ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.12.2021 Справа №905/1999/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця (84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216; електронна пошта: @mail.gov.ua )

до відповідача: Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» (місцезнаходження: 85670, Донецька область, м. Вугледар; ідентифікаційний код 40695853, електронна адреса: не відома)

про: стягнення штрафу 105 685,00 грн.

С У Т Ь С П О Р У

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення штрафу у розмірі 105 685,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем у накладній №48122253 маси вантажу у вагонах №№68606243, 60445780, про що було складено комерційний акт № 486202/245.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.10.2021 позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» залишено без руху. 05.11.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків та ухвалою суду від 10.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

19.11.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не враховано норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто, встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезені, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси зазначеної в перевізних документах, що відноситься до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або вологому стані. За розрахунками відповідача недостача вантажу не перевищує 2% норми природної недостачі вантажу.

26.11.2021 позивачем було надано відповідь на відзив в якій він заперечив проти доводів відповідача та зазначив, що фактично має місце не втрата вантажу, а неправильне визначення маси вантажу вантажовідправником, а тому посилання відповідача на різницю ваги вантажу у зв`язку з нормою недостачі не підтверджується матеріалами справи.

06.12.2021 відповідач надав заперечення на відповідь на відзив в якому зазначив, що вугілля навантажується у вагони навалом у сирому та вологому стані, що підтверджується Актом звіряння по кількості та якості №5-ШС/9 від 30.04.2021р.

Позивачем 09.12.2021 були надані заперечення в яких він зазначив, що відповідно до Правил оформлення перевізних документів, усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа (накладною), повинні бути внесені відправником у відповідні графи, а в спірній накладній, в розділі 20 «Найменування вантажу»: «вугілля кам`яне марки г-газовий», відомості, що вантаж був у вологому стані - відсутні.

Відповідно до ч.5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надходило.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

Вантажовідправником, Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая» зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію призначення Трипілля-Дніпровське регіональної філії Південно-Західна залізниця було направлено за залізничною накладною №48122253, у вагонах №№68606243, 60445780 вантаж вугілля кам`яне марки г-газовий.

У накладній вантажовідправником зазначено, що поверхня вантажу нижче рівня бортів вагона, вантаж промаркований повздовжньою смугою білого кольору по всій довжині вагону. Вантаж завантажено насипом, розміщено і закріплено згідно з п.п.2,3 гл.14 Додатку 3 до СМГС.

При оформлені залізничної накладної №48122253 відповідачем вказана маса у вагоні №68606243 нетто - 68 100кг, брутто - не зазначено, тари 20 900 кг; №60445780 нетто - 66 300 кг, брутто - не зазначено, тари 23 000 кг.

Як свідчить розділ 26 залізничної накладної маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (150т) заводський номер №37536.

Правильність внесених відомостей до вищезазначених накладних підтверджена відміткою представника відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень, про що свідчить відмітка працівника станції відправлення. Відповідні відмітки про наявність зауважень відсутні.

Як встановлено ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому законом порядку та за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

23.04.2021 на станції Волноваха, було здійснено контрольне комісійне зважування вагонів та складено акти загальної форми №№32832, 32833 від 23.04.2021 в результаті чого було виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній у зв`язку з чим був складений комерційний акт №486202/245/3 від 23.04.2021 відповідно до якого за результатами переважування на справних 150-тонних тензометричних вагах ст.Волноваха Дон.зал., держповірка 15.03.21р. при зважуванні виявилось у вагоні №68606243 по документу значиться: брутто- не вказано, тара - 20900 кг, нетто - 68100кг, фактично при зважуванні виявилось брутто - 88000 кг. Тара 20900 кг (згідно документа), нетто - 67100кг, що менше документа на 1000кг. Вагон 60445780 по документу значиться брутто - не вказано, тара - 23000кг, нетто - 66300кг, фактично при зважуванні виявилось брутто- 88000кг, тара - 23000кг (згідно документа), нетто-65000кг, що менш документа на 1300 кг. Фактично при огляді у вагонах виявлено: навантаження нижче рівня бортів на 20-30 см, поверхня розрівняна, по периметру вагону природні скоси, маркування білого кольору, не покриває весь вантаж. Течі вантажу немає. Вагони бездвірні, розвантажувальні люки зачинені на запірний пристрій. Вагони технічно справні. Контрольне комісійне зважування проведено агентом комерційним Годлевською А.М. , в присутності ДСЗ Довгопольської Г.В., представника Волноваського відділу поліції Боков - 23.04.21р. З моменту прибуття до відправлення вагони знаходились під охороною. Посада начальника вантажного району (двору) за штатним розкладом відсутня.

Комерційний акт №486202/245/3 від 23.04.2021, складено та підписано: ДСЗ Довгопольською Г.В., агент ком. Годлевською А.М., інженером Годлевською О.О.

На станції призначення був заповнений розділ "Є" комерційного акту про те, що під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено.

Посилаючись на положення статей 118 та 122 Статуту залізниць України, позивач нарахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу у розмірі п`ятикратної провізної плати за спірний вантаж у розмірі 105 685 грн.

Відповідно до пункту 10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зі змінами, внесеними відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, пунктом 10 Правил складання актів на виконання статті 29 Статуту залізниць України визначено імперативну частину суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також передбачено можливість участі в складенні комерційного акта одержувача вантажу, якщо він брав участь у перевірці, або інших працівників залізниці.

Відповідно до частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Наказом №-94 від 28.01.2021, позивачем, у зв`язку з відсутністю в штатному розкладі станцій посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, старшого прийомоздавальника) визначено коло осіб які мають повноваження на підписання комерційних актів, зокрема інженер станції Годлевська О.О., заступник начальника станції Довгопольська Г.В., агент комерційний Годлевська А.М.

Крім того позивачем на підтвердження відповідних повноважень осіб на підписання комерційних актів надано:

- наказ (Розпорядження) 169-ОС від 24.12.2020 про переведення на іншу роботу Довгопольської Ганни Вікторівни з посади черговий по залізничній станції Волноваха на посаду заступника начальника станції Волноваха; Посадову інструкцію заступника начальника станції, яка затверджена 31.03.2021 начальником центру структурного підрозділу «Регіональний центр роботи станцій» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» А.О. Горбатенко.

- наказ (Розпорядження) 319/ДС-ос від 30.12.2021 про переведення на іншу роботу Годлевської Анни Миколаївни з посади прийомоздавальник вантажу та багажу (старший) 4 розряду станції Волноваха на посаду агент комерційний станції Волноваха; Посадову інструкцію агента комерційного, яка затверджена 11.11.2019 начальником структурного підрозділу «Станції Волноваха» М.П. Єрошенко.

-Посадову інструкцію інженеру з організації розшуку вантажів, яка затверджена 11.11.2019 начальником структурного підрозділу «станція Волноваха» М.П. Єрошенко.

Отже, акт підписано уповноваженими особами.

Зважування маси вантажу у вагонах на станції Волноваха Донецької залізниці здійснювалось на 150 т тензонометричних вагах ст. Волноваха.

Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ) - вагонних ваг, тип ЗВВТ - Тензометричні, заводський №1370, міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз в 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 1 раз в 6 місяців.

15.03.2021 р було проведено держповірку та контрольний огляд-перевірку вагонних ваг.

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст. 129 Статуту визначено складання комерційного акту. Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 ст.77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Таким чином спірний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, а тому приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній.

Наявними матеріалами справи підтверджується відсутність слідів доступу до вантажу, відсутність виїмок, заглиблень у спірному вагоні та будь-яких слідів розкрадання та втрати вантажу під час слідування вагону. Викладені обставини дають підстави вважати що саме відправник неправильно зазначив масу вантажу у спірній накладній.

У застосуванні ст.ст. 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню саме за факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Також суд констатує, що правильне зазначення маси вантажу у перевізних документах є обов`язком вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У накладній №48122253 зазначено, що провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №6860243 становить 10 645,00 гривень. За розрахунком позивача штраф (п`ятикратний розмір провізної плати) становить 53 225 грн, виходячи з (10 645,00 х 5).

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні № 60445780 становить 10 492,00 грн. За розрахунком позивача штраф (п`ятикратний розмір провізної плати) становить 52 460,00 грн, виходячи з (10 492,00 х 5) .

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем в розрахунку не враховано норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто, зазначаючи, що сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2% маси зазначеної в перевізних документах, що відноситься до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або вологому стані, а отже за здійсненим розрахунком відповідача, недостача вантажу не перевищує 2% норми природньої недостачі.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема при перевезенні мінерального палива.

Відповідно до ч. 6 п.п. 1.2, 1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р., заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Залізнична накладна №48122253 не містить відомостей про те, що вантаж завантажено у сирому або вологому стані, тому в цьому випадку норма природної втрати складає саме 1% - для вантажу «мінеральне паливо».

Щодо посилань відповідача на акт №5-ШС/9 звірення по кількості та якості, який складений між представниками ДП «ДП Шахта ім. М.С. Сургая» та Трипільською ТЕС ПАТ «Центренерго», який на думку відповідача підтверджує вологість вугілля, то він не приймається судом у якості відповідного доказу, оскільки, як вже зазначалось, відповідних даних про вологість вугілля до перевізних документів внесено не було, крім того, позивач не є стороною, яка складала та підписувала вищезазначений акт та була обізнана про властивості вугілля.

Враховуючи викладене, Господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 105 685,00 грн штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення штрафу у розмірі 105 685,00 гривень задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (місцезнаходження: 85670, Донецька область, м. Вугледар; ідентифікаційний код 40695853, електронна адреса: не відома) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця (84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) 105 685,00 гривень штрафу та витрати з оплати судового збору в сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 16.12.2021.

Суддя Ю.С. Зельман