ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2021р. Справа № 904/6460/21

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Національна Енергетична компанія «Укренерго», м. Київ

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Содель», м. Новомосковськ

Про: стягнення 14 558,86 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ПрАТ НЕК «Укренерго» (позивач) звернулось з позовом до ТОВ «Содель» (відповідач) про стягнення 14 558, 86 грн. ( в т.ч.: 10 364,95 грн. пеня та 4 193, 91 грн. - штраф) штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт за договором на виконання робіт з розроблення технічної документації із землеустрою №01-075643-19 від 03.12.19р. (укладеного між сторонами).

Ухвалою суду від 19.07.21р. було відкрите провадження у справі №904/6460/21 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ТОВ «Содель» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечувало, зазначаючи (поміж-іншим), що строки виконання робіт за договором включали в себе декілька етапів виконання робіт; відповідачем було належним чином виконані свої зобов`язання за договором, порушення строків виконання останнього етапу робіт відбулось з незалежним від нього причин - з вини державного кадастрового реєстратора Міжрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області - Козакова С.А. ( який неодноразово безпідставно повертав технічну документацію із землеустрою без розгляду ) , що і викликало порушення строків виконання робіт за договором , укладеним з позивачем. Окрім того, зазначає, що ним було надіслано на адресу позивача листи №02-02-21 від 02.02.21р. та №16-02-21 від 16.02.21р. про продовження строку дії договору та строку виконання робіт до 01.04.21р., в цих листах відповідач обґрунтовував затримку строку виконання робіт та звітував про вчинені дії з наданням підтверджуючих документів; однак позивач у листі від 19.02.1р. вих.№01/6474 відмовив в укладанні будь-яких додаткових умов до договору, посилаючись на відсутність будь-яких правових підстав. Також відповідач заперечував проти нарахування йому пені, зазначаючи, що станом на 01.01.21р. був порушений строк виконання робіт щодо супроводження реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та отримання витягу з Державного земельного кадастру згідно розробленої документації землеустрою, що відповідно до календарного плану (додаток №2 до договору), є останнім (шостим етапом) виконання робіт. Відповідно до кошторису, вартість шостого етапу робіт за цим договором становить 2700, 00 грн. без врахування єдиного податку, або 2 835, 00 грн. , з урахуванням єдиного податку. У зв`язку з чим (за твердженням відповідача), нарахування штрафних санкцій у період з 01.01.21р. по 21.06.21р. повинно було бути здійснене виходячи із суми невиконаного зобов`язання в розмірі 2 835, 00 грн., тоді пеня б складала 487, 62 грн. та штраф складав би 198, 45 грн. Саму на цю суму штрафних санкцій відповідач би погодився.

ПрАТ НЕК «Укренерго» (позивач) у відповіді на відзив заперечували проти обставин, викладених у ньому, зазначаючи наступне: умовами п.4.1. договору ( з урахуванням додаткової угоди від 27.10.20р. №4) сторонами визначений початок робіт з дати підписання договору сторонами, закінчення 31.12.20р.; згідно пункту 9.1. договору (в редакції додаткової угоди № 4) договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.01.21р. У відповідь на лист позивача від 04.01.21р. № 01/69 щодо відсутності належним чином оформленого результату виконання зобов`язання за договором відповідач листом від 12.01.21р. № 12-01-21 повідомив про хід виконання спірного договору та очікуваний термін завершення робіт - 25.01.21р. Однак і в цей строк відповідач свої зобов`язання не виконав. Згодом, листами від 01.02.21р. № 02-02-2021, від 16.02.21р. № 16-02-2021 відповідач звертався до позивача з пропозицією продовжити термін дії договору до 01.04.21р. При цьому, відповідач не зазначив причини відмови у внесені відомостей до Державного земельного кадастру та не додавав на підтвердження поважності причин затримки строків завершення виконання робіт за договором підтверджуючих документів . Із відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів вбачається, що відповідачем було подано до Державного земельного кадастру заяву про внесення відомостей (змін до них) чотири рази: 15.12.20р.,11.01.21р.,17.02.21р. та 16.03.20р.- тобто відповідач неодноразово отримував відмови на його заяви , що свідчить про неякісне виконання відповідачем робіт. Скарги на неправомірні дії державного кадастрового реєстратора подано до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру лише 10.03.21р. та 21.04.21р. Отже, у позивача відсутні підстави для продовження строку виконання робіт шляхом укладення додаткової угоди. Одночасно позивач зазначає, що і в строк до 01.04.21р. (строк до якого відповідачем запропоновано подовжити договір) зобов`язання відповідачем також не було виконано.

Окрім того, зазначає, що ним було правомірно нараховані відповідачу пеня та штраф, оскільки за спірним договором роботи по окремим етапам окремими актами не передавались. Лише актом приймання-передачі робіт № 1 від 22.06.21р. відповідач передав, а позивач прийняв увесь обсяг робіт за договором; згідно з п. 2.1. договору загальна вартість робіт становила 59 913,00 грн. (без ПДВ), та саме на цю суму позивачем було нараховані пеня та штраф.

ТОВ «Содель» (відповідач) у запереченнях на відповідь на відзив зазначав наступне: рішеннями судів у справах №280/7940/20 та №280/2048/21 підтверджено неправомірну діяльність кадастрового реєстратора Козакова С.А. Також зазначає, що посилання на відсутність підстав для продовження відповідачу строку виконання робіт шляхом укладання додаткової угоди є недоречним, оскільки для цього достатньо волевиявлення сторін; враховуючи виробничу необхідність позивача отримати результат послуг за договором , у позивача існувало достатньо підстав укласти додаткову угоду до договору.

Відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк ( встановлений законом ). Однак, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.; постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020р. № 760 продовжено період карантину до 31.10.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020р. № 956 продовжено період карантину до 31.12.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. № 1236 продовжено період карантину до 28.02.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021р. №104 продовжено період карантину до 30.04.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021р. №405 продовжено період карантину до 30.06.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021р. №611 продовжено період карантину до 31.08.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.21р. №855 продовжено період карантину до 01.10.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.21р. №981 продовжено період карантину до 31.12.2021р.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до п.4 ст. 11 ГПК України , суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Одночасно, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004)

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, в зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, в зв`язку з поведінкою заявників.

Згідно з приписами ст.114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.19р. між ПрАТ «НАК «Укренерго» ( замовник ) та ТОВ «Содель» ( виконавець) укладено договір на виконання робіт з розроблення технічної документації із землеустрою №01-075643-19, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався виконати роботи: «ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Розробка технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), подачі на внесення відомостей до Державного земельного кадастру та отримання витягу з Державного земельного кадастру згідно розробленої документа землеустрою про земельну ділянку під ПС 330 кВ «ДніпроДонбас» на території м. Запоріжжя по вул. Автодорожна, За, Інв. № новий 71300000-1 інженерні послуги» з дотриманням державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, а замовник - прийняти та оплатити належно виконані роботи.

Відповідно до п.1.3. договору етапи та строки виконання окремих видів робіт визначаються погодженим сторонами календарних планом виконання робіт ( додаток №2 до договору).

Сторонами в додатку №2 до договору погоджено календарний план виконання робіт, який включає в себе 6 етапів ( в т.ч.:1. Забезпечення заходів по отриманню згоди органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж відповідної земельної ділянки користувачем; 2. Кадастрова зйомка земельної ділянки; 3. Виявлення перетинів з межами інших земельних ділянок. Складання оформленого належним чином звіту. 4. Розробка технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 5. Погодження меж земельної ділянки під ПС 330 кВ «ДніпроДонбас» з суміжними землевласниками (землекористувачами). 6. Супроводження реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та отримання витягу з Державного земельного кадастру згідно розробленої документації землеустрою.

При цьому , в календарному плані виконання робіт встановлений лише загальний термін виконання робіт (без термінів по кожному із етапів окремо ) - з дати підписання договору та по 31.05.20р. (а.с.39).

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість робіт становила 59 913,00 грн. (без ПДВ). Відповідно до п. 4.1. договору ( з урахуванням внесених змін додатковою угодою від 27.10.20р. № 4, а.с. 47) початок робіт визначений з дати підписання договору сторонами, закінчення - 31.12.20р. Пунктом 9.1. розділу 9 договору ( в редакції додаткової угоди № 4) договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.01.21р.

В п. 3.5. договору сторони погодили, що виконавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі з моменту підписання сторонами акта або, у випадку поетапної оплати, актів за всіма етапами робіт.

Згідно з підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 договору за порушення строків виконання робіт виконавець сплачує замовнику пеню згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1% вартості робіт, строк виконання яких порушено, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів виконавець повинен додатково сплатити замовнику штраф у розмірі 7 відсотків вказаної суми. (а.с.29-36).

З наданих сторонами доказів вбачається, що 04.01.21р. позивач звернувся до відповідача з листом вих.№01/69 , в якому повідомив про порушення ним строків виконання робіт за договором та пропонував терміново вжити заходи щодо повного виконання зобов`язань за договором. (а.с.65).

У відповіді №12-01-21 від 12.01.21р. на цей лист позивача відповідач повідомив позивача, що відсутність результату робіт до 31.12.20р. викликана недосконалістю системи координат ДЗК, а не через безпосередні помилки виконавця. Також зазначив, що отримання витягу з Державного земельного кадастру очікується до 25.01.21р., в будь-якому випадку до закінчення строку дії договору. (а.с.66).

Також з відповіді відповідача №02-02-21 від 02.02.21р. позивачу вбачається , що відповідач просив про продовження строку дії договору та строку виконання робіт до 01.04.2021р. (шляхом підписання додаткової угоди №5, яка була додана відповідачем до листа, а.с.71), з підстав не вчиненням ГУ Держгеокдастру у Запорізькій області дій по розгляду технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (на місцевості), яка є предметом договору №01-075643-19 від 03.12.19р. (а.с.69-70).

Однак позивач своїми листами вих.№01/4650 від 08.02.21р. та вих.№01/6474 від 19.02.21р. відмовив в укладанні будь-яких додаткових угод про продовження терміну виконання робіт та дії договору. (а.с.73, 76).

З матеріалів справи вбачається, що обумовлені сторонами роботи були виконані відповідачем та передані позивачу лише 22.06.21р. ( що підтверджується відповідним актом приймання-передачі робіт від 22.06.21р., а.с.49). Але ці роботи були виконані відповідачем з порушенням строку на їх виконання , встановленого в договорі №01-075643-19 від 03.12.19. ( кінцевий строк виконання робіт - 31.12.20р); прострочення виконання склало 173 дні.

Враховуючи вищенаведені обставини, що призвели до порушення відповідачем строків виконання робіт, позивач , керуючись пунктом п.5.2.2. договору, нарахував відповідачу: 10 364,95 грн. пені (за період з 01.01.21р. по 22.06.21р.) та 4 193, 91 грн. - штрафу (а.с.2-3).

Судом здійснено перевірку правильності розрахунку пені та штрафу, порушень не виявлено. На час прийняття рішення у справі відповідач доказів сплати пені та штрафу перед позивачем або доказів своєчасного виконання робіт за договором не надав. Таким чином, загальна сума штрафних санкцій, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 14 558, 86 грн.

Як зазначалось вище, заперечуючи проти задоволення позовних вимог , відповідач зазначав (поміж-іншим), що порушення строків виконання останнього етапу робіт за договором №01-075643-19 від 03.12.19р. відбулось з незалежних від нього причин, а з вини державного кадастрового реєстратора Міжрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області - Козакова С.А.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Содель» звернулося зі скаргою №10/03/21 від 10.03.21р. на дії кадастрового реєстратора міжрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжя Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області -Козакова С.А. до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. В цій скарзі відповідач просив зобов`язати кадастрового реєстратора провести державну реєстрацію земельної ділянки , що розташована на території м. Запоріжжя, вул. Автодорожна, 3а ; про що видати витяг з Державного земельного кадастру. Зі змісту вищезазначеної скарги вбачається, що вона стосується землевпорядної документації , що розроблялася за договором на виконання робіт з розроблення технічної документації із землеустрою №01-075643-19 від 03.12.19р. (укладеним між сторонами у цій справі). З аналогічною скаргою №21/04/21 від 21.04.21р. ТОВ «Содель» повторно зверталося до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру .

В матеріалах справи наявна відповідь Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №28.28.0.212-5528/2-21 від 13.05.21 р. за результатами розгляду скарги ТОВ «Содель» від 21.04.21р. №21/04/21, в якій першим заступником Голови Держгеокадастру Мірошніченко Анатолієм було повідомлено відповідача , що наказом Держгеокдастру від 26.04.21р. №219 анульовано доступ до Автоматизованої системи Державного земельного кадастру Державному кадастровому реєстратору Відділу у м. Запоріжжі Міськрайонного управління у Запорізькій області та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області - Козакову Сергію Анатолійовичу у зв`язку з систематичними порушеннями ним вимог чинного законодавства .

Судом було отримано з офіційного сайту Дежгеодкадастру (https://land.gov.ua), наказ Держгеокадастру від 26.04.21р. №219 про анулювання доступу до Автоматизованої системи Державного земельного кадастру Державному кадастровому реєстратору Відділу у м. Запоріжжі Міськрайонного управління у Запорізькій області та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Козакову С.А. В описовій частині цього наказу зазначено, що його було прийнято, в тому числі , на підставі доповідної записки Першого заступника Голови Анатолія Мірошниченка від 20.04.21р. №256/3-21-0.2. Проте, зміст вищезазначеної доповідної записки в наказі Держгеокадастру від 26.04.21. №219 не зазначено.

Умовами п.5.3. вищезазначеного договору , укладеного між сторонами у справі № 904/6460/21 встановлено , що сторона , що порушила свої зобов`язання ,звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання , якщо доведе , що це порушення сталося не з її вини . Таким чином , суд , приймаючи рішення по цій справі , повинен встановити , з чиєї вини сталося порушення строків виконання зобов`язань за договором.

У зв`язку з чим, ухвалою від 25.11.21р. судом було витребувано від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру - службові документи, пояснення ( в т.ч.: доповідну записку Першого заступника Голови Анатолія Мірошниченка від 20.04.21р. №256/3-21-0.2.), на підставі яких Держгеокдастром було винесено наказ №219 від 26.05.21р. про анулювання доступу до Автоматизованої системи Державного земельного кадастру Державному кадастровому реєстратору Відділу у м. Запоріжжі Міськрайонного управління у Запорізькій області та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Козакову Сергію Анатолійовичу.

08.12.21р. на виконання вищезазначеної ухвали суду від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру надійшли витребувані судом документи, зі змісту яких вбачається, що Державному кадастровому реєстратору Відділу у м. Запоріжжі міськрайонного управління у Запорізькій області та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області - Козакову С.А. на підставі наказу Держгеокадастру №219 від 26.05.21р. було анульовано доступ до Автоматизиваної системи Державного земельного кадастру за систематичні порушення строків розгляду звернень землекористувачів та безпідставні відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. В той же час, зі змісту отриманих судом документів не вбачається, що під час підготовки цього наказу було виявлені порушення з боку вищезазначеного державного кадастрового реєстратора саме під час розгляду заяв ТОВ «Содель» , які направлялися на виконання умов договору на виконання робіт з розроблення технічної документації із землеустрою №01-075643-19 від 03.12.19р. ( укладеного між сторонами ).Отже, відповідач не довів , що прострочення виконання робіт за цим договором відбулося не з його вини.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Вказане кореспондується з нормами ст. 526 ЦК України.

Таким чином, юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи договір на виконання робіт з розроблення технічної документації із землеустрою №01-075643-19 від 03.12.19р. зі строком завершення робіт до 31.12.20р., ТОВ «Содель» повинно було оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з виконання робіт за договором та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Натомість, відповідач виконав роботи з порушення вищезазначеного строку на їх виконання, а тому позивач правомірно звернувся з цим позовом до суду.

Окільки матеріалами справи підтверджено, а сторонами не заперечується порушення ТОВ «Содель» строків виконання робіт ( які відповідно до умов договору повинні були виконані до 31.12.20р., а були фактично виконані лише 22.06.21р.) , вирішуючи спір про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором , суд враховує наступне .

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються в конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Крім того, положення умов договору мають відповідати засадам цивільного законодавства, зокрема, зазначеним у статті 3 ЦК України.

Разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Приписи частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.

Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення.

Щодо обрання варіанту реалізації розсуду суду у контексті застосування його у системному зв`язку з нормами законодавчих актів, а саме статей 3, 549, 628, 629 ЦК України та статті 61 Конституції України слід керуватися визначеним частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Відтак реалізація повноважень із суддівського розсуду має спрямовуватися на вибір оптимального варіанту розв`язання спірного правового питання, пошук необхідної правової норми, її розуміння та інтерпретацію, справедливе вирішення спору відповідно до встановлених судами обставин кожної конкретної справи.

Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії.

За змістом частини першої та другої статті 217 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Положеннями статті 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно із частиною четвертою статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно неналежне виконання господарського зобов`язання полягає у простроченні виконавця у строках виконання робіт за договором №01-075643-19 від 03.12.19р.

Таке ж розуміння прострочення боржника в зобов`язанні вбачається і з приписів частини першої статті 612 ЦК України, за якою боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наслідком прострочення виконання зобов`язання є відповідальність боржника перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно з підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 договору за порушення строків виконання робіт виконавець сплачує замовнику пеню згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1% вартості робіт, строк виконання яких порушено, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів виконавець повинен додатково сплатити замовнику штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України)

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, ніж докази ,які відповідач надав на їх спростування .За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Окрім того, приймаючи рішення у цій справі, суд враховує, що позивачем і в строк до 01.04.21р. (строк , до якого відповідачем запропоновано позивачу подовжити договір в частині строків виконання робіт) зобов`язання відповідачем також не було виконано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі .

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Содель» ( 51200, м. Новомосковськ , Дніпропетровська область, вул. Сучкова, б.52, офіс 304; ) на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Національна Енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, буд.25; ): 10 364,95 грн. пені ; 4 193, 91 грн. - штрафу та 2 270, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 10.12.21р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.