ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" грудня 2021 р. Справа №918/1117/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" про видачу судового наказу

до боржника: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"

про видача судового наказу на стягнення 55 680 грн 00 коп та судових витрат в сумі 2 227 грн 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" звернулося до Господарського суду Рівненської області про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" заборгованості в сумі 55 680 грн 00 коп відповідно до договору поставки № 53-122-01-21-10996 від 14 липня 2021 року та судових витрат в сумі 2 227 грн 00 коп.

Відповідно до приписів ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до п.6 ч.1 ст. 155 ГПК України у судовому наказі зазначаються: сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ", заявило до стягнення судові витрати в розмірі 2 227 грн 00 коп, з яких 227 грн 00 коп судовий збір та 2 000 грн 00 коп витрати на послуги адвоката.

При цьому заявником подано наступні докази в підтвердження зазначених судових витрат: ордер серія АЕ №1105228 від 22 листопада 2021 року, акт про надання правової допомоги від 22 листопада 2021 року, довідка на підтвердження виконаних робіт та отриманих коштів в сумі 2 000 грн 00 коп, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №3661 від 12 березня 2018 року, посвідчення адвоката України від 12 березня 2018 року №1284, договір про надання правової допомоги від 20 серпня 2021 року, платіжне доручення № 145 від 16 листопада 2021 року на суму 227 грн 00 коп.

Враховуючи зазначені докази та матеріали заяви, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

У відповідності до п.6 ч.1 ст. 155 ГПК України у судовому наказі зазначаються: сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

З зазначених норм права вбачається, що у наказному провадженні, процесуальне законодавство визначає спеціальний порядок розподілу судових витрат, зокрема, судом відшкодовуються судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, виключно суми, які уже сплачені заявником.

На підтвердження оплати судового збору заявником надано суду платіжне доручення від 16 листопада 2021 року №145 на суму 227 грн 00 коп, а на підтвердження оплати витрат на правничу допомогу надано суду довідку Адвокатського бюро "Шашликов та партнери".

Разом з тим, суд наголошує, що довідка не є належним та допустим доказом, який підтверджує оплату отриманих юридичних послуг.

Окрім цього, суд звертає увагу на приписи відповідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", згідно статті 1 якого господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, за висновками суду, документом, який підтверджує факт виконання ТОВ "РАДОС СВ" зобов`язання щодо оплати отриманих юридичних послуг за відповідним договором, є платіжне доручення, квитанція, квитанція до прибуткового касового ордеру, виписка з банку, тощо.

Тобто, саме зазначені вище документ є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують здійснення господарської операції і містить інформацію про сплачені кошти за отримані послуги, та за які саме послуги такі кошти були сплачені.

Враховуючи наведене, оскільки ТОВ "РАДОС СВ", не надало належним та допустимих доказів оплати послуг на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн 00 коп, господарський суд відмовляє у видачі судового наказу в цій частині.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в частині Товариству з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" 2 000 грн 00 коп судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя Вадим Торчинюк