ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/2575/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/2575/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транссервісліс»,

м. Костопіль Рівненської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго»,

смт. Іванків Київської області

про стягнення 44 886,96 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Тітова Т.С., адвокат, довіреність вих. № 1/0401-21 від 04.01.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транссервісліс» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (надалі-відповідач) про стягнення 44 886,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 10/12-2020 від 18.12.2020, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 41 874,04 грн., з огляду на наявність якої нараховані 721,61 грн. пені, 595,41 грн. 3 % річних та 1 695,90 грн. інфляційних втрат. Разом з цим, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати, в тому числі, витрати на правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.09.2021 відкрито провадження у справі № 911/2575/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 06.10.2021.

04.10.2021 та 05.10.2021 до господарського суду від позивача надійшли клопотання б/н від 01.10.2021 (вх. № 22984/21, вх. № 23225/21), в яких останній просив суд здійснювати розгляд справи в підготовчому засіданні 06.10.2021 без участі його повноважного представника та не заперечував щодо переходу до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 06.10.2021 підготовче засідання було відкладено на 27.10.2021.

26.10.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання б/н від 25.10.2021 (вх. № 24744/21), в якому позивач просив суд здійснювати розгляд справи у підготовчому засіданні 27.10.2021 за відсутності його повноважного представника та не заперечував щодо переходу до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 27.10.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/2575/21, справу призначено до розгляду по суті на 22.11.2021.

22.11.2021на електрону адресу господарського суду від позивача надійшла заява б/н від 19.11.2021 (вх. № 26838/21), в якій останній просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника. Разом з цим, позивачем було повідомлено, що 05.11.2021 відповідачем в рахунок погашення заборгованості було сплачено 41 874,04 грн. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 721,61 грн. пені, 595,41 грн. 3 % річних та 1 695,90 грн. інфляційних втрат.

22.11.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, зокрема, копію платіжного доручення № 3858 від 05.11.2021 на суму 41 874,04 грн., з призначенням платежу: «оплата заборгованості за відходи деревини зг.дог. № 10/12-2020 від 18.12.2020».

Представник позивача в судове засідання 22.11.2021 не з`явився, проте останнім було повідомило суд (заява б/н від 19.11.2021) про розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Присутній в судовому засіданні 22.11.2021 представник відповідача зазначив про перерахування на рахунок позивача в рахунок погашення заборгованості 41 874,04 грн. та заперечував проти позову в іншій частині.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транссервісліс» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (відповідач, покупець) укладений Договір поставки № 10/12-2020, за умовами якого постачальник взяв на себе обов`язок, в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність покупця товар, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна вартість, умови та строки поставки та оплати, визначені сторонами у Специфікації, а покупець в свою чергу зобов`язується прийняти такий товар і своєчасно здійснити його оплату (п. 1.1 договору).

Ціна одиниці виміру товару визначаються сторонами в специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Загальна вартість кожної партії товару вказується в видаткових накладних на товар (п. 2.1 договору). Загальна вартість договору не обмежена і визначається шляхом додавання загальної вартості кожної партії товару (п. 2.3 договору).

Умовами п.п. 3.1, 3.2, 3.3 визначено, що розрахунок за кожну партію товару, в тому числі відшкодування вартості транспортних витрат постачальник (у разі поставки товару транспортом постачальника) здійснюється в безготівковому порядку протягом 60 календарних днів з дати підписання актів приймання-передачі товару. Строки оплати можуть бути змінені шляхом погодження у специфікації до договору.

Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Розрахунок за фактично одержану партію товару здійснюється покупцем на підставі належним чином оформлених видаткових накладних (актів приймання-передачі товару) та рахунків на оплату від постачальника.

Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару здійснюється на підставі специфікації та видаткових накладних.

Право власності на товар та ризики виникають в момент передачі товару покупцю, що фіксується видатковою накладною або актом приймання-передачі товару (п. 5.6 договору).

Умовами п.п. 8.1, 8.2 договору визначено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 18.12.2021. У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення даного договору за один місяць до кінцевого терміну його дії, договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах.

Договір підписаний зі сторони позивача та відповідача, а також скріплений відбитками печаток вказаних осіб.

Доказів визнання недійсним договору або його окремих положень чи розірвання спірного договору суду не надано.

18.12.2020 між позивачем та відповідачем підписаний Додаток № 1 до Договору № 10/12-20 від 18.12.2020 «Специфікація № 1» за умовами якої між сторонами погоджено, що асортимент товару - тріска деревини, кількість - 1 000 м.куб., загальна вартість - 220 000,00 грн., строк та порядок розрахунків - відстрочення платежу 60 календарних днів від дати поставки.

Так, позивачем на виконання умов Договору № 10/12-2020 від 18.12.2020, на підставі видаткових накладних № 1 від 26.12.2020 на суму 20 937,02 грн. та № 2 від 26.12.2020 на суму 20 937,02 грн., копії яких наявні в матеріалах справи, було поставлено, а відповідачем прийнято товар, всього на загальну суму 41 874,04 грн. Відповідні видаткові накладні скріплені підписами та печатками повноважних представників сторін.

Відповідна поставка товару підтверджується також наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними № 1 від 26.12.2020 та № 2 від 26.12.2020, за якими автомобільним перевізником, замовником та вантажовідправником виступає ТОВ «Транссервісліс», вантажоодержувачем - ТОВ «Біогазенерго», в пункті розвантаження смт. Іванків.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Однак, як стверджує позивач в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, вартість отриманого товару в сумі 41 874,04 грн., у строки визначені договором та специфікацією, залишена відповідачем не сплаченою.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача із претензією б/н від 18.06.2021, з вимогою сплатити наявну за відповідачем заборгованість та нараховані санкції. Докази надіслання претензії б/н від 18.06.2021 наявні в матеріалах справи.

Однак, вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою звернення позивача із позовом до господарського суду за захистом своїх порушених прав.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підписання покупцем накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фіксують факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, вже після направлення позовної заяви до суду та відкриття судом провадження у справі № 911/2575/21, відповідачем в рахунок погашення заборгованості було перераховано позивачу 41 874,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3858 від 05.11.2021, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку щодо закриття провадження у справі, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 41 874,04 грн., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, за відсутністю предмету спору в цій частині.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині своєчасної оплати отриманого товару, позивач на підставі п. 6.3 договору просить суд стягнути з відповідача 721,61 грн. пені, нарахованої від суми заборгованості, за період з 26.02.2021 по 17.08.2021.

Пунктом 6.3 договору визначено, що у випадку прострочення оплати за поставлену партію товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5 облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої в строк партії товару за кожний день прострочення.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати отриманого товару, позивач також просить суд стягнути з відповідача 595,41 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 26.02.2021 по 17.08.2021 та 1 695,90 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період: березень 2021 - липень 2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що наявний в матеріалах справи розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, вимоги позивача в цій частині визнаються судом та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача, оскільки задоволення майнових вимог позивача здійснено відповідачем після відкриття провадження у справі.

Що стосується заявлених до стягнення з відповідача 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

В обґрунтування відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, позивачем були надані Договір про надання правничої допомоги б/н від 01.06.2021, укладений між Адвокатом Горюновим Ігорем Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транссервісліс», Акт виконаних робіт № 17/08-21 від 17.08.2021, рахунок-фактура № 17/08-21 від 17.08.2021.

Так, з наданих матеріалів справи, зокрема, з Акту виконаних робіт № 17/08-21 від 17.08.2021 вбачається, що адвокатом були надані, а ТОВ «Транссервісліс» прийняті послуги з надання правничої допомоги на загальну суму 5 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору-доручення від 01.06.2021 гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється актом виконаних робіт.

Згідно з Актом виконаних робіт № 17/08-21 від 17.08.2021 адвокат передав, а позивач (замовник) прийняв послуги (роботи) на суму 5 000,00 грн. Щодо винагороди адвоката в сумі 2 000,00 грн. в акті на зазначено.

Для оплати послуг, адвокатом був виставлений рахунок-фактура № 17/08-21 на суму 5 000,00 грн.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 905/1055/19, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Таким чином, враховуючи надання суду документального підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., оскільки віднесення вищевказаних витрат до складу судових передбачено законом, надання послуг адвокатом в сумі 5 000,00 грн. підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про включення витрат позивача на професійну правничу допомогу до складу судових витрат у даній справі.

Враховуючи надання суду документального підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі № 911/2575/21 в частині вимог про стягнення 41 874,04 грн. заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (07201, Київська область, Іванівський район, смт. Іванків, вул. Розважівська, 192, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транссервісліс» (35000, Рівненська область, Рівненський район, м. Костопіль, вул. Котляревського, 68, ) 721 (сімсот двадцять одну) грн. 61 коп. пені, 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 41 коп. 3 % річних, 1 695 (одну тисячу шістсот дев`яносто п`ять) грн. 90 коп. інфляційних нарахувань, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 13.12.2021.

Суддя О.О. Христенко