ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. Справа № 910/7155/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Єловікова В.В.

відповідача - Болотова Є.І.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2021

у справі №910/7155/21 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення збитків.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у зв`язку з пошкодженням вагонів у розмірі 339240,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо схоронності (збереження) вагонів після їх прийняття до перевезення залізничним транспортом, наслідком чого стало розукомплектування вагонів. Позивач зазначає, що він поніс збитки в результаті організації проведення ремонтних робіт та заміни розукомплектованих деталей вагонів. Організацією виконання ремонту, поставкою та доукомплектацією запасних частин/деталей/вузлів залізничних вагонів №№61439063, 60040136, 59606699, 63992754, 57602773, 59673277, 66444977, 68233907 та 52369741 займалося Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 відкрито провадження у справі №910/7155/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2021 у справі №910/7155/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено за умов невідповідності висновків, викладених у ньому, обставинам справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неповного з`ясовання обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність підстав у позивача на подання позову про стягнення збитків, неналежне оформлення актів форми ГУ-23 та наявність несправностей спірних вагонів ще до постановки їх у рухомий склад. Зазначені обставини, на переконання скаржника, вказують на відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 апеляційну скаргу у справі №910/7155/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7155/21, призначено її до розгляду на 09.11.2021, а також встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 02.11.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У призначене судове засідання 09.11.2021 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги, після чого судом оголошено перерву у розгляді справи до 30.11.2021.

У судове засідання 30.11.2021 з`явилися представники сторін та надали додаткові пояснення. Також представником відповідача зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" будуть надані у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що позивач використовує у своїй господарській діяльності наступні вагони:

- №61439063 на підставі рамкового договору фінансового лізингу №4299-FL від 04.02.2019, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг";

- №60040136 на підставі договору оренди №69А/19 від 19.09.2019, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл";

- №59606699 на підставі договору оренди №63А від 24.06.2011, з урахуванням додаткової угоди №68 від 13.08.2018, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "ТрансГруп";

- №63992754 на підставі договору оренди залізничного рухомого складу №012 від 06.02.2019, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ізі Вей";

- №57602773 на підставі договору оренди №42А від 16.03.2012, з урахуванням додаткової угоди №45 від 01.10.2017, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша українська транспортна компанія";

- №59673277 на підставі договору фінансового лізингу №2-МТ від 07.05.2012, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальна лізингова компанія "Альфа";

- №66444977 на підставі договору оренди №02А/20 від 01.01.2020, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ост-Вест Логістик Україна";

- №№68233907 та 52369741 на підставі договору піднайму №03А/20 від 01.01.2020, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс".

Для організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування та надання послуг, пов`язаних з перевезеннями, між позивачем (замовник) та Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (виконавець) укладено договір №ПР/М-15103/НЮі від 09.11.2015 про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору сторони керуються цим договором, законами України, Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України, Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Соглашением о международном железнодорожном грузовом сообщении (СМГС), Правилами експлуатації власних вантажних вагонів, іншими нормативними документами.

Згідно з п. 1.3 договору дані про власні вантажні вагони повинні бути внесені до Автоматичного банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ) з ознакою власника (при необхідності орендаря), а оператора - в базу даних "Вантажні вагони компаній-операторів" (база операторів).

Замовник зобов`язується: на виконання погоджених вантажовідправниками обсягів перевезень вантажів у вагонах замовника забезпечувати його подачу під навантаження в межах заявлених обсягів; використовувати власні вагони для перевезення вантажів відповідно до їх конструкції і спеціалізації (пп. 2.1.4 та 2.1.8 договору).

Умовами пп. 2.2.5 договору сторонами погоджено, що виконавець зобов`язується повідомляти замовника про випадки несправності вагонів, що виникають під час руху, для вирішення питання ремонту таких вагонів (при відсутності договору на гарантоване обслуговування власних вантажних вагонів із залізницею).

Відповідно до пп. 3.1.2 договору замовник має право самостійно вирішувати питання щодо технічного обслуговування власних вагонів, які знаходяться на коліях загального користування.

Згідно з п. 9.1 договору у редакції додаткової угоди №5 від 05.12.2019 останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 включно. Сторони можуть домовитися про внесення змін до договору шляхом підписання додаткового договору, який має бути виконаний у письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками.

Також, як убачається з матеріалів справи, у вересні-грудні 2020 року на підставі залізничних накладних №№45303567 від 23.11.2020 (51915171 від 27.11.2020), 45376480 від 25.11.2020 (51919678 від 27.11.2020), 47137211 від 17.10.2020 (43986553 від 05.11.2020), 44261576 від 29.11.2020 (52033206 від 04.12.2020), 45757135 від 07.12.2020 (52106168 від 10.12.2020), 46702411 від 02.10.2020 (46775771 від 05.10.2020), 47086939 від 15.10.2020 (47191895 від 18.10.2020), 51357598 від 25.10.2020 (42681890 від 20.10.2020) та 45239951 від 19.08.2020 (40112559 від 22.08.2020) відповідачем здійснювалося перевезення вагонів №№61439063, 60040136, 59606699, 63992754, 57602773, 59673277, 66444977, 68233907 та 52369741.

Під час приймання вказаних вагонів на станціях "Куп`янськ-Сортувальний", "Слов`янськ" та "Помічна" відповідних структурних підрозділів Акціонерного товариства "Українська залізниця" було виявлено розукомплектування вагонів, про що складено акти загальної форми (форми ГУ-23).

Відповідно до актів загальної форми (форми ГУ-23) станції "Куп`янськ-Сортувальний" від 30.11.2020 при технічному обслуговувані вагону №61439063 та вагону №60040136 було виявлено розукомплектування авторежиму. Актом від 21.10.2020 встановлено, що при технічному обслуговувані вагону №59606699 виявлено розукомплектування стоянкового гальма. Відповідно до акту від 08.12.2020 при технічному обслуговувані вагону №63992754 було виявлено розукомплектування авторежиму. Актом від 11.12.2020 встановлено, що при технічному обслуговувані вагону №57602773 виявлено розукомплектування авторежиму.

На підставі актів загальної форми (форми ГУ-23) станції "Слов`янськ" від 11.10.2020 встановлено, що при технічному обслуговувані вагону №59673277 було виявлено розукомплектування стоянкового гальма та авторежиму. Актом від 22.10.2020 встановлено, що при технічному обслуговувані вагону №66444977 було виявлено розукомплектування стоянкового гальма.

Відповідно до актів загальної форми (форми ГУ-23) станції "Помічна" від 31.10.2020 при технічному обслуговувані вагону №68233907 виявлено розукомплектування стоянкового гальма, актом від 02.09.2020 встановлено, що при технічному обслуговувані вагону №52369741 виявлено розукомплектування стоянкового гальма.

Також були складені відповідні повідомлення на ремонт або технічне обслуговування вагонів (форми ВУ-23М), а саме:

- повідомлення станції "Куп`янськ-Сортувальний" на ремонт або технічне обслуговування вагонів №2146 від 30.11.2020 з найменуванням несправності "послаблення кріплення труби" (вид потрібного ремонту - ТР-2), №2150 від 30.11.2020 з найменуванням несправності "послаблення кріплення труби" (вид потрібного ремонту - ТР-2), №9016 від 21.10.2020 з найменуванням несправності "закінчення календарного строку деповського" (вид потрібного ремонту - Деповській ремонт (01)), №2203 від 08.12.2020 з найменуванням несправності "Разук. РСТ (455)" (вид потрібного ремонту - ТОв-2 (4)), №2218 від 11.12.2020 з найменуванням несправності "розукомплектування ручного" (вид потрібного ремонту - ТР-2);

- повідомлення станції "Слов`янськ" на ремонт або технічне обслуговування вагонів №8271 від 11.10.2020 з найменуванням несправності "дострокова постановка в деповський" (вид потрібного ремонту - Деповський ремонт (01)), №8341 від 22.10.2020 з найменуванням несправності "дострокова постановка в деповський" (вид потрібного ремонту - деповський ремонт);

- повідомлення станції "Помічна" на ремонт або технічне обслуговування вагонів б/н від 30.10.2020 з найменуванням несправності "дострокова постановка в деп. рем." (вид потрібного ремонту - ДСП (01)), б/н від 02.09.2020 з найменуванням несправності "ДР-460" (вид потрібного ремонту - деповський (01)).

По закінченню ремонтних робіт вагонів були складені повідомлення №№3944 від 30.11.2020, 6607 від 05.11.2020, 3967 від 09.12.2020, 3981 від 13.12.2020, 8194 від 08.12.2020, 8212 від 24.12.2020, 9907 від 21.12.2020 та 37 від 05.12.2020 про приймання вантажних (пасажирських) вагонів з ТО-2/Деповського (форма ВУ-36М).

Окрім цього, місцевим господарським судом встановлено, що для організації та виконання ремонту залізничних вагонів між позивачем (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" (виконавець) укладено договір №49у від 27.06.2019 про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів.

Відповідно до п. 1.1 даного договору виконавець надає замовнику комплексну послугу з організації ремонту залізничних вагонів замовника, розобладнаних запасними частинами/деталями/вузлами внаслідок розкрадання та вчинення протиправних дій третіми особами, а саме: забракованих вагоноремонтними підприємствами Акціонерного товариства "Українська залізниця" через їх розобладнання запасними частинами/деталями/вузлами вагона під час перевезення на шляху прямування; виявленій необхідності доукомплектації запасними частинами/деталями/вузлами в ході проведення ремонтів вагонів або під час відстою вагонів на коліях Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Згідно з п. 1.2 договору акт загальної форми ГУ-23, підписаний уповноваженими особами Акціонерного товариства "Українська залізниця", є документом, що засвідчує обставини, місце події, кількість, тип, найменування відсутніх запасних частин/деталей/вузлів для перерахування вагону з робочого парку в парк несправних.

Умовами п. 2.1.2 договору також передбачено, що виконавець зобов`язаний, зокрема, контролювати якість проведення ремонтів, якість запасних частин/деталей/вузлів, дотримання термінів ремонту вагонів, поставки запасних частин/деталей/вузлів, складання повідомлень форми ВУ-23М, ВУ-36М.

Виконавець зобов`язаний здійснювати поставку (з оборотного запису виконавця), закупівлю необхідних запчастин, вузлів, деталей, матеріалів для ремонту вагонів замовника і своєчасно поставляти їх для проведення ремонту на відповідні вагоноремонтні підприємства (п. 2.1.3 договору).

Згідно з п. п. 4.4.1 та 4.4.2 договору вартість комплексної послуги виконавця у разі розобладнання вагонів замовника складається з: вартості організації ремонту вагону замовника у вагоноремонтному підприємстві Акціонерного товариства "Українська залізниця" (без урахування вартості запасних частин, деталей/вузлів), що становить 23160,00 грн з ПДВ за один вагон; вартості поставки (у т.ч. з оборотного запасу замовника) запасних частин/деталей/вузлів, у тому числі, але не виключно: вартості транспортування запасної частини/деталі/вузла в вагоноремонтному підприємстві Акціонерного товариства "Українська залізниця"; вартості відповідального зберігання запасних частин/деталей/вузлів в вагоноремонтному підприємстві Акціонерного товариства "Українська залізниця"; вартості послуги встановлення противандального кріплення Болт К.Б-53-19, Гайка к. Г-22-18,5.

Вартість поставки запасних частин/деталей/вузлів за найменуванням за 1 од., з урахуванням додаткової угоди №2 від 02.08.2020 до договору, становить, зокрема: авторежим вантажний - 8200,00 грн без ПДВ, стоянкове гальмо - 8200,00 грн без ПДВ. При встановленні на вагонах вищезазначених запасних частин/деталей/вузлів використовуються противандальні кріплення Болт К.Б-53-19, Гайка к. Г-22-18,5.

Згідно з п. 4.5 договору замовник сплачує надані виконавцем послуги на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг та рахунків до них.

Умовами п. 9.1 договору передбачено, що він набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо будь-яка зі сторін не заявить про його розірвання протягом 30 (тридцяти) робочих днів до закінчення терміну його дії.

В обґрунтування вартості комплексної послуги виконавця за організацію виконання ремонту залізничних вагонів замовника у вагоноремонтних підприємствах Акціонерного товариства "Українська залізниця" та поставки і доукомплектації запасними частинами/деталями/вузлами, позивачем надано наступні докази:

- акт наданих послуг №27 від 21.12.2020 на загальну суму 1062120,00 грн, з яких: за ремонт вагону №6143963 у сумі 30500,00 грн (авторежим - 8200,00 грн та поточний ремонт РС - 22300,00 грн) та за ремонт вагону №60040136 у сумі 30500,00 грн (авторежим - 8200,00 грн та поточний ремонт РС - 22300,00 грн). Вказаний акт оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №№ТЗW0000026 від 06.01.2021 на суму 90000,00 грн, ТЗW0000070 від 12.01.2021 на суму 200000,00 грн, ТЗW0000092 від 14.01.2021 на суму 170000,00 грн, ТЗW0000119 від 15.01.2021 на суму 350000,00 грн та 98614 від 15.01.2021 на суму 252120,00 грн;

- акт наданих послуг №30 від 21.12.2020 на загальну суму 771120,00 грн, з яких: за ремонт вагону №59606699 у сумі 30500,00 грн (стоянкове гальмо в зборі - 8200,00 грн та послуги - 22300,00 грн), який оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №ТЗW0000193 від 21.01.2021 на суму 771120,00 грн;

- акт наданих послуг №31 від 18.01.2021 на загальну суму 1375800,00 грн, з яких: за ремонт вагону №63992754 у сумі 30500,00 грн (авторежим - 8200,00 грн та поточний ремонт РС - 22300,00 грн), за ремонт вагону №57602773 у сумі 30500,00 грн (авторежим - 8200,00 грн та поточний ремонт РС - 22300,00 грн), який оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №№ТЗW0000275 від 02.02.2021 на суму 430000,00 грн, ТЗW0000316 від 03.02.2021 на суму 900000,00 грн та ТЗW0000226 від 04.02.2021 на суму 45800,00 грн;

- акт наданих послуг №33 від 18.01.2021 на загальну суму 179184000,00 грн, з яких: за ремонт вагону №52369741 у сумі 30500,00 грн (стоянкове гальмо в зборі - 8200,00 грн та послуги - 22300,00 грн), за ремонт вагону №682339073 у сумі 30500,00 грн (стоянкове гальмо в зборі - 8200,00 грн та послуги - 22300,00 грн). Акт оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №№ТЗW0000328 від 04.02.2021 на суму 73200,00 грн, ТЗW0000363 від 05.02.2021 на суму 777000,00 грн, ТЗW0000380 від 08.02.2021 на суму 330000,00 грн, ТЗW0000379 від 09.02.2021 на суму 360000,00 грн та ТЗW0000417 від 10.02.2021 на суму 251640,00 грн;

- акт наданих послуг №34 від 18.01.2021 на загальну суму 568680,00 грн, з яких: за ремонт вагону №59673277 у сумі 38700 грн (стоянкове гальмо в зборі - 8200,00 грн, авторежим - 8200,00 грн та послуги - 22300,00 грн), який оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням ТЗW0000450 від 15.02.2021 на суму 568680,00 грн;

- акт наданих послуг №35 від 18.01.2021 на загальну суму 1227480,00 грн, з яких: за ремонт вагону №66444907 у сумі 30500,00 грн (стоянкове гальмо в зборі - 8200,00 грн та послуги - 22300,00 грн), який оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №№ТЗW0000452 від 15.02.2021 на суму 1180000,00 грн та ТЗW0000612 від 01.03.2021 на суму 47480,00 грн.

З огляду на викладене, загальна сума витрат позивача на комплексні послуги, надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг", за організацію виконання ремонту спірних залізничних вагонів у вагоноремонтних підприємствах залізниці та поставку і доукомплектацію запасними частинами/деталями/вузлами згідно наданих актів наданих послуг, на переконання позивача, становить 339240,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо схоронності (збереження) майна (вагонів) після їх прийняття до перевезення залізничним транспортом, наслідком чого стало їх розукомплектування. Отже, позивач поніс збитки, пов`язані з організацією виконання ремонту та поставки і доукомплектації запасними частинами/деталями/вузлами спірних залізничних вагонів, які зобов`язане відшкодувати Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначав, що у позивача відсутні правові підстави на подання позову про відшкодування збитків по вагонах №№68233907, 60040136 та 57602773, оскільки в залізничній накладній та автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів ГІОЦ Акціонерного товариства "Українська залізниця" вказані інші власники та орендарі наведених вагонів, ніж зазначає позивач. Окрім цього, відповідачем було здійснено ремонт спірних вагонів у зв`язку з плановими ремонтами, а не з підстав, на які посилається позивач.

Також в обґрунтування своїх заперечень відповідач вказував те, що в актах загальної форми ГУ-23 не достатньо підписів уповноважених осіб та такі акти підписані невстановленими особами, відсутнє зазначення форми акта, а також наголошував на відсутності реєстрації складання деяких актів в електронній базі даних відповідача.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність підтвердженого факту нанесення збитків Товариству з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) Акціонерного товариства "Українська залізниця".

З такою позицією погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 5 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут) Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

Згідно зі ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам (ст. 8 Статуту).

Відповідно до п. 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №17 від 29.01.2015, перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Згідно з п 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих правил. Накладна згідно з цими правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Зі змісту наявних у матеріалах справи залізничних накладних, про які було зазначено вище, у графі 55 кожної з них міститься відмітка про накладення електронного цифрового підпису при здійсненні прийому вагонів на перевезення, яким підтверджується правильність внесених до накладної відомостей.

Як було зазначено, відповідач у суді першої інстанції вказував на те, що у позивача відсутні правові підстави на подання позову про відшкодування збитків по вагонах №№68233907, 60040136 та 57602773, оскільки в залізничній накладній та автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів ГІОЦ Акціонерного товариства "Українська залізниця" вказані інші власники та орендарі наведених вагонів, ніж зазначає позивач.

Суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, правомірно відхилив наведені доводи відповідача з огляду на наступне.

Вагон №68233907 знаходиться у піднаймі у позивача на підставі договору №03А/20 від 01.01.2020, укладеного між власником вагону - Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" та позивачем. Передача вказаного вагону позивачу підтверджується актом приймання-передачі приватних вагонів у піднайм від 01.01.2020. Окрім того, в залізничній накладній №42681890 від 29.10.2020, на яку посилається відповідач, у графі 1 відправником вантажу зазначено саме позивача.

Вагон №57602773 знаходиться в оренді у позивача на підставі договору оренди №42-А від 16.03.2021, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша українська транспортна компанія", строк дії якого відповідно до додаткової угоди №45 від 01.10.2017 було продовжено до 31.12.2022. У залізничній накладній №46775771 від 05.10.2020 в графі 20 власником вказаного вагону зазначено саме позивача.

Також, вагон №60040136 знаходиться в оренді у позивача на підставі договору оренди №69А/19 від 19.09.2019, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл". Передача вказаного вагону в оренду позивачу підтверджується додатком №1 до договору.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Отже, у розумінні наведених приписів цивільного законодавства право на звернення з позовом про відшкодування збитків не ставиться в залежність від тієї умови, чи є позивач власником майна чи лише ним користується за наявності правових підстав для цього.

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Як було зазначено вище, у вересні-грудні 2020 року відповідач здійснив відправлення вагонів, які перебувають у володінні, оренді, піднаймі позивача на підставі відповідних договорів. Вказане підтверджується залізничними накладними.

Умовами ст. 8 Статуту передбачено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

Відповідно до п. 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів власними вантажними вагонами є вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКТБ ЦВ "Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм", затвердженого Радою із залізничного транспорту держав-учасниць СНД 25.04.2001 (далі - Знаки і написи), та мають ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Згідно з п. 3.4 Правил власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14). Інформація про технічний стан власних вантажних вагонів відображається в акті огляду технічного стану вантажних вагонів (додаток 2), який складається працівником вагонного господарства на станції, підприємстві, у депо, де дислоковані вагони. При складанні акта на території України він заповнюється українською мовою, у залізничних адміністраціях інших країн - російською мовою. Число, місяць, рік та місце огляду вагона повинні відповідати фактичній даті та місцю дислокації вагона. Акт не повинен мати будь-яких виправлень і є дійсним протягом двох місяців з дня його складання.

Проте, як правомірно встановлено місцевим господарським судом, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності технічного стану вагонів №№ 61439063, 60040136, 59606699, 63992754, 57602773, 59673277, 66444977, 68233907 та 52369741 під час прийняття їх відповідачем до перевезення.

Таким чином, оскільки відповідачем прийнято вагони до перевезення без зауважень, такі вагони було пошкоджено під час їх прямування на коліях загального призначення, а несправності було виявлено після прибуття їх до станції призначення.

Відповідно до п. 6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997, забороняється ставити в склад поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно з п. 6.2.1 зазначеної інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, розукомплектування ручного стояночного гальма є саме пошкодженням вагону, а його несправність виключає поставлення такого вагону в склад потягу.

Судом першої інстанції встановлено, що на станціях «Слов`янськ», «Куп`янськ-Сортувальний» та «Помічна» на вагонах виявлено відсутність деталей (розукомплектування), про що свідчать складені акти загальної форми ГУ-23.

Відповідно до актів загальної форми були виявлені наступні розукомплектування:

- по вагонах №№040136 - авторежиму;

- по вагону №59606699 - стоянкового гальма;

- по вагону №63992754 - авторежиму;

- по вагону №57602773 - авторежиму;

- по вагону №59673277 - стоянкового гальма та авторежиму;

- по вагону №66444977 - стоянкового гальма;

- по вагону №68233907 - стоянкового гальма;

- по вагону №52369741 - стоянкового гальма.

Відповідно до п. 19 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 (далі - Правила користування вагонами і контейнерами), підставою для пред`явлення вантажовідправникам, вантажоодержувачам, власникам під`їзних колій, портам, підприємствам і організаціям, винним у пошкодженні вантажних вагонів, претензій щодо відшкодування збитків є акт про пошкодження вагона форми ВУ-25 або ВУ-25М (у разі машинної обробки актів) і акт загальної форми ГУ-23 (додаток 6), які складаються відповідно до Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002.

Згідно з п. 3 Правил складання актів (ст. 126 Статуту) акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема: в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

У матеріалах справи наявні акти загальної форми ГУ-23, а саме: від 30.11.2020 (вагон №61439063), від 30.11.2020 (вагон №60040136), від 21.10.2020 (вагон№ 5960699), від 08.12.2020 (вагон №63992754), від 11.12.2020 (вагон №57602773), від 11.10.2020 (вагон №59673277), від 22.10.2020 (вагон №66444977), від 31.10.2020 (вагон №68233907) та від 02.09.2020 (вагон №52369741).

Судом першої інстанції правомірно відхилено доводи відповідача з приводу недоліків у складанні актів загальної форми, оскільки акти (повідомлення) складалися безпосередньо відповідачем і саме на нього покладено обов`язок чітко і належним чином здійснювати їх складання.

Натомість, неналежне оформлення відповідачем в односторонньому порядку документів, на підставі яких у позивача виникає право вимоги до Акціонерного товариства "Українська залізниця" з відшкодування збитків, не може мати наслідком нівелювання можливості реалізувати таке право відповідною особою.

Судом прийнято до уваги посилання відповідача на відсутність реєстрації складання зазначених у відзиві на позов актів, однак відсутність реєстрації вказаних актів в єдиній базі даних регіональної філії не може ставити під сумнів їх складення та наявність, оскільки акти загальної форми ГУ-23 містять підписи і відтиски штампів відокремлених підрозділів відповідача.

Окрім цього, надані відповідачем витяги з електронної бази даних актів ГУ-23 та роздруківки електронної бази обліку вантажних вагонів не можуть прийматися судом як належні та допустимі докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 91 ГПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч. ч. 1 та 2 ст. 96 ГПК України).

Разом з цим, надані відповідачем до матеріалів справи скріншоти та роздруківки електронних баз у відповідності до приписів ст. ст. 91 та 96 ГПК України не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази у справі, оскільки не містять електронних цифрових підписів.

Також надані відповідачем довідки порталу УЗ: 1423 містять інформацію "Загальний стан складання актів ф. ГУ-23а. Дані відсутні", тоді як в матеріалах справи наявні акти загальної форми ГУ-23.

Таким чином наявні у матеріалах справи акти загальної форми ГУ-23 є належним доказом на підтвердження виявленого факту розукомплектування вагонів.

За фактом встановлення розукомплектування авторежиму та стоянкового гальма вагони були направлені на технічне обслуговування/деповський ремонт, про що свідчать оформлені повідомлення форми ВУ-23М.

Повідомлення форми ВУ-23М є документом, що засвідчує технічно несправний стан вагона, і є підставою для перерахування вагонів із робочого парку до неробочого до числа несправних.

Посилання відповідача на те, що згідно повідомлень форми ВУ-23М вагони №№59673277, 66444977, 68233907 та 52369741 були направлені на деповський ремонт, тобто причиною ремонту вказаних вагонів не було їх "розобладнання", правомірно не прийнято до уваги судом першої інстанції, оскільки у матеріалах справи наявні акти загальної форми ГУ-23, складені відповідачем, у яких зазначено саме про розукомплектування стоянкового гальма та авторежиму вказаних вагонів.

Відповідно до п. 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з п. п. 20 а 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також внесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

На виконання вищезазначених правил у зв`язку з розукомплектуванням вагонів їх було відправлено до структурних підрозділів відповідача: Виробничий підрозділ "Експлуатаційне вагонне депо Куп`янськ", Структурний підрозділ "Слов`янськ вагонне депо" та Ремонтне вагонне депо "Помічна" для проведення ремонтних робіт, що підтверджується повідомленнями про приймання вантажних вагонів із ТОв-2 (4) та деповського ремонту (1) форми ВУ-36М.

Як було зазначено вище, для організації та виконання ремонту залізничних вагонів між позивачем (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" (виконавець) укладено договір №49у від 27.06.2019 про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів.

На підставі вказаного правочину в обґрунтування вартості комплексної послуги виконавця за організацію виконання ремонту залізничних вагонів замовника у вагоноремонтних підприємствах залізниці та поставки і доукомплектації запасними частинами/деталями/вузлами, позивачем надані акти наданих послуг №№27 та 30 від 21.12.2020, №№31, 33, 34 та 35 від 18.01.2021 на загальну суму 339240,00 грн з ПДВ:

- за ремонт вагону №6143963 у сумі 30500,00 грн (авторежим - 8200,00 грн та поточний ремонт РС - 22300,00 грн);

- вагону №60040136 у сумі 30500,00 грн (авторежим - 8200,00 грн та поточний ремонт РС - 22300,00 грн);

- вагону №59606699 у сумі 30500,00 грн (стоянкове гальмо в зборі - 8200,00 грн та послуги - 22300,00 грн);

- вагону №63992754 у сумі 30500,00 грн (авторежим - 8200,00 грн та поточний ремонт РС - 22300,00 грн);

- вагону №57602773 у сумі 30500,00 грн (авторежим - 8200,00 грн та поточний ремонт РС - 22300,00 грн);

- вагону №52369741 у сумі 30500,00 грн (стоянкове гальмо в зборі - 8200,00 грн та послуги - 22300,00 грн);

- вагону №682339073 у сумі 30500,00 грн (стоянкове гальмо в зборі - 8200,00 грн та послуги - 22300,00 грн);

- вагону №59673277 у сумі 38700,00 грн (стоянкове гальмо в зборі - 8200,00 грн, авторежим - 8200,00 грн та послуги - 22300,00 грн);

- вагону №66444907 у сумі 30500,00 грн (стоянкове гальмо в зборі - 8200,00 грн та послуги - 22300,00 грн).

Вказані акти були оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

При цьому, суд зазначає, що наявними у матеріалах справи повідомленнями за формою ВУ-36М підтверджується виключно сам факт проведення ремонту та технічного огляду спірних вагонів, у той час як вартість необхідних до придбання деталей, вартість послуг з поточного ремонту залізничних вагонів та вартість послуг з організації виконання ремонтних робіт вказана безпосередньо в актах наданих послуг, підписаних між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" у рамках укладеного договору №49у від 27.06.2019.

Отже, загальна сума витрат позивача на комплексні послуги за організацію виконання ремонту спірних залізничних вагонів у вагоноремонтних підприємствах залізниці та поставку і доукомплектацію запасними частинами/деталями/вузлами згідно наданих актів наданих послуг становить 339240,00 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з: витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих правил.

Отже, збитки, заявлені до стягнення позивачем, складаються з витрат на організацію проведення ремонтних робіт розобладнаних вагонів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 ГК України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для застосування до особи цивільно-правової відповідальності у вигляді збитків є доведені позивачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами у розумінні ст. ст. 76-80 ГПК України обставини заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань, а також причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт").

За приписами ст. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству.

Згідно з абз. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Пунктом 19 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що підставою для пред`явлення вантажовідправникам, вантажоодержувачам, власникам під`їзних колій, портам, підприємствам і організаціям, винним у пошкодженні вантажних вагонів (далі - винна сторона), претензій щодо відшкодування збитків є акт про пошкодження вагона форми ВУ-25 або ВУ-25М (у разі машинної обробки актів) і акт загальної форми ГУ-23 (додаток 6), які складаються відповідно до Правил складання актів.

Разом з цим, доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань зі складання акта форми ВУ-25М про пошкодження вагонів та надсилання їх на адресу позивача Акціонерним товариством "Українська залізниця" не надано.

Матеріали справи не містять доказів звільнення відповідача від обов`язку відшкодувати збитки, завдані позивачеві через те, що залізницею не забезпечено схоронності вагонів. При цьому, факт розукомплектування спірних вагонів підтверджується актами загальної форми ГУ-23.

З огляду на усе вищезазначене, позивачем доведено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення заявленого позову.

У поданій апеляційній скарзі відповідач повторно посилається на обставини, викладені ним у відзиві на позов та інших заявах по суті справи, поданих до суду першої інстанції, а саме щодо відсутності підстав у позивача на подання позову про стягнення збитків, неналежного оформлення актів форми ГУ-23 та наявність несправностей спірних вагонів ще до постановки їх в рухомий склад.

Разом з цим, колегія суддів вказує на те, що наведені аргументи відповідача вже були предметом розгляду в суді першої інстанції. Як було зазначено вище, місцевий господарський суд належним чином дослідив усі обставини справи та спростував доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення збитків. Тому, вищевказані аргументи Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" колегією суддів відхиляються.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2021 у справі №910/7155/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2021 у справі №910/7155/21 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено 16.12.2021.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В.Андрієнко