВЄРЯНІН». У ході досудового розслідування у СФГ «СЄВЄРЯНІН» було вилучено оригінал додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р., що датована 26.06.2018 р., якою СФГ «СЄВЄРЯНІН» продовжено строк дії договору оренди землі до 19.12.2025 р.. Згідно з її реквізитами, вказана додаткова угода підписана в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області Рибаком Ї.Ф.. Згідно з інформацією ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у період з 18.06.2018 р. по 02.07.2018 р. на в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області Рибака Ї.Ф. покладено виконання обов`язків начальника на період відпустки Зінченка 1.1., (наказу ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.06.2018 р. М216-к ). Разом з тим, з пояснень свідка у кримінальному провадженні Рибака Ї.Ф. з`ясовано, що 26.06.2018 в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, не укладалась та не підписувалась додаткова угода про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. у якою СФГ «СЄВЄРЯНІН» продовжено строк дії договору оренди землі до 19.12.2025 р.. Крім того, 26.06.2018 р. ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області взагалі не укладались додаткові угоди про поновлення договорів оренди земельних ділянок з будь якими особами. Згідно з інформацією ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 22.03.2019 р., СФГ «СЄВЄРЯНІН» в період з 01.01.2018 р. по 01.07.2018 р. не зверталось до управління з питання поновлення договору оренди землі із кадастровим номером :02:000:9022.

На підставі викладеного, Прокурор просить суд, врахувати дані пояснення при розгляді справи № 912/642/20, рішення господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2020 р. про задоволення позову прокурора залишити в силі, у задоволенні апеляційної скарги Відповідача відмовити повністю.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2020 р. ( Березкіна О. В. головуючий, судді Іванов О. Г., Дармін М. О. ) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Селянського ( фермерського ) господарства "СЄВЄРЯНІН" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2020 р. у справі № 912/642/20.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2021 р. ( Березкіна О. В. головуючий, судді Іванов О. Г., Дармін М. О. ) апеляційну скаргу Селянського ( фермерського ) господарства "СЄВЄРЯНІН" задоволено. Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2020 р. у справі № 912/642/20 скасувано. У задоволенні позовних вимог Керівника Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.09.2021 р. касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено частково - постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2021 р. у справі № 912/642/20 скасовано, а справу № 912/642/20 направлено на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Чус О.В., Орєшкіної Е.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2021 р., колегією суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Чус О.В., Орєшкіної Е.В., справу № 912/642/20 за апеляційною скаргою Селянського ( фермерського ) господарства "СЄВЄРЯНІН" прийнято до свого провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 18.11.2020 р..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2021 р., розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 09.12.2021 р..

Розпорядженням керівника апарату суду від 08.12.2021 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2021 р., колегією суддів у складі: судді-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М., справу № 912/642/20 прийнято до свого провадження.

На адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Суботцівської сільської ради про заміну Відповідача-1 - Мошоринську сільську раду на Суботцівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області.

Заява мотивована тим, що Розпорядженням КМУ від 12.06.2020 р. № 716-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Кіровоградської області» визначено адміністративні центри та затверджено території Кіровоградської області. Відповідно до вказаного розпорядження до Суботцівської територіальної громади увійшла Мошоринська сільська рада. Рішенням Суботцівської сільської ради «Про початок процедури реорганізації Мошоринської сільської ради Знам`янскього району Кіровоградської області» № 19 від 08.12.2020 р. на підставі ст. ст. 25, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розпочато процедру реорганізації Мошоринської сільської ради шляхом приєднання до Суботцівської сільської ради. З огляду на викладене, повноваження Мошоринської сільської ради перейшли до Суботцівської сільської ради.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на те, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Мошоринська сільська рада зареєстрована як юридична особа, не припинена.

Від Відповідача до апеляційного суду надійшло клопотання про призначення у справі № 912/642/20 комплексної експертизи у складі почеркознавчої та технічної експертизи - додаткової угоди від 26.06.2018 р. про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. та наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2018 р. № 11-4091/14-18-СГ, на вирішення якої поставити наступні питання: 1.Чи відповідає відтиск печатки «Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області * Україна м. Кропивницький * ідентифікаційний код 39767636» у додатковій угоді від 26.06.2018 р. про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. зареєстрованого у Знам`янському міськрайонному відділі КРФ ДП «ЦДЗК» від 19.12.2009 р. за № 03 в графі підпис відтискам печатки Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області наданим на дослідження в якості зразків ( експериментальні та вільні зразки якої надано для суду )? 2. Чи відповідає відтиск печатки «Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області * Україна м. Кропивницький * ідентифікаційний код 39767636» у наказі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2018 р. № 11-4091/14-18-СГ в графі підпис відтискам печатки Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області наданим на дослідження в якості зразків ( експериментальні та вільні зразки якої надано для суду )? 3. Чи виконано підпис від імені І.Ф. Рибака у графі Орендодавець - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у додатковій угоді від 26.06.2018 р. про поновлення договору оренди землі від 19. 12.2008 р. зареєстрованого у Знам`янському міськрайонному відділі КРФ ДП «ЦДЗК» від 19.12.2008 р. за № 03 безпосередньо ОСОБА_1 чи іншою особою? 4. Чи виконано підпис від імені І.Ф. Рибака у графі підпис у Наказі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2018 р. № 11-4091/14-18-СГ безпосередньо ОСОБА_1 чи іншою особою?

В обгрунтування свого клопотання, Відповідач посилається на те, що скасовуючи постанову Центрального апеляційного господарського суду у цій справі, Верховний Суд проігнорував зазначену представником СФГ «Сєвєрянін» правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 21.07.2021 р. у справі № 638/257/18 в якій зазначено, що висновок експертизи, проведений в межах кримінального провадження, не є таким доказом як висновок експерта у розумінні положення пункту 2 ч. 2 ст. 76 і ст. 110 ЦПК України, оскільки висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена у рамках розгляду справи, у якій виник відповідний спір із забезпеченням прав сторін на формування питань до експерта, обрання експертної установи.

Відповідач зазначає, що висновок почеркознавчої експертизи підпису в додатковій угоді не має вирішального значення для вирішення цього спору з огляду на те, що спірна додаткова угода та наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2019 р. містять окрім підпису, також і відтиски печатки Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. З урахуванням того факту, що керівником Знам`янської місцевої прокуратури не надано доказів на підтвердження втрати, викрадення печатки, або того, що печатка іншим незаконним шляхом вибула з володіння Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, дійти висновку про належність наданих Позивачем доказів на підтвердження не здійснення між сторонами спірного правочину (укладення додаткової угоди) неможливо, а також без висновку експерта про відповідність відтиску печатки Позивача у справі дійти висновків про підроблення додаткової угоди та наказу ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області неможливо, адже дана печатка належить Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Заперечуючи проти задоволення клопотання Відповідача про призначення експертизи з питань відповідності підпису посадової особи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Прокурор зазначає, що ним до позовної заяви долучено висновок експерта Кропивницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз № 2824/2825/19-27 від 21.08.2019 р., яким підтверджено, що підпис від імені Рибака І.Ф. в додатковій угоді від 26.06.2018 р. про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. виконаний не ним, а іншою особою. Так, в ході досудового розслідувння кримінального провадження № 0000131 від 24.01.2019 р. було встановлено, що Головним управліням Держгеокадастру у Кіровоградській області 26.06.2018 р. додаткова угода про поновлення договору оренди із СФГ «СЄВЄРЯНІН» не укладалася, а наказ ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2018 р. № 11- 4091/14-18-СГ видано громадянину ОСОБА_2 і стосується він питання затвердження документації із землеустрою та передачі йому у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Слідчим Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 18.06.2019 р. винесено постанову про отримання зразків для експертизи, відповідно до якої відібрано зразки підпису у Рибака 1.Ф., що зафіксовано протоколом отримання зразків для експертизи від 19.06.2019 р.. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.07.2019 р. у кримінальному провадженні № 0000131 від 24.01.2019 р. призначено судову-почеркознавчу експертизу. Досудовим розслідуванням не встановлено особу, яка від імені ОСОБА_1 підписала додаткову угоду від 26.06.2018 р. про поновлення СФГ «СЄВЄРЯНІН» договору оренди землі від 19.12.2008 р.. Разом з тим, СФГ «СЄВЄРЯНІН» на підставі підробленої додаткової угоди до теперішнього часу продовжує незаконно та безпідставно користуватися земельною ділянкою із кадастровим номером :02:000:9022, загальною площею 21,1248 га..

Прокурор вважає, що висновок експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2824/2825/19-27 від 21.08.2019 р. є належним та допустимим доказом у даній справі. Беручи до уваги, що Відповідачем ще у суді першої інстанції долучено висновок експерта щодо питання дійсності відтиску печатки на документі, а Прокурором надано висновок експерта щодо підпису посадової особи на вказаному документі, всі ці експертизи проведено установою, яку зазначає у клопотанні СФГ «Сєвєрянін» - Кропивницьким відділенням КНДІСЕ, відсутня необхідність проведення почеркознавчої та технічної експертизи того ж самого документа. Крім того, правова позиція Прокурора грунтується не лише на одному доказу - висновку експерта щодо підробленого підпису, а й комплексом інших доказів, які Відповідачем не спростовано у суді, і найголовніше з них - Відповідач не надав доказів, які б підтвердили факт його звернення у 2018 році до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо продовження дії договору, доказів підписання сторонами та одержання ним додаткової угоди саме у Головному управлінні Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Заявлене Скаржником клопотання про про призначення експертизи протокольною ухвалою апеляційного суду відхилено з огляду на на таке.

Згідно з ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Згідно з положеннями ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 р. у справі № 922/2716/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що суду слід виходити з того, що призначення судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи встановлені обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення експертизи, оскільки відсутня необхідність у спеціальних знаннях для встановлення обставин справи, що стосуються предмету доказування, а даний спір може бути розглянуто за наявними в матеріалах справи доказами.

Окрім того, колегія суддів вважає, що клопотання Скаржника про призначення експертизи свідчить про затягування справи (рішення ЄСПЛ у справі «Gora v Poland» ( 2004 р.).

З приводу ж посилання Відповідача на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 21.07.2021 р. у справі № 638/257/18,то судова колегія зазначає, що вона стосується інших встановлених у справах обставин та пов`язана з критичним ставленням апеляційного суду до висновку експерта у розумінні положення пункту 2 ч. 2 ст. 76 і ст. 110 ЦПК України з боку, тому така правова позиція не є релевантною для даного спору. Разом з тим, за аналогічних обставин, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 05.02.2020 р. у справі № 461/3675/17 відзначила правильність прийняття судом в якості доказу висновку експерта зробленого в рамках кримінального провадження, оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не був ухвалений.

Враховуючи викладене, приписи ст. 104 ГПК України, а також те, що висновок експерта, підготовлений у рамках кримінального провадження особою, яка є атестованим судовим експертом, містить в собі відомості щодо обставин, які підлягають доказуванню в рамках заявлених Прокурором позовних вимог, містять застереження про попередження експерта про кримінальні відповідальність за ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, відповідають положенням Господарського процесуального кодексу України, тому приймаються судом у справі як належні та допустимі докази, відповідно клопотання Відповідача про призначення повторної судової експертизи є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідач-1 та Позивач не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників Відповідача-1 та Позивача.

У судовому засіданні 09.12.2021 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

19.12.2008 р. між Знам`янською районною державною адміністрацією та СФГ "СЄВЄРЯНІН" укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 21,12 га у тому числі 21,12 га пасовищ із земель запасу Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області.

Договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір оренди землі зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі КРФ ДП "Центр ДЗК" від 19.12.2008 р. за № 03.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 13.04.2018 р. № 11-1607/14-18-СГ "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки" між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та СФГ "СЄВЄРЯНІН" укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі в частині збільшення орендної плати до розміру 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

26.06.2018 р. між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та СФГ "СЄВЄРЯНІН" укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. ( зареєстрованого у Знам`янському міськрайонному відділі "Кіровоградській регіональній філії центру державного земельного кадастру" від 19.12.2008 р. за № 03 ), за умовами якої внесено зміни до пункту 8 договору оренди землі слова "на десять років" виклавши в редакції: "на сімнадцять років з дати реєстрації договору, до 19.12.2025 р."; замінено означення органу державної влади, який виступає орендодавцем з Знам`янської районної державної адміністрації на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Додаткова угода від 26.06.2018 р. з боку Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області підписана в.о. начальника Рибаком І. Ф.

08.10.2018 р. зміни до договору оренди землі, внесені додатковою угодою від 26.06.2018 р., зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно індексний номер рішення 43403534.

29.10.2018 р. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області звернулось до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області зі скаргою № 11-11-0.1-8352/2-18 на рішення про державну реєстрацію змін до іншого речового права № 43403534 від 08.10.2018 р. прийнятого Державним реєстратором Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Зарубіною Оленою Володимирівною.

21.12.2018 р. Міністерство юстиції України наказом № 4719/7 відмовило у задоволенні скарги Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.10.2018 р. № 11-11-0.1-8352/2-18 у зв`язку з тим, що скарга не містить обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

15.01.2019 р. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області звернулось до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області з повідомленням № 10-11-0.14-351/2-19, в якому вказало, що моніторингом діючих договорів оренди землі виявлено факт наявності зареєстрованих 08.10.2018 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно змін до іншого речового права: поновлення СФГ "СЄВЄРЯНІН" договору оренди землі на підставі додаткової угоди від 26.06.2018 р.. Однак Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 26.06.2018 р. не укладало додаткових угод про поновлення договорів оренди землі із СФГ "СЄВЄРЯНІН", а наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2018 № 11-4091/14-18-СГ видавався гр. ОСОБА_2 і стосувався затвердження документації із землеустрою та передачі йому у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

24.01.2019 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження 0000131 за повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області .

Судами установлено, що згідно пояснень свідка в кримінальному провадженні 0000131, державного реєстратора Великосеверинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, 08.10.2018 р. голова СФГ "СЄВЄРЯНІН" Костюченко В. І. звернувся із заявою про реєстрацію іншого речового права, а саме права продовження терміну дії договору оренди землі державної власності від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. До заяви долучено наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2018 р. № 11-4091/14-18-СГ та додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 26.06.2018 р., укладену між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та СФГ "СЄВЄРЯНІН". Зазначені вище документи надані в оригіналах із підписами та мокрими печатками особисто головою СФГ "СЄВЄРЯНІН". Державним реєстратором на підставі таких документів зареєстровано інше речове право, а саме пролонгація права оренди земельної ділянки за СФГ "СЄВЄРЯНІН" із кадастровим номером :02:000:9022, загальною площею 21,1248 га терміном до 19.12.2025 р.. Після проведеної реєстрації оригінали поданих документів та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно передано голові СФГ "СЄВЄРЯНІН".

Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у період з 18.06.2018 р. по 02.07.2018 р. на в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Рибака І. Ф. покладено виконання обов`язків начальника на період відпустки Зінченка І. І. (наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.06.2018 № 216-к). Станом на 26.06.2018 р. в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області мав повноваження на прийняття наказів про поновлення договорів оренди землі та укладання додаткових угод до договорів оренди землі та мав право підпису.

З пояснень свідка у кримінальному провадженні Рибака І. Ф., 26.06.2018 р. ним, як в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, не укладалася додаткова угода про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р., якою СФГ "СЄВЄРЯНІН" продовжено строк дії договору оренди землі до 19.12.2025 р., підпис на додатковій угоді не його.

За висновком експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.08.2019 р. № 2824/2825/19-27 підпис від імені Рибака І. Ф. у додатковій угоді від 26.06.2018 р. про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 виконаний не ним, а іншою особою.

Крім цього судом установлено, що з 01.01.2019 р. розпорядником земельної ділянки із кадастровим номером :02:000:9022, загальною площею 21,1248 га, розташованою на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області стала Мошоринська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області.

29.11.2019 р. Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області рішенням № 600 вирішено: "1. Зареєструвати право власності на земельну ділянку загальною площею 21,1248 га в тому числі: 21,1248 га рілля, кадастровий номер :02:000:9022, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області згідно із внесенням змін до ЗК України ( пункт 21 Перехідних положень ЗК України, Закону України № 2498-VIII від 10.07.2018 р. ), землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані ). Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на вищезазначену земельну ділянку, яка сформована за рахунок земель, яка в силу зазначеного Закону перейшла до комунальної власності. 2. Внести зміни до договору оренди землі від 19.12.2008 (зареєстрованого у Знам`янському міськрайоному відділі "Кіровоградській регіональній філії центру державного земельного кадастру" від 19.12.2008 № 03) земельної ділянки загальною площею 21,1248 гай тому числі: 21,1248 га рілля, кадастровий номер :02:000:9022, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мошоридської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, а саме: 2.1. У пункті 8 договору оренди землі слова "на 10 (десять) років" викласти в наступній редакції "до 19.12.2039 року". 2.2. Пункт 9 викласти в наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12 (дванадцять) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 3. Доручити сільському голові підписати додаткову угоду до договору оренди землі за № 03 від 19.12.2008 року із СФГ "СЄВЄРЯНІН". 4. Голові СФГ "СЄВЄРЯНІН" зареєструвати додаткову угоду згідно чинного законодавства.".

30.11.2019 р. між Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, як власником і розпорядником землі, та СФГ "СЄВЄРЯНІН" укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 19.12.2008 р., за якою строк дії договору оренди землі продовжено до 19.12.2039 р..

15.01.2020 р. відповідні зміни внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2020 р. у справі № 912/642/20 позовні вимоги Керівника Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області задоволено повністю; визнано недійсною додаткову угоду від 26.06.2018 р., укладену між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та СФГ "СЄВЄРЯНІН" про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області; визнано недійсною додаткову угоду від 30.11.2019 р., укладену між Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області та СФГ "СЄВЄРЯНІН" про внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області; зобов`язано СФГ "СЄВЄРЯНІН" ( , 27453, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Мошорине, вул. Центральна, 54 ) повернути шляхом складання акта приймання-передачі в комунальну власність територіальної громади с. Мошорине Знам`янського району Кіровоградської області в особі Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (, 27453, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Мошорине, вул. Центральна, 1-є) земельну ділянку загальною площею 21,1248 га з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області; визнано недійсними пункти 2, 3, 4 рішення Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 29.11.2019 р. № 600 "Про внесення змін до договору оренди землі СФГ "СЄВЄРЯНІН"" в частині внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р., доручення підписання додаткової угоди сільському голові та зобов`язання СФГ "СЄВЄРЯНІН" зареєструвати додаткову угоду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2021 р. рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2020 р. у справі № 912/642/20 скасовано; у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний господарський суд виходив з того, що: у цьому разі між сторонами виникли правовідносини щодо внесення змін до договору у відповідності до положень ст. 651 ЦК України, а не відбувалася процедура поновлення договору оренди землі; заперечення прокурора про те, що додаткова угода від 26.06.2018 р. є недійсною з тих підстав, що було відсутнє волевиявлення власника земельної ділянки, оскільки підпис на додатковій угоді від 26.06.2018 р. від імені в.о. начальника управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Рибака І. Ф. виконаний не ним, а іншою особою, є безпідставним, адже експертизою не встановлювалось належності печатки Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, а тому висновок в частині підпису Рибака І. Ф. не має вирішального значення для вирішення спору з огляду на те, що спірна додаткова угода містить відтиск печатки державного органу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про втрату, викрадання або іншого незаконного вибуття якої державний орган не повідомляв; доводи позивача про те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2018 р. за № 11-4091/14-18-СГ "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки", є неналежним доказом, оскільки за таким же номером від цієї ж дати Головним управлінням Держгеокадастра у Кіровоградській області зареєстрований інший наказ, який стосується іншої особи та з іншого питання, апеляційним господарським судом визнано безпідставними, оскільки саме державним органом, Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області за одними й тими номерами, за однієї й тієї ж дати видано два накази, різні за змістом та відносно різних осіб, з урахуванням того, що у правовідносинах з державним органом саме відповідач СФГ "СЄВЄРЯНІН" є найбільш уразливішою стороною, то він не повинен нести будь-яку відповідальність за такі дії державного органу, а тому існування іншого наказу, не спростовує чинність наказу, на підставі якого з відповідачем була укладена додаткова угода від 26.06.2018 р.; оскільки додаткова угода від 26.06.2018 р. про внесення змін до договору оренди в частині строку оренди, була укладена за волевиявленням сторін, що не було спростовано Позивачем, з дотриманням норм цивільного законодавства, то відсутні підстави для визнання її недійсною, а тому висновки суду першої інстанції про те, що спірна додаткова угода укладена всупереч положень частин 1-3 ст. 203 ЦК України, частин 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", ухвалені з порушенням норм матеріального права, при неправильній оцінці наданих сторонами доказів; щодо вимог позивача в частині визнання недійсною додаткової угоди від 30.11.2019 р. та визнання недійсними пунктів 2, 3, 4 рішення Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області рішення від 29.11.2019 р. № 600 апеляційний господарський суд зазначив, що оскільки додаткова угода від 26.06.2018 р., якою Відповідач та Позивач Головне управління Держгеокадастр у Кіровоградській області, як попередній розпорядник земельною ділянкою, внесли зміни до діючого на той час договору оренди в частині строку оренди, є чинною, Мошоринська сільська рада, як новий власник земельної ділянки, мала право здійснювати дії щодо розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд, у тому числі, вносити зміни до діючих договорів оренди з фермерським господарством. При цьому, доводи прокурора про те, що Мошоринська сільська рада внесла зміни до договору, який припинив свою дію 19.12.2018 р., є необґрунтованими з огляду на дійсність додаткової угоди від 26.06.2018 р. про внесення змін до договору в частині строку оренди. З огляду на вищезазначене, оскаржувані позивачем пункти рішення Мошоринської сільської ради та укладена з СФГ "СЄВЄРЯНІН" додаткова угода від 30.11.2019 р. є законними та прийнятими відповідно в межах владних повноважень, а тому відсутні правові підстави для визнання пунктів рішення та додаткової угоди недійсними, і як наслідок, підстави для повернення земельної ділянки в комунальну власність територіальної громади Мошоринської сільської ради.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.09.2021 р. касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено частково - постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2021 р. у справі № 912/642/20 скасовано, а справу № 912/642/20 направлено на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Касаційного господарського суду зазначила, що відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій ст. 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Наявність підпису свідчить про волевиявлення сторін договору і саме волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, а підписання договору невстановленою особою не підтверджує його укладення.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 р. у справі № 902/784/17.

Натомість у цій справі, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції обмежився посиланням на те, що в цьому разі підпис Рибака І. Ф. не має вирішального значення, оскільки спірна додаткова угода містить відтиск печатки Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про втрату, викрадання або іншого незаконного вибуття якої державний орган не повідомляв. При цьому апеляційний господарський суд не дослідив обставини щодо наявності волевиявлення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на укладення спірної додаткової угоди від 26.06.2018 р., що має важливе значення, адже від цього залежить правильність вирішення спору.

Більш того, надаючи оцінку обставинам укладення спірної додаткової угоди від 26.06.2018 р., суд апеляційної інстанції не врахував частину 2 ст. 207 ЦК України, згідно з якою правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) та з якої, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами підприємцями" від 23.03.2017 р. № 1982-VIII, виключено абзац 3 щодо обов`язковості скріплення правочину печаткою.

Як передбачено ч. 5 ст. 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

А за приписами ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників Прокурора та Відповідача-2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо доводів Скаржника пов`язаних із не дотриманням Прокурором процедури, передбаченої абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Положення пункту 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Згідно з абзацами 1 і 2 частини 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абзаців 1 - 3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Одночасно згідно з положеннями частин 3 - 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Таким чином, зі змісту вищезазначених законодавчих положень вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позовної заяви Прокурор зазначив, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах щодо недійсності додаткової угоди від 26.06.2018 р. є ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, оскільки на момент незаконного вибуття оспорюваної земельної ділянки, саме ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області було її розпорядником.

Начасі розпорядником вказаної земельної ділянки є Мошоринська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" від 10.07.2018 р., тож саме вона має виступати Позивачем у справі за вимогами про визнання недійсною угоди, зобов`язання повернути земельну ділянку, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування.

Водночас, як вірно зауважив суд першої інстанції саме Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області з СФГ "СЄВЄРЯНІН" укладено оспорювану додаткову угоду від 30.11.2019 р., та прийнято оспорюване рішення № 600 від 29.11.2019 р., тож вона виступає Відповідачем у справі, а Прокурор у таких випадках діє в інтересах держави в особі частини Українського народу - територіальної громади села Мошорине Знам`янського району Кіровоградської області.

Таким чином, Позивачем за першою позовною вимогою Прокурор визначив Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, за другою - четвертою вимогами позивачем виступає сам Прокурор.

Так, відповідно до ст. 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Згідно зі ст. 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

У ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" також встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до пункту 1 Положення про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 15 (далі Положення) центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Основними завданнями Держгеокадастру є: реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах; за проведенням землеустрою; виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою; дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Враховуючи викладене, органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різні функції, а саме: функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності; функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2018 р. у справі № 920/1/18, від 05.02.2019 р. у справі № 910/7813/18.

Поряд із цим, відповідно до пункту 7 вказаного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 р. № 333, ГУ Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і їй підпорядковане. Відповідно до пункту 3 цього положення завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції Прокурором правомірно визначено Позивачем у даній справі Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 р. у справі № 698/119/18 дійшла наступного правового висновку: "Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу (пункт 70 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц). Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор.

Ст. 80 Земельного кодексу України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування є суб`єктами права власності на землі комунальної власності, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Правовідносини, що пов`язані з очевидним порушенням встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями сільськогосподарського призначення із порушенням встановленого порядку надання земель в оренду, становлять суспільний, публічний інтерес.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 08.02.2019 р. у справі № 915/20/18, за якою "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації. Таким чином інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади, а також захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке, зокрема направлене на виконання функцій держави на конкретній території. Інтереси держави у сфері захисту земельних правовідносин полягають у забезпеченні правомірного обігу майнових прав на земельні ділянки, додержання законодавчого порядку їх відчуження, а також у визнанні та захисту законних форм землекористування.

Прокурор неодноразово звертався до Мошоринської сільської ради листами від 27.08.2019 р., від 15.01.2020 р. та до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, які самостійно захист інтересів держави та територіальної громади не здійснили. 29.01.2020 р. прокурор надіслав Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомлення в порядку п. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що Прокурором доведено підстави представництва в даній справі.

Крім того, безпідставними є твердження Скаржника про те, що суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин, які мали місце при укладанні оспорюваних додаткових угод.

Так, відносини, пов`язані з орендою землі, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Ст. 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини 4 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

У відповідності до змін, внесених до земельного законодавства України, та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру.

Відповідно до положень ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Отже, як вірно встановлено місцевим господарським судом за наведеними вище нормами законодавства орендодавцем землі, що отримана СФГ "СЄВЄРЯНІН" в оренду за Договором оренди землі, на час укладення Додаткової угоди від 26.06.2018 р. було ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Згідно з частиною першою ст. 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

За загальним правилом наслідками закінчення строку дії договору оренди землі, згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі", є припинення договору оренди землі.

Відповідно до абз. 4 Розділу IX ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Нормами ст. 33 Закону України "Про оренду землі", чинної на час виникнення правовідносин, регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами частини 1-5 цієї норми.

Так, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, у процедурі поновлення договору оренди землі на орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (поновлення договору), покладається обов`язок завчасно повідомити орендодавця листом-повідомленням, до якого додати проект відповідної додаткової угоди.

Оскільки на день укладення Додаткової угоди від 26.06.2018 р., строк дії Договору оренди землі не закінчився, то суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що Додаткова угода укладена на підставі ч. 1-5 Закону України "Про оренду землі".

Разом з тим, згідно листа ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 22.03.2019 р. № 10-11-0.61-2727/2-19 в період з 01.01.2018 р. по 01.07.2018 р. СФГ "СЄВЄРЯНІН" щодо поновлення договору оренди земельної ділянки із кадастровим номером :02:000:9022 не зверталось.

За наданими ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області копіями документів, СФГ "СЄВЄРЯНІН" з листом-повідомленням про поновлення Договору оренди землі та проектом додаткової угоди звернулось до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області 17.09.2018 р.. Листом від 05.10.2018 р. ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило про заперечення в поновленні договору.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд слушно зауважив, що СФГ "СЄВЄРЯНІН" не довело дотримання положень ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" при укладенні оспорюваної Додаткової угоди від 26.06.2018 р..

Як було зазначено вище, 24.01.2019 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження 0000131 за повідомленням ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому зазначалося, що моніторингом діючих договорів оренди землі виявлено факт наявності зареєстрованих 08.10.2018 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно змін до іншого речового права: поновлення СФГ "Сєвєрянін" Договору оренди землі на підставі Додаткової угоди від 26.06.2018 р.. Однак ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області 26.06.2018 р. не укладало додаткових угод про поновлення договорів оренди землі із СФГ СЄВЄРЯНІН, а наказ ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2018 р. № 11-4091/14-18-СГ видавався гр. ОСОБА_2 і стосувався затвердження документації із землеустрою та передачі йому у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

За поясненнями свідка в кримінальному провадженні 0000131, державного реєстратора Великосеверинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, 08.10.2018 голова СФГ "СЄВЄРЯНІН" Костюченко В.І. звернувся із заявою про реєстрацію іншого речового права, а саме права продовження терміну дії договору оренди землі державної власності від 19.12.2008 загальною площею 21,1248 га, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. До заяви долучено наказ ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2018 №11-4091/14-18-СГ та додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 26.06.2018, укладену між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та СФГ "СЄВЄРЯНІН". Зазначені вище документи були надані в оригіналах із підписами та мокрими печатками особисто головою СФГ "СЄВЄРЯНІН". Державним реєстратором на підставі вказаних документів було зареєстровано інше речове право, а саме пролонгація права оренди земельної ділянки за СФГ "СЄВЄРЯНІН" із кадастровим номером :02:000:9022, загальною площею 21,1248 га терміном до 19.12.2025 р.. Після проведеної реєстрації оригінали поданих документів та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно передано голові СФГ "СЄВЄРЯНІН".

Згідно з інформацією ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у період з 18.06.2018 р. по 02.07.2018 р. на в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області Рибака І.Ф. покладено виконання обов`язків начальника на період відпустки Зінченка І.І. (наказ ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.06.2018 р. №216-к. Станом на 26.06.2018 р. в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області мав повноваження на прийняття наказів про поновлення договорів оренди землі та укладання додаткових угод до договорів оренди землі та мав право підпису. З пояснень свідка у кримінальному провадженні Рибака І.Ф., 26.06.2018 р. ним, як в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, не укладалась додаткова угода про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р., якою СФГ СЄВЄРЯНІН продовжено строк дії договору оренди землі до 19.12.2025 р., підпис на додатковій угоді не його.

За висновком експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2824/2825/19-27 від 21.08.2019 р. підпис від імені Рибака І.Ф. в додатковій угоді від 26.06.2018 р. про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. виконаний не ним, а іншою особою.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 0000131 від 03.11.2020 р. № 4582/20-27, наданого суду Відповідачем-2, відтиск печатки, який розміщений на екземплярі Додаткової угоди від 26.06.2018 р. Відповідача-2 нанесений печаткою ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, зразки відтисків якої містяться на інших наданих Відповідачем -2 зразках, дійсність яких не оспорюється.

Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги висновки суду касаційної інстанції, у цій справі суд апеляційної інстанцій не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Додаткова угода від 26.06.2018 р. має бути визнана недійсною, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при здійсненні судочинства застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, це запобігання тому, щоб відбулося.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" ( рішення від 17.07.2008 р. ) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Надаючи правову оцінку належності обраного особою способу захисту, належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування.

Так, у рішенні від 15.11.1996 р. у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Слід враховувати, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних ( п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 13.05.1980 у справі "Артіко проти Італії", п. 32 рішення від 30.05.2013 р. у справі "Наталія Михайленко проти України"), тобто, у кінцевому результаті, ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Абзацом 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003 передбачено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як визначено ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов`язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права.

Ст. 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Законодавець у частинах першій та другій ст. 4 ГПК України встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої та другої ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосудця, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

За приписами статей 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 р. у справі № 310/11024/15-ц ).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права ( п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі № 925/1265/16 ).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 р. у справі № 569/17272/15-ц ).

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 р. у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 р. у справі № 916/1415/19 ), а також, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним ( п. 57 постанови від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 р. у справі № 488/5027/14-ц ).

Судом встановлено, що Прокурор звернувся з позовними вимогами, одна з яких є визнання недійсною Додаткової угоди від 26.06.2018 р., укладеної між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та СФГ СЄВЄРЯНІН про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р., доводячи те, що ця Додаткова угода не підписувалася зі сторони ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, її зміст не відповідає справжньому волевиявленню Позивача, як суб`єкта господарювання, відтак договір оренди землі є припиненим з 19.12.2018 р., а тому Мошоринська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області не мала права розпорядитися спірною земельною ділянкою у спосіб укладання додаткової угоди та внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р.. На час укладення спірної додаткової угоди від 30.11.2019 р. сільський голова Мошоринської сільської ради не володів необхідним обсягом цивільної дієздатності на укладення спірного правочину, а територіальна громада, як власник землі, не мала волі на укладання вказаної угоди. За таких обставин земельна ділянка із кадастровим номером :02:000:9022 підлягає поверненню Мошоринській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області.

Отже, фактичними підставами пред`явлення цього позову Прокурор вказує отримання Відповідачем -2 неправомірно в оренду земельної ділянки, за умови відсутності здійснення господарських операцій між сторонами.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій ст. 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Ст. 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша ст. 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Велика Палата Верховного Суду у п. 7.21 постанови від 16.06.2020 р. у справі № 145/2047/16-ц звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду п. 7.26 вказаної постанови зазначила, що відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій ст. 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

З урахуванням предмета та підстав позову суд має розглядати лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. У тому ж разі, якщо за змістом заявлених позовних вимог (а не з огляду на обставини справи) задоволення позову є неможливим, немає, як видається, підстав стверджувати про наявність юридичного спору. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами, а не давати одній зі сторін за відсутності для цього юридичних підстав сподівання на те, що вона в майбутньому отримає бажане для неї рішення ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 р. у справі № 369/10789/14-ц ).

Як зазначалось, Прокурор наполягає на визнанні недійсною Додаткової угоди від 26.06.2018 р., яка не підписувалася ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, вважаючи, що земельна ділянка із кадастровим номером :02:000:9022, яка також є предметом спору по цій справі знаходяться у фактичному користуванні Відповідача-2 без установлених законом підстав, що з огляду на наведені в постанові від 16.06.2020 р. у справі № 145/2047/16-ц висновки Великої Палати Верховного Суду є неефективним способом захисту порушеного права, адже задоволення позову у вказаній частині не призведе до відновлення порушеного права.

Ефективним у цьому випадку способом захисту права, яке Прокурор та Позивач як на той час розпорядник землями сільськогосподарського призначення державної форми власності, вважають порушеним, слід вважати повернення земельна ділянка із кадастровим номером :02:000:9022 шляхом заявлення вимог про визнання недійсними додаткової угоди від 30.11.2019 р., укладеної між Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області та СФГ СЄВЄРЯНІН та пунктів 2, 3, 4 рішення Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області рішення № 600 від 29.11.2019 Про внесення змін до договору оренди землі СФГ СЄВЄРЯНІН, а також зобов`язання СФГ СЄВЄРЯНІН повернути спірну земельну дідянку, що Прокурор й зробив, звернувшись до господарського суду з відповідним позовом у цій справі та обґрунтовуючи свої вимоги, спростовуючи факт укладення Додаткової угоди від 26.06.2018 р..

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у позові Прокурора в частині визнання недійсною додаткової угоди від 26.06.2018 р., укладеної між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та СФГ СЄВЄРЯНІН слід відмовити саме з підстав обрання Прокурором неефективного способу захисту, а не з підстав невчинення (не підписання) правочину, який Прокурор просить визнати недійсним.

При цьому слід зазначити, що правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 145/2047/16-ц, має універсальний характер, незалежно від суб`єктного складу, предмета позову та характеру спірних правовідносин, а отже ця судова практика є релевантною до спірних правовідносин та цілком вірно була врахована апеляційним судом при вирішення даного спору.

Враховуючи вищевикладене у цій постанові, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши судове рішення, правовий висновок щодо застосування норм права, а саме ст. 55 Конституції України, статей 15, 16, 20, 203, 215 ЦК України, ст. 20 ГК України, встановив, що оскаржуване судове рішення у цій справі у вказаній частині суперечить висновку, викладеному у вищезазначених постановах Верховного Суду, що є підставою для його часткового скасування.

Щодо решти позовних вимог Прокурора, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх обгрунтованість та задоволення, виходячи з наступного.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

За ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, а саме: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Повноваження сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл, зокрема, визначені ст. 12 Земельного кодексу України, за якою до них належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Ст. 80 Земельного кодексу Кодексу визначено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відтак, Мошоринська сільська рада в силу законодавчих положень з 01.01.2019 р. наділена повноваженнями з передачі у власність або користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у комунальній власності для всіх потреб, зокрема і для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Одним із принципів місцевого самоврядування в порядку ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є підзвітність та відповідальність перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб.

Згідно ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

За положеннями ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Ст. 16 ЦК України визначено що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як встановлено судом першої інстанції - рішення Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області № 600 від 29.11.2019 р. "Про внесення змін до договору оренди землі СФГ "СЄВЄРЯНІН" ухвалене, а додаткова угода від 30.11.2019 р. укладена відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Нормами ст. 33 Закону України "Про оренду землі", чинної на час виникнення правовідносин, регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі (частина 6 наведеної норми).

Правова позиція щодо розрізнення наведених підстав поновлення договору оренди землі неодноразово формулювалась, як Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 25.02.2015 р. у справі № 6-219цс14, так і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 10.09.2018 р. у справі № 920/739/17 та в інших справах.

За нормами ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Представник Відповідача -2 під час розгляду справи в суді першої інстанції стверджував, що оскаржуване рішення та додаткова угода ґрунтуються на нормах ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

Таким чином, додаткова угода про поновлення договору оренди землі на підставі ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" може бути укладена до закінчення строку дії договору.

Враховуючи встановлені у данній справі обставини, що Додаткова угода від 26.06.2018 р., укладена між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та СФГ СЄВЄРЯНІН про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р., не підписувалася зі сторони ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області ( правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли ), а тому договір оренди землі є припиненим з 19.12.2018 р., місцевим господарським судом у даній справі обгрунтовано визнано недійсною Додаткову угоду від 30.11.2019 р., укладену між Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області та Селянським (фермерським) господарством "СЄВЄРЯНІН" про внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, та визнано недійсними пункти 2, 3, 4 рішення Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області № 600 від 29.11.2019 р. "Про внесення змін до договору оренди землі СФГ "СЄВЄРЯНІН" в частині внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р., доручення підписання додаткової угоди сільському голові та зобов`язання СФГ "СЄВЄРЯНІН" зареєструвати додаткову угоду.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

У матеріалах справи також не міститься доказів укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Також підлягає задоволенню вимога про повернення земельної ділянки загальною площею 21,1248 га з кадастровим номером :02:000:9022, як похідна від основних вимог про визнання недійсними рішень сільської ради та додаткової угоди до договору оренди землі.

Передача об`єкта договору оренди землі, відповідно до ст. 17 Закону України "Про оренду землі" здійснюється на підставі акту приймання - передачі.

Отже, позовні вимоги Прокурора підлягають задоволенню частково.

Згідно з приписами ст. 129 ГПК України судові витрати, що складаються із судового збору, за позовними вимогами: про визнання недійсною додаткової угоди від 30.11.2019 р., укладеної між Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області та Селянським (фермерським) господарством "СЄВЄРЯНІН" - покладаються на відповідачів пропорційно; про визнання недійсними пунктів 2, 3, 4 рішення Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області № 600 від 29.11.2019 р. "Про внесення змін до договору оренди землі СФГ "СЄВЄРЯНІН" в частині внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р., доручення підписання додаткової угоди сільському голові та зобов`язання СФГ "СЄВЄРЯНІН" зареєструвати додаткову угоду - покладаються на Відповідача -1; про зобов`язання Селянського ( фермерського ) господарства "СЄВЄРЯНІН" повернути шляхом складання акту приймання-передачі в комунальну власність територіальної громади с. Мошорине Знам`янського району Кіровоградської області в особі Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області земельну ділянку загальною площею 21,1248 га з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області - покладаються на Відповідача -2.

Судові витрати про визнання недійсною додаткової угоди від 26.06.2018 р., укладеної між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та Селянським (фермерським) господарством "СЄВЄРЯНІН" про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області покладаються на Прокурора у зв`язку з відмовую у їх задоволенні.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів, враховуючи висновки касаційної інстанції у цій справі, приписи ч. 5 ст. 310, ч. 1 ст. 316 ГПК України знаходить достатньо підстав для зміни рішення господарського суду в частині задоволення позовних вимог щодо визнання недійсною додаткову угоду від 26.06.2018 р., укладену між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та Селянським ( фермерським ) господарством "СЄВЄРЯНІН" про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, з прийняттям у вказаній частині нового рішення про відмову у позові.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287, 316 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селянського ( фермерського ) господарства "СЄВЄРЯНІН" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2020 р. у справі № 912/642/20 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсною додаткову угоду від 30.11.2019 р., укладену між Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області та Селянським ( фермерським ) господарством "СЄВЄРЯНІН" про внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області.

Зобов`язати Селянське ( фермерське ) господарство "СЄВЄРЯНІН" ( , 27453, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Мошорине, вул. Центральна, 54 ) повернути шляхом складання акту приймання-передачі в комунальну власність територіальної громади с. Мошорине Знам`янського району Кіровоградської області в особі Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (, 27453, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Мошорине, вул. Центральна, 1-є ) земельну ділянку загальною площею 21,1248 га з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області.

Визнати недійсними пункти 2, 3, 4 рішення Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області № 600 від 29.11.2019 "Про внесення змін до договору оренди землі СФГ "СЄВЄРЯНІН" в частині внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008р., доручення підписання додаткової угоди сільському голові та зобов`язання СФГ "СЄВЄРЯНІН" зареєструвати додаткову угоду.

У задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсною додаткову угоду від 26.06.2018р., укладену між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та Селянським ( фермерським ) господарством "СЄВЄРЯНІН" про поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 р. загальною площею 21,1248 га, з кадастровим номером :02:000:9022, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області відмовити.

Стягнути з Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (, 27453, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Мошорине, вул. Центральна, 1-є ) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Пермська, 4, ) судовий збір, у розмірі 3 153,00 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "СЄВЄРЯНІН" (, 27453, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Мошорине, вул. Центральна, 54) на користь Кіровоградської обласної прокуратури ( 25006, м. Кропивницький, вул. Велика Пермська, 4, ) судовий збір, у розмірі 3153,00 грн., про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.12.2021 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд