УХВАЛА

про повернення позовної заяви третьої особи,

яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору

м. Київ

14.12.2021справа № 910/12460/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - громадської організації «Фейк контроль» (вул. Тороповського Георгія, буд. 19-З, м. Київ, 02100; ідентифікаційний код 44080719) про визнання частково недійсним рішення від 29.04.2021 №236-р

у справі № 910/12460/21

за позовом акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15; ідентифікаційний код 23269555)

до Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45; ідентифікаційний код 00032767)

про визнання частково недійсним рішення від 29.04.2021 №236-р,

без виклику учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК) про визнання недійсним пункту 1 і підпункту 2.4 пункту 2 резолютивної частини рішення АМК від 29.04.2021 №236-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» зі справи №128-26.13/84-19 (далі - рішення №236-р) в частині, що стосується Товариства.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення №236-р прийнято з грубим порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, тому що АМК у розгляді справи №128-26.13/84-19:

- не оцінив та не врахував умов функціонування, специфіки ринків енергетичного вугілля та генерації електричної енергії; неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи №128-26.13/84-19; не довів обставини, які мають значення для антимонопольної справи і які АМК визнав встановленими; зробив висновки, які не відповідають обставинам справи №128-26.13/84-19; неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права;

- не проводив порівняння цін відповідачів у антимонопольній справі; не визначив меж досліджуваних ринків; не провів аналізу ситуації на ринках; застосував недопустимі докази (кореляційний аналіз); не врахував умов функціонування, специфіки та ситуації на ринках (обсяги, ціни, учасники, правила, вимоги, повноваження, права, обов`язки); не врахував власні рішення щодо відсутності ринку енергетичного вугілля та щодо державного регулювання ринку генерації електричної енергії, зокрема, цін на електричну енергію та обсягів виробництва електричної енергії; не довів економічної вигоди (мотивів) Товариства від нібито вчиненого правопорушення, та не врахував, що позивач мав власну стратегію діяльності на ринках і його ціноутворення базувалося на ринкових факторах, а не шляхом вчиненням схожих дій на ринку енергетичного вугілля; не довів, що дії позивача призвели до обмеження конкуренції на ринку генерації електричної енергії; хибно застосував до взаємовідносин між покупцями та продавцями енергетичного вугілля приписи частини третьої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» як антиконкурентні узгоджені дії у вигляді схожих дій; хибно визначив нібито наявність правопорушення на одному ринку - енергетичного вугілля, а його наслідки на іншому ринку - генерації електричної енергії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/12460/21 до судового розгляду по суті на 29.11.2021.

У судовому засіданні 29.11.2021 оголошено перерву до 15.12.2021.

Громадською організацією «Фейк контроль» (далі - Організація) 08.12.2021 подано суду позовну заяву, яка за своїм змістом є заявою третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору, в якій Організація просить суд визнати недійсним пункт 1 резолютивної частини рішення №236-р.

Дослідивши матеріали справи та позовну заяву Організації, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви Організації як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, третьої та п`ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої та шостої статті 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Згідно з частиною другою статті 177 ГПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Як встановлено судом, ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/12460/21 до судового розгляду по суті на 29.11.2021; 08.12.2021 Організація як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, звернулася до суду з позовною заявою.

Частиною першою статті 113 ГПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно з статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, Організація, подавши 08.12.2021 позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору, після постановлення ухвали про закриття підготовчого провадження від 08.11.2021, пропустила строк, встановлений частиною першої статті 49 ГПК України, на подання такої позовної заяви.

Будь-яких клопотань про продовження процесуальних строків або в подальшому про поновлення таких строків Організацією як третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, за вказаним позовом не подавалося.

Крім того, за змістом процесуального законодавства треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - це ймовірні суб`єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб`єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів.

Самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що, що перебуває поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути заявлена через подання самостійного позову.

Тобто обов`язкова умова спільного розгляду вимог позивача і третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - є єдиний предмет спору.

Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №905/120/15.

Позов - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов; це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Отже, поняття предмет позову та предмет спору є різними доктринальними поняттями.

У статті 49 ГПК України вказано те, що третя особа з самостійними вимогами заявляє свої вимоги саме щодо предмета спору, тобто претендує на те матеріальне благо, яке намагається захистити позивач шляхом подання позову до суду. У процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем, третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору, в зв`язку з чим з метою захисту свого права така особа може звернутися до господарського суду, який розглядає справу, з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору.

З прохальної частини позовної заяви Товариства та прохальної частини позовної заяви Організації вбачається, що перша позовна вимога Товариства (визнання недійсним пункту 1 резолютивної частини рішення №236-р) та позовна вимога Організації (визнання недійсним пункту 1 резолютивної частини рішення №236-р) є ідентичними, Організація не заявляє самостійних вимог саме на предмет спору, що не узгоджується з нормами статті 49 ГПК України.

Таким чином, третьою особою за змістом заяви про вступ у справу як третьої особи з самостійними вимогами не заявлено самостійних вимог щодо предмета спору, зі змісту заяви про вступ у справу в якості третьої особи не вбачається, що заявник претендує на свою користь на те матеріальне благо, яке намагається захистити позивач шляхом подання позову до суду.

Оскільки до позову третьої особи з самостійними вимогами застосовуються положення статті 180 ГПК України, то відповідно до частини шостої статті 180 ГПК України, така заява підлягає поверненню заявнику, а її копія долучаються до матеріалів справи.

Враховуючи викладене, оскільки заява повертається Організації саме через пропуск встановленого строку на подання такого позову та порушення норми щодо заявлення позову третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору у даній справі, то Організація не позбавлена можливості захистити право, яке вона вважає порушеним, шляхом подачі окремого позову до господарського суду в загальному порядку.

Отже, позовна заява Організації як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, і додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Керуючись статтями 49, 180, 234 та 235 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву громадської організації «Фейк контроль» (вул. Тороповського Георгія, буд. 19-З, м. Київ, 02100; ідентифікаційний код 44080719) як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, і додані до неї документи повернути громадській організації «Фейк контроль» (вул. Тороповського Георгія, буд. 19-З, м. Київ, 02100; ідентифікаційний код 44080719).

Копію позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору залишити в суді.

Ухвала набрала законної сили 14.12.2020 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського.

Суддя Оксана Марченко