РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2021Справа № 910/12200/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Людмили ШКУРДОВОЇ, розглянувши матеріали справи №910/12200/21

За позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК Укрпродекспорт ЛТД"

про стягнення 82 173, 83 грн

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК Укрпродекспорт ЛТД" про стягнення 82 173, 83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на станціях «Ковель» та «Ізов» було складено акти загальної форми на підтвердження факту простою вагонів, які були надані позивачем відповідачу для здійснення перевезення вантажу на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 40-39429553/2020- 1001 року. Позивач зазначає, що простій вагонів відбувся не з вини залізниці, а відтак відповідач повинен сплатити позивачу плату за користування вагонами (27 714,70 грн. + 89,20 грн. = 27 804 грн.), збір за зберігання вантажу (48 450,30 грн.), збір за телеграфне повідомлення (420,40 грн. + 192,24 грн. = 612,64 грн.), збір за маневрову роботу (3184,20 грн. + 2122,86грн. = 5307,06 грн.).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 відкрито провадження у справі №910/12200/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі не було вручене відповідачу під час доставки та повернуто на адресу суду в зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Згідно з ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористалась наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.06.2020 між АТ «Українська залізниця» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ ЛТД" (замовник) укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 40-39429553/2020- 1001 року шляхом приєднання до вказаного договору.

Відповідно до пункту 1.1. предметом вказаного договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/ або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 6 Статуту Залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу» яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ ЛТД", яке є вантажовідправником, відправляло вантаж "Матеріали рослинного походження інші, в іншому місці не зазначені і не включені ЄТСНГ - 542101" зі станції «Чорноморськ-Порт» Одеської залізниці до станції «Wola Baranowska» та «Staszov», Польська залізниця відповідно до залізничних накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи мале місце простій вагонів, на підтвердження факту простою вагонів працівниками станції «Ковель» та «Ізов» було складено акти загальної форми ТУ-23 №6291 від 29.01.2021, №582 від 31.01.2021, №597 від 02.02.2021, №6278 від 28.01.2021, №6279 від 28.01.2021, №6297 від 31.01.2021, №584 від 31.01.2021, №598 від 02.02.2021, №6302 від 31.01.2021, №586 від 01.02.2021, №599 від 02.02.2021, акти № 15, 23. Затримка вагонів мала місце в зв`язку з затриманням вантажу правоохоронними органами.

За час простою вагонів на станційних коліях залізницею було нараховано плату за користування вагонами у сумі 27 714,70 грн., збір за зберігання вантажу у вагонах у сумі 48450,30 грн., збір за телеграфне повідомлення у сумі 420,40 грн., збір за маневрову роботу складає - 3184,20 грн.

18.02.2021 року на прикордонний станції Ізов Львівської залізниці з причини відсутності вантажної митної декларації (ВМД) було затримано вагони №№52701968, 21537444, 21514823, 21564240, 24040875.

Для засвідчення факту простою вагонів працівниками станції «Ізов» було складено акти загальної форми ГУ -23 № 649 від 18.02.2021 та№ 653 від 19.02.2021.

За час простою вагонів на станційних коліях залізницею було нараховано плату за користування вагонами у сумі 89,20 грн., збір за маневрову роботу складає 2122,86 грн., збір за телеграфом складає 192,24 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Перевезення вантажу залізничним транспортом регулюється Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. №457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Враховуючи вимоги Закону України "Про приєднання України до Протоколу від 3 червня 1999 року, що стосується змін Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) від 9 травня 1980 року" та те що, Україна приєдналась 05.06.1992 р. до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 р. при вирішенні спорів, пов`язаних з перевезенням вантажів у міжнародному залізничному сполученні, слід застосовувати приписи Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Конвенції про міжнародні залізничні перевезення. Оскільки спірні правовідносини сторін виникли з перевезення вантажу у міжнародному сполученні, а тому у даному випадку підлягає застосуванню Угода про міжнародне вантажне сполучення.

Відповідно до параграфу 6 статті 28 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла з причин, що не залежали від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у зв`язку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника Ці витрати встановлюються на дату їх виникнення окремо для кожного відправлення та підтверджуються відповідними документами. Відшкодування додаткових витрат здійснюється в порядку, передбаченому статтею 31 Угоди (стаття 32 Угоди).

Згідно з параграфом 1 статті 31 Угоди якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, оплата провізних платежів є обов`язком 1) відправника, який бере участь в перевезенні вантажу перевізником, за виключенням перевізника, який видає вантаж, за перевезення, яке ним здійснюється; 2) отримувача - перевізнику, який видає вантаж за перевезення, яке ним здійснюється.

Провізні платежі та неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якій здійснюється оплата (параграф 5 статті 31 Угоди).

Положеннями статті 119 Статуту залізниць передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням.

Відповідно до пунктів 2, 10, 13 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 р. (далі - Правила користування вагонами і контейнерами) за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату. Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Пунктами 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. (далі - Правила зберігання вантажів) встановлено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Зазначені норми чинного законодавства передбачають обов`язок вантажовідправників/вантажовласників вносити плату за користування вагонами (стаття 119 Статуту, пункти 2, 13 Правил користування вагонами і контейнерами), за зберігання вантажу (пункти 8, 9 Правил зберігання вантажів). При цьому, затримка вагонів у зв`язку із затриманням правоохоронними органами та відсутністю митних документів, що мало місце, не є підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами.

Відповідно до статті 46 Статуту залізниць України вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р., передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Згідно з пунктом 1.8 розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 р. за № 317 за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням загонів на вимогу власника під`їзної колії, вантажовласника або порту, яка оформлена пам`яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота, нараховується збір у розмірі 292,6 грн. за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. До такої роботи належать, зокрема, інша маневрова робота з вагонами на станціях, під`їзних коліях та інших місцях незагального користування.

Відповідно до пункту 10 розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 р. за №317 за виконання залізницями послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, справляються збори. За видачу довідок, пов`язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за них, зокрема телеграфом справляється збір у розмірі 53,00 грн.

Згідно з ч.2 ст.218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Вчинення митними органами відповідних митних процедур не впливає на договірні відносини між позивачем та відповідачем, а відтак вчинення таких процедур митними органами не звільняє товариство з обмеженою відповідальністю "ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ ЛТД" від відповідальності за неналежне виконання договору перевезення.

Отже, оскільки вагони були затримані в рамках кримінального провадження, та у зв`язку з митним контролем та враховуючи, що зобов`язання з внесення плати за користування вагонами і контейнерами (у разі затримки не з вини залізниці) виникає у відповідача безпосередньо у зв`язку з наявністю факту затримки вагонів та не залежить від наявності чи відсутності вини відповідача у затримці вагонів, відповідач повинен здійснити плату за користування вагонами (27 714,70 грн. + 89,20 грн. = 27 804 грн.), збір за зберігання вантажу (48 450,30 грн.), збір за телеграфне повідомлення (420,40 грн. + 192,24 грн. = 612,64 грн.), збір за маневрову роботу (3184,20 грн. + 2122,86грн. = 5307,06 грн.).

Статтею 74 ГПК України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вищезазначених платежів, наявність заборгованості не спростовано, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК Укрпродекспорт ЛТД" (03040, м.Київ, Голосіївський проспект, буд.88, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м.Одеса, вул.Пантелеймонівська, 19, ) плату за користування вагонами в сумі 27 803 (двадцять сім тисяч вісімсот три) грн. 90 коп., збір за зберігання вантажу в сумі 48 450 (сорок вісім тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 30 коп., збір за телеграфне повідомлення в сумі 612 (шістсот дванадцять) грн. 64 коп., збір за маневрову роботу в сумі 5 307 (п`ять тисяч триста сім) грн. 06 коп. та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп - витрати по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА