УХВАЛА

13 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 260/374/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В.(головуючий), Львова Б. Ю. та Селіваненка В. П.

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної казначейської служби України (далі- Служба)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 23.02.2021 та

постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.09.2021

за позовом ОСОБА_1

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях,

про визнання протиправним та скасування наказу,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Служба,

ВСТАНОВИВ:

Служба 11.10.2021 (згідно з відміткою на конверті) звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення господарського суду Закарпатської області від 23.02.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 у цій справі (разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження).

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2021: касаційну скаргу Служби залишено без руху у зв`язку з тим, що скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження, а підстави, наведені у клопотанні про поновлення цього строку, визнані судом неповажними; у касаційній скарзі не заначено чітких підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); до скарги не надано документів на підтвердження повноважень представника на підписання касаційної скарги, а також документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі; надано скаржнику строк для усунення недоліків до 03.12.2021.

Служба 17.11.2021 та 22.11.2021 (згідно з поштовими відмітками на конвертах) на виконання зазначеної ухвали від 09.11.2021 направила на адресу Верховного Суду заяви про усунення недоліків, до яких додано платіжне доручення від 15.11.2021 №1961, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 3 842,00 грн. Також на підтвердження повноважень у Троцюк Олександри на підписання цієї касаційної скарги скаржником зазначено, що поіменована особа діє в порядку самопредставництва, про що свідчать додані до заяви документи, зокрема, наказ від 28.04.2020 №73 про переведення Троцюк Олександру на посаду юрисконсульта відділу правової, претензійно-позовної та договірної роботи юридичного відділу, а також положення про юридичний відділ Головного управління Служби у Закарпатській області.

Разом з тим у вказаній заяві скаржник щодо надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження зазначає про те, що оскаржувану постанову від 09.09.2021 скаржник отримав від його ж структурного підрозділу - Головного управління Державної казначейської служби у Закарпатській області листом від 20.09.2021 №4-27-08/4367, який був доданий до касаційної скарги, у зв`язку з чим у Служби відсутній конверт, в якому апеляційний господарський суд направляв оскаржувану постанову на її адресу, тому датою отримання оскаржуваної постанови є дата отримання вказаного листа від 20.09.2021, який був зареєстрований Службою 20.09.2021, що підтверджується також додатково доданою до заяви копією витягу (скріншот) з реєстраційної вхідної картки системи електронного документообігу.

Розглянувши матеріали касаційної скарги та заяви про усунення недоліків касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Враховуючи, що оскаржувана постанова апеляційного господарського суду у даній справі ухвалена 09.09.2021 (повний текст підписаний 13.09.2021), строк на її оскарження закінчився 04.10.2021.Касаційну скаргу ж було подано скаржником до Верховного Суду 11.10.2021, підтвердженням чого є поштова відмітка на конверті, в якому касаційна скарга надсилалася на адресу Суду, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження зазначеної постанови апеляційного господарського суду від 09.09.2021.

Права господарського суду при вирішенні питань, що виникають у зв`язку із відновленням пропущеного процесуального строку, унормовуються процесуальним законодавством, зокрема, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, у цьому разі ГПК України.

Клопотання про поновлення процесуального строку має містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як було зазначено в ухвалі від 09.11.2021 про залишення касаційної скарги без руху, посилання скаржника на лист від 20.09.2021 №4-27-08/4367, який свідчить лише про внутрішнє листування Служби з її структурним підрозділом, не можна вважати належним доказом отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, а додатково додана до заяви копія витягу (скріншоту) з реєстраційної вхідної картки системи електронного документообігу на підтвердження отримання вказаного листа Службою саме 20.09.2021 також не може бути належним доказом для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки такі причини зводяться лише до внутрішньої організації роботи підприємства, діяльності структурних підрозділів, тобто мають суб`єктивний характер і не свідчать про об`єктивну неможливість вчинити відповідну процесуальну дію в межах встановлених законом строків.

Інших доводів та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для оскарження постанови суду апеляційної інстанції скаржником не надано, зокрема, останнім не зазначено дати та способу отримання оскаржуваного судового рішення апеляційного господарського суду Головним управлінням державної казначейської служби у Закарпатській області, яке в подальшому (за твердженням скаржника) і направило копію вказаної постанови юридичному департаменту Служби згаданим листом від 20.09.2021 №4-27-08/4367.

При цьому суд касаційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що Служба була скаржником у суді апеляційної інстанції, а також те, що її представник був присутній в судовому засіданні 09.09.2021, то скаржник не був позбавлений можливості відстежувати хід розгляду його ж апеляційної скарги та звернутися з касаційною скаргою в межах встановлених процесуальних строків.

Отже, обставини, на які посилається скаржник у заяві про усунення недоліків, зводяться до порушення останнім вимог процесуального законодавства, а причини подання касаційної скарги після закінчення строку на касаційне оскарження постанови від 09.09.2021 залежали лише від суб`єктивної волі скаржника, а не від об`єктивно непереборних обставин.

Пунктом 4 частини першої статті 293 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржник у строк, визначений судом, не подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням наведеного колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Служби на рішення господарського суду Закарпатської області від 23.02.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 у цій справі, оскільки наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на викладене та керуючись статтею 234, пунктом 4 частини першої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення господарського суду Закарпатської області від 23.02.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 зі справи №260/374/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко