ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.12.2021 Справа № 905/1635/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання Золіна П.І.,

розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка, Донецька область,

до відповідача Комунального підприємства Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради, м.Слов`янськ, Донецька область,

про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу в сумі 1142626,30 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка, позивач, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради, про стягнення 1142626,30 грн.

Ухвалою від 01.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1635/21; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідач неналежно виконав свої грошові зобов`язання за договором №921/18Э про закупівлю товарів (робіт або послуг) від 14.01.2019 за період з березня 2019 по квітень 2019, щодо оплати в сумі 1142626,30 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відтермінувати погашення заборгованості строком на 9 місяців згідно наданого графіку (додаток 1 відзиву).

У відповіді на відзив позивач не погоджується з розстроченням виконання рішення.

В судові засідання представники сторін не з`являлись, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Виходячи з того, що сторони обізнані з фактом відкриття провадження та датами судових засідань у даній справі, а також враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними матеріалами.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

14.01.2019 між Приватним акціонерним товариством Авдіївський коксохімічний завод (учасник, позивач) та Комунальним підприємством Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради (замовник, відповідач) укладено договір №921/18Э про закупівлю товарів (робіт або послуг), відповідно до п.1.1 якого учасник зобов`язався протягом 2019 року поставити замовникові (товари), зазначені в пропозиції за кодом Закупівлі ДК 021-2015 (CPV 20-8- пара гаряча вода та пов`язана продукція, а замовник прийняти і оплатити (такі товари, роботи або послуги) ДК 021-2015 (CPV 20-8- пара гаряча вода та пов`язана продукція.

Згідно з п.1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент товару роботи або послуги) ДК 021-2015 (CPV 20-8- пара гаряча вода та пов`язана продукція.

Кількість товару (послуг або кількісні характеристики виконуваних за цим договором робіт) 106500Гкал, та 105984м3 хімічно очищеної води (п.1.3 договору).

Відповідно до п.3.1 договору ціна договору становить 6106825,01грн з ПДВ.

Пунктом 4.1 договору узгоджено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред`явлення учасником рахунку на оплату (товару, робіт або послуг) або (на підставі) підписання сторонами акта, а саме: розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 10 робочих днів після їх надання.

До рахунків додаються: акти приймання-передачі (поставки) товару. Вся документація, в обов`язковому порядку засвідчена підписами уповноважених осіб та скріплена печаткою (п.4.2 договору).

Відповідно до п.5.1 договору строк (термін) поставки (передачі) товарів (виконання робіт або надання послуг) - протягом 2019 року.

Договір діє з 01.01.2019 до 31.12.2019, а в частині фінансових зобов`язань - до їх повного виконання (п.10.1 договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін без зауважень та скріплено печатками підприємств.

До матеріалів справи додано додаток №1 до договору №921/18Э про закупівлю товарів (робіт або послуг) від 14.01.2019.

Згідно з п.1.1 додатку №1 постачальник зобов`язується поставити споживачу теплову енергію в кількості 106500,00 Гкал, в тому числі по кварталам: 1кв. 55000,00 Гкал, 2кв.8000,00Гкал, 3кв. 0,00Гкал, 4кв. 43500,00 Гкал.

Кількість теплової енергії визначається згідно листа-заявки споживача з обов`язковим узгодженням з постачальником і вказується в договорі.

Відповідно до п.6.1 додатку №1 ціна 1 Гкал теплової енергії встановлюється на підставі тарифу, встановленого Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сфері комунальних послуг і становить 36,33грн без ПДВ (43,60грн з урахуванням ПДВ). Ціна 1 куб.м хімічно очищеної води, витрати якої допущено споживачем в результаті його діяльності встановлюється згідно калькуляції постачальника і становить 11,51грн без ПДВ.

Згідно з п. 6.2 додатку №1 розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться виключно у грошовій формі згідно встановлених тарифів. Інші варіанти розрахунків можливі за обов`язкової згоди на те обох сторін та виключно в рамках чинного законодавства України.

За змістом п. 6.3 додатку №1 розрахунковим періодом є період з 16-00 год. 24 числа попереднього місяця по 16-00 год. 24 числа звітного місяця.

У відповідності до п.6.4 додатку №1 споживач протягом 10 календарних днів після отримання рахунку на оплату спожитої теплової енергії сплачує Постачальнику вартість зазначеної в складеному належним чином акті наданих послуг кількості теплової енергії та хімічно очищеної води.

На виконання умов договору №921/18Э від 14.01.2019 позивачем у березні-квітні 2019 було поставлено, а відповідачем прийнято продукцію на суму 1142626,30грн, за наслідком чого сторонами були підписані акти №92464329, №92461568 від 24.03.2019, та №92518942, №92510175 від 15.04.2019 прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) на загальну суму 1142626,30 грн.

Позивачем за поставлену продукцію виставлено відповідачу рахунки-фактури №92464329 від 24.03.2019 на суму 591118,16 грн, №92461568 від 24.03.2019 на суму 124169,88 грн., №92518942 від 15.04.2019 на суму 345018,74 грн., №92510175 від 15.04.2019 на суму 82319,52 грн.

Доказів оплати відповідачем виставлених рахунків суду не надано.

Оскільки, прийняте на себе за договором №921/18Э від 14.01.2019 зобов`язання з оплати за отримання поставленої пари, гарячої води та пов`язаної продукції у передбачений договором строк відповідач не виконав, що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про стягнення основної заборгованості у сумі 1142626,30грн.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ним, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) від 14.01.2019.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначалось судом вище, предметом даного спору є матеріально - правова вимога позивача про стягнення боргу за поставлену теплову енергію за договором про закупівлю товарів (робіт або послуг) від 14.01.2019.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Між тим обставини справи свідчать, що відповідачем не здійснено повної оплати вартості отриманої продукції у передбачений п.4.1 договору строк.

Отже, враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості у розмірі 1142626,30грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №921/18Э від 14.01.2019 у зазначеному розмірі.

Щодо клопотання відповідача про відтермінування погашення заборгованості строком на 9 місяців згідно наданого графіку з жовтня 2021 по червень 2022, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищевказаної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.ч.3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Приймаючи рішення про розстрочку виконання рішення, суд повинен оцінити, а заявник, відповідно, довести належними доказами, гарантовану можливість виконання рішення у запропоновані ним строки.

Заявляючи про розстрочення виконання рішення відповідач посилається на незадовільний фінансовий стан, наявність кредиторської заборгованості. В підтвердження обставин, на які посилається відповідач у заяві про розстрочення виконання рішення, останнім надано висновок Торгово-промислової палати №464/12.1.-21-03 від 23.06.2017 про істотну зміну обставин.

Разом з тим, ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим ці ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Крім того, розстрочення виконання судового рішення має на меті забезпечити його реальне виконання з урахуванням інтересів сторін. У зв`язку з чим, посилання відповідача лише на складний фінансовий стан без визначення реальної перспективи виконання судового рішення не може бути підставою для розстрочення такого виконання.

Висновок Торгово-промислової палати №464/12.1.-21-03 від 23.06.2017, на який відповідач посилається в обґрунтування своєї заяви не стосується безпосередньо правовідносин за договором №921/18Э про закупівлю товарів (робіт або послуг) від 14.01.2019, оскільки такі обставини існували раніше укладання спірного договору.

В супереч ст.74 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не надано доказів того, що саме в графік, визначений ним для розстрочки погашення заборгованості рішення суду буде виконано.

Позивач у відповіді на відзив проти розстрочення заборгованості заперечив.

Судом неодноразово викликались сторони в судове засідання, відповідачу було запропоновано надати пояснення щодо обставин викладених позивачем у відповіді на відзив, проте, відповідач не відреагував.

Проаналізувавши зміст та матеріали заяви про розстрочення виконання рішення суду, суд встановив, що надані відповідачем докази не підтверджують можливість виконання рішення у запропоновані ним строки.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність доведених та обґрунтованих підстав для задоволення клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення строком на 9 місяців, що зумовлює відмову в її задоволенні.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 210, 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецька область, до Комунального підприємства Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради, м.Авдіївка, Донецька область, про стягнення 1142626,30грн. задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради (86065, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) заборгованість у сумі 1142626,30 грн.; витрати зі сплати судового збору у сумі 17139,39 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 08.12.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2021.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз