ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"25" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/887/20

За позовом ОСОБА_1 , с. Ракошино Мукачівського району

з участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 , с. Ракошино Мукачівського району

до відповідача Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад Закарпатської обласної ради", м. Ужгород

з участю у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства обмеженою відповідальністю "Контадор", м. Мукачево

про скасування протоколу результату електронного аукціону та договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

Секретар судового засідання - Тягнибок К.О.

представники:

Позивача - Корда Г.П.

Відповідача - Новак О.О., представник в порядку самопредставництва

Третьої особи Корди В.І. - не з`явився

Третьої особи ТОВ "Контадор" - не з`явився

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 , с. Ракошино Мукачівського району звернулася до суду з позовом до відповідача Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад Закарпатської обласної ради", м. Ужгород про скасування протоколу результату електронного аукціону та договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна. Ухвалою суду від 11.02.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 , с. Ракошино Мукачівського району. Ухвалою суду від 18.05.2021 року залучено до участі у справі якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство обмеженою відповідальністю "Контадор", м. Мукачево.

Позовні вимоги позивачем обґрунтовуються порушенням порядку проведення електронного аукціону щодо неопублікування у встановленому порядку оголошення про проведення аукціону в газеті "Новини Закарпаття", невключення в умови аукціону інформації про наявність заборгованості по виплаті орендної плати, невиконання Закарпатською обласною радою Державної програми приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992 року та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014 року у справі № 876/4393/15, відсутність повідомлення позивачки про проведення аукціону.

Ухвалою суду від 19.03.2021 року, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 року, повернуто без розгляду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 , с. Ракошино Мукачівського району.

Ухвалою суду від 14.04.2021 року відмовлено в прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь держави 1 000 000 грн. збитків та про залучення прокуратури до участі в справі. Поряд з цим, на клопотання Закарпатської обласної прокуратури № 15-517-11 від 16.04.2021 року листом суду від 23.04.2021 року № 907/887/20/2351/21 судом було забезпечено можливість ознайомитися з матеріалами справи та, за результатами відповідного ознайомлення заяв в порядку ст. 53 ГПК України про вступ в справу від органів прокуратури не надходило.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження в справі, залучено до участі у справі якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача, Товариство обмеженою відповідальністю "Контадор", м. Мукачево.

Відповідач згідно з відзивом на позов та поданими суду письмовими поясненнями заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що процедура приватизації проведена у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", жодних процедурних порушень під час її проведення, в тому числі й щодо публікації оголошень, відповідачем вчинено не було. Зазначає, що зі змісту позову неможливо встановити порушення прав позивача, який не брав участі в аукціоні, в спірних правовідносинах. Наголошує, що позивачем пропущено строк оскарження результатів аукціону згідно зі ст. 30 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна". За твердженням відповідача, аукціон з продажу спірної будівлі аптеки двічі був визнаний таким, що невідбувся через відсутність покупців, і тільки на третьому аукціоні за методом покрокового зниження стартової ціни об`єкт приватизації був проданий ТзОВ "Контадор", яке повністю розрахувалося за придбане майно.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 явку уповноваженого представника у підготовче засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Подана 25.11.2021 року позивачкою заява про наявність в неї повноважень на представництво інтересів третьої особи в справі не береться судом до уваги в якості належного підтвердження повноважень представника Корди В.І. за довіреністю від 05.09.2017 року, позаяк, Корда Г.П. не є адвокатом та/або законним представником третьої особи, а відтак, з огляду на те, що дана справа не є малозначною в розумінні ст. 12 ГПК України, позивачка не може бути представником третьої особи відповідно до вимог ст. 58 ГПК України.

За змістом наявних в матеріалах справи письмових пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, вони повністю відповідають аргументам позивача в справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Контадор" явку уповноваженого представника в судові засідання жодного разу не забезпечила. Письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог не подала, із заявами та клопотаннями до суду не зверталася.

Процесуальні документи, які надсилалися судом за юридичною адресою ТзОВ "Контадор", яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - м. Мукачево, Закарпатська область, пл. Кирила і Мефодія, б 29, оф. 10, повернуті без вручення відділенням поштового зв`язку із зазначенням причин невручення: "Адресат відсутній за вказаною адресою", а відтак, з врахуванням ч. 3 ст. 120, п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України третя особа вважається такою, що повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників третіх осіб за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, відповідачем та третьою особою - Кордою В.І.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи,

заслухавши позивача та представника відповідача,

суд встановив:

Рішенням Закарпатської обласної ради від 26.09.2019 року "Про затвердження переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області, що підлягають приватизації" № 1557 від 26.09.2019 року затверджено перелік об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні згідно з переліком, до якого включено, зокрема, й будівлю - аптеку № 44 загальною площею 153,5 м.кв., яка розташована в с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, вул. Європейська, буд. 150.

Пунктом 2 зазначеного рішення зобов`язано Комунальну установу "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради, як орган приватизації, зокрема, здійснити необхідні організаційно-правові заходи з виконання цього рішення, в тому числі забезпечити його оприлюднення в газеті "Новини Закарпаття", електронній торговій системі.

На виконання зазначеного рішення, Перелік об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні був опублікований в засобах масової інформації - газеті "Новини Закарпаття" № 41 (4849) за 12 жовтня 2019 року.

Згідно з Рішенням Закарпатської обласної ради від 20.12.2019 року за № 1675 "Про приватизацію об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області" вирішено Комунальній установі "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради здійснити приватизацію об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні, включених до Переліку, в тому числі й будівлю - аптеку №44 загальною площею 153,5 м.кв., яка розташована в с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, вул. Європейська, буд. 150, шляхом їх продажу на аукціоні.

Також, зазначеним рішенням зобов`язано Комісію з продажу об`єктів малої приватизації майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області упродовж 15 робочих днів подати на затвердження Комунальній установі "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради умови продажу об`єктів приватизації, а останню упродовж 5 робочих днів з моменту подання їх аукціонною комісією затвердити умови продажу об`єктів, включених до Переліку та ще впродовж 10 робочих днів після затвердження - опублікувати відповідне інформаційне повідомлення в електронній торговій системі та на офіційному веб-сайті обласної ради.

Дане рішення Закарпатської обласної ради від 20.12.2019 року за № 1675 опубліковане на офіційному веб-сайті Закарпатської обласної ради 27 грудня 2019 року за адресою посилання: https://zakarpat-rada.gov.ua/docs/rishennya/7/17_sesion/rish_1675.zip та на веб-сайті Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради http://usvth.uz.ua/diialnist/pryvatyzatsiia-maina/rishennia-pro-pryvatyzatsiiu.html.

Відповідно до наказу № 5 від 29.01.2020 року Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради "Про затвердження умов продажу об`єкта малої приватизації" затверджено умови продажу об`єкта малої приватизації - будівлі загальною площею 153,5 м.кв., яка розташована в с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, вул. Європейська, буд. 150 відповідно до Протоколу засідання аукціонної комісії щодо визначення умов продажу об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області № 3 від 22.01.2020 року за стартовою ціною продажу об`єкта приватизації 185 954 грн.

Зазначені умови продажу опубліковано на веб-сайті оператора торгової системи Prozorro-Продажі за адресою веб-посилання https://prozorro.sale/planning/UA-LR-SSP-2020-02-12-000006-1.

Призначений вперше на 17.03.2020 року електронний аукціон з продажу будівлі - аптеки № 44 загальною площею 153,5 м.кв., яка розташована в с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, вул. Європейська, буд. 150 не відбувся у зв`язку з відсутністю зареєстрованих учасників, про що свідчить Протокол про результати електронного аукціону за №UA-PS-2020-02-14-000084-1 (https://info.prozorro.sale/auction/UA-PS-2020-02-14-000084-1/print/protocol/pdf) як і не відбувся з зазначених причин повторний аукціон зі зниженням стартової ціни спірного майна, який був призначений на 10.04.2020 року (https://info.prozorro.sale/auction/UA-PS-2020-03-17-000164-3/print/protocol/pdf ).

05 травня 2020 року відбувся третій аукціон з продажу будівлі - аптеки № 44 загальною площею 153,5 м.кв., яка розташована в с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, вул. Європейська, буд. 150 за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій за результатами якого перемогу в аукціоні здобуло ТзОВ "Контадор", яке запропонувало ціну продажу 88 328 грн. 15 коп. (без ПДВ). Наведене підтверджується Протоколом про результати електронного аукціону за № UA-PS-2020-04-10-000087-3.

02 червня 2020 року між Комунальною установою "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контадор" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області, придбаного на електронному аукціоні, за яким будівля загальною площею 153,5 м.кв., яка розташована в с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, вул. Європейська, буд. 150, передана у власність Покупцю. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. та зареєстрований в реєстрі за № 563.

Оплата покупцем вартості нерухомого майна проведена в повній мірі, що підтверджується випискою по рахунку відповідача за 19.06.2020 року та платіжними дорученнями №№ 1153, 1154 від 19.06.2020 року.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частинами першою та другою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений нього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приписами ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" основною метою приватизації є прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об`єктів приватизації ефективному приватному власнику.

Приватизація здійснюється на основі таких принципів: законності; відкритості та прозорості; рівності та змагальності: державного регулювання та контролю; продажу об`єктів приватизації з урахуванням особливостей таких об`єктів; захисту економічної конкуренції; створення сприятливих умов для залучення інвестицій; повного, своєчасного та достовірного інформування про об`єкти приватизації та порядок їх приватизації; забезпечення конкурентних умов приватизації.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" порядок приватизації державного і комунального майна передбачає: формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації; опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі; прийняття рішення про приватизацію; прийняття місцевою радою рішення про приватизацію об`єкта комунальної власності; опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта та у випадках, передбачених цим Законом, інформації про вивчення попиту для визначення стартової ціни; проведення інвентаризації та оцінки відповідно до законодавства; проведення у випадках, передбачених законом, аудиту, екологічного аудиту об`єкта приватизації; перетворення державного або комунального підприємства в господарське товариство у процесі приватизації у випадках, передбачених цим Законом; затвердження плану розміщення акцій акціонерних товариств, створених у процесі приватизації, у випадках, передбачених цим Законом, та його виконання; затвердження у випадках, передбачених цим Законом, умов продажу об`єктів приватизації, розроблених аукціонною комісією; опублікування інформації про умови продажу, в тому числі стартову ціну об`єкта приватизації; проведення аукціону, укладення договору купівлі-продажу; укладення договору купівлі-продажу в разі приватизації об`єкта шляхом викупу; опублікування інформації про результати приватизації; прийняття рішення про завершення приватизації.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" ініціювати приватизацію об`єктів можуть органи приватизації, уповноважені органи управління, інші суб`єкти управління об`єктами державної і комунальної власності або покупці.

Перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, ухвалюється місцевою радою. Включення нових об`єктів до цього переліку здійснюється шляхом ухвалення окремого рішення щодо кожного об`єкта комунальної власності.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" передбачено, що опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта комунальної власності здійснюється на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі протягом п`яти робочих днів з дня ухвалення місцевою радою рішення, передбаченого частиною четвертою статті 11 цього Закону.

Статтею 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" визначено, що об`єкти малої приватизації продаються виключно на електронних аукціонах. Порядок проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та Порядок відбору операторів електронних майданчиків для організації проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, авторизації електронних майданчиків, розмір та порядок сплати плати за участь, визначення переможця за результатами електронного аукціону, а також порядок визначення додаткових умов продажу затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Для продажу об`єктів малої приватизації державними органами приватизації, органом місцевого самоврядування протягом 10 робочих днів з дня прийняття рішення про приватизацію об`єкта утворюється аукціонна комісія, діяльність якої регулюється положенням, що затверджується Фондом державного майна України, органом місцевого самоврядування.

До складу аукціонної комісії входять не менш як п`ять осіб.

Аукціонна комісія розробляє умови продажу, що затверджуються органами приватизації.

Стартова ціна продажу визначається відповідно до статті 22 цього Закону.

Об`єкти соціально-культурного призначення приватизуються з умовою збереження профілю діяльності. Об`єкти соціально-культурного призначення, що не функціонують більше трьох років або перебувають в аварійному стані, можуть бути перепрофільовані, крім закладів фізичної культури і спорту, баз олімпійської та паралімпійської підготовки, фізкультурно-оздоровчих і спортивних споруд, лікувальних (лікувально-фізкультурних) і лікувально-профілактичних закладів.

Після затвердження умов продажу органи приватизації не пізніш як через 10 робочих днів публікують інформаційне повідомлення про приватизацію об`єкта малої приватизації в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України або на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та в електронній торговій системі (ч. 4 ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна").

Частинами 8-11 статті 15 статті 12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" визначено, що продаж об`єктів на аукціоні, крім аукціону за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій, здійснюється за наявності не менше двох учасників аукціону та вважається таким, що відбувся, у разі здійснення на аукціоні не менше одного кроку аукціону на підвищення стартової ціни.

У разі якщо для участі в аукціоні подано заяву на участь в аукціоні від одного покупця, аукціон визнається таким, що не відбувся, а орган приватизації приймає рішення про приватизацію зазначеного об`єкта шляхом викупу безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче стартової ціни.

У разі якщо об`єкт, який пропонувався для продажу на аукціоні, не продано, крім випадку, передбаченого частиною восьмою цієї статті, проводиться повторний аукціон із зниженням стартової ціни на 50 відсотків.

Якщо повторний аукціон зі зниженням стартової ціни визнається таким, що не відбувся, у разі якщо для участі у такому аукціоні подано заяву на участь від одного покупця, то орган приватизації приймає рішення про приватизацію зазначеного об`єкта шляхом викупу безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче стартової ціни, з урахуванням зниження стартової ціни відповідно до частини дев`ятої цієї статті.

У разі якщо об`єкт приватизації не продано в порядку, передбаченому частинами восьмою - десятою цієї статті, проводиться аукціон за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій зі зниженням стартової ціни, визначеної згідно з правилами, встановленими статтею 22 цього Закону, на 50 відсотків.

Продаж об`єктів на аукціоні за методом покрокового зниження стартової ціни та подання цінових пропозицій здійснюються за наявності не менш як одного учасника аукціону.

Статтею 21 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" передбачено, що органи приватизації здійснюють відповідно до законодавства комплекс заходів щодо забезпечення прозорості приватизації, висвітлення приватизаційних процесів шляхом оприлюднення в засобах масової інформації (на веб-сайті органів приватизації, в офіційних друкованих виданнях органів приватизації, у мережі Інтернет та/або на радіо, телебаченні, рекламних щитах) повідомлень про хід і результати приватизації.

Обов`язковому оприлюдненню підлягають:

переліки об`єктів, що підлягають приватизації;

інформація про об`єкти, щодо яких прийнято рішення про приватизацію.

В інформаційному повідомленні про приватизацію державного або комунального майна обов`язково зазначаються:

спосіб проведення аукціону;

найменування об`єкта приватизації, його місцезнаходження;

дані про будівлі (споруди, нежитлові приміщення) та земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт приватизації (місцезнаходження, кадастровий номер (за наявності), площа, цільове призначення земельної ділянки, інформація про особу, якій земельна ділянка належить на праві власності або на праві користування, інформація про наявність обтяжень на земельну ділянку), функціональне використання будівель (споруд, нежитлових приміщень) та умови користування ними;

ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ (за наявності);

розмір статутного капіталу товариства та кількість акцій (розмір частки), запропонованих до продажу (у разі продажу пакета акцій (часток);

стартова ціна об`єкта;

розмір гарантійного внеску;

розмір реєстраційного внеску;

найменування установи банку, її адреса та номери рахунків, відкритих для внесення гарантійного внеску, реєстраційного внеску та проведення розрахунків за придбані об`єкти;

умови продажу та/або експлуатації об`єкта приватизації (за наявності);

інформація про договори оренди, укладені щодо об`єкта або його частини, із зазначенням за кожним таким договором найменування орендаря, орендованої площі, розміру місячної орендної плати, строку дії договору оренди;

кінцевий строк подання заяви на участь в аукціоні (кінцевий строк подання цінових аукціонних пропозицій);

дата, час та місце проведення аукціону;

час і місце проведення огляду об`єкта;

інформація про радника (у разі його залучення);

назва організатора аукціону, адреса, номер телефону, час роботи служби з організації аукціону;

адреса веб-сайту організатора аукціону;

інші відомості (за рішенням державного органу приватизації).

До інформаційного повідомлення про приватизацію пакетів акцій (часток) єдиних майнових комплексів, а також їх структурних підрозділів включаються відомості про:

середньооблікову чисельність працівників;

обсяг та основну номенклатуру продукції (робіт, послуг), у тому числі експортної (за наявності);

основні показники господарської діяльності за останні три роки та за останній звітний період;

будівлі (споруди, нежитлові приміщення) та земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт приватизації (місце знаходження, кадастровий номер (за наявності), площа, цільове призначення земельної ділянки, інформація про особу, якій земельна ділянка належить на праві власності або на праві користування, інформація про наявність обтяжень на земельну ділянку), функціональне використання будівель (споруд, нежитлових приміщень) та умови користування ними;

обсяги викидів та скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, утворення і розміщення відходів, інформація про сплату екологічних зборів та платежів тощо.

До інформаційного повідомлення про приватизацію окремо визначеного майна, об`єктів незавершеного будівництва та об`єктів соціально-культурного призначення включається інформація щодо балансоутримувача, а для об`єктів незавершеного будівництва - щодо рівня будівельної готовності.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Суд зазначає, що лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 року поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в законах України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Оскільки правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право.

Крім того, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У розумінні приписів ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

При цьому, Кордою Г.П. не обґрунтовано, яким чином проведення електронних торгів за лотом № UA-PS-2020-04-10-000087-3 з реалізації об`єкта малої приватизації - будівлі № 44 загальною площею 153,5 м.кв., яка розташована в с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, вул. Європейська, буд. 150, результати яких оформлені протоколом № UA-PS-2020-04-10-000087-3 проведення електронних торгів від 05.05.2020 року, та укладення за результатами їх проведення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області, придбаного на електронному аукціоні порушує права та законні інтереси позивача, оскільки вищевказане нежитлове приміщення колишньої аптеки станом на час проведення аукціону позивачці не належало та учасником оспорюваного аукціону позивачка не була.

При цьому, судом не можуть бути взяті до уваги аргументи позивача щодо наявності договірних відносин оренди спірного майна за договором оренди приміщень, частини будівель, споруд та іншого окремого індивідуально визначеного майна об`єктів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області № 15/06.2-16 від 18.11.2015 року в якості обґрунтування наявності порушеного права, позаяк, позивач стороною даного договору не була та сам факт наявності попередніх орендних відносин об`єкта приватизації жодним чиним не стосується предмету доказування в даній судовій справі.

Посилання позивачки на Державну програму приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна" не можуть братися до уваги, оскільки зазначений закон станом на час проведення спірного аукціону втратив чинність.

Окрім того, суд бере до уваги, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді "скасування протоколу результату електронного аукціону № UA-PS-2020-04-10-000087-3 від 05.05.2020 року" та "скасування договору № 1 від 02.06.2020 року продажу об`єкту нерухомого майна - будівлі аптеки № 44 в с. Ракошино, вул. Європейська, 150" не узгоджується з встановленими законодавством способами судового захисту особи, яка вважає свої права порушеними, позаяк, протокол про результати електронного аукціону не є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення їх цивільних прав та обов`язків, оскільки формується автоматично за наслідком проведення електронного аукціону та відображає хід його проведення відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", п. 4 Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 432, а нормами цивільного законодавства, зокрема, ст. ст. 16, 215 Цивільного кодексу України передбачено можливість визнання договору недійсним, а не його скасування.

Зазначені вимоги по суті мали б похідний характер від вимоги про визнання недійсними результатів аукціону, які, однак, позивачем заявлені не були, а відтак, беручи до уваги, що суд позбавлений можливості виходити за межі заявлених позовних вимог відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, слід дійти висновку, що позивачем обрано неналежним спосіб захисту згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес способами, що встановлені договором або законом.

Відсутність правових підстав для застосування такого способу захисту права випливає з того, що відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України способи захисту права по своїй суті - це правові заходи, за допомогою яких у встановленому законом порядку здійснюється відновлення порушеного суб`єктивного права. Натомість спосіб, обраний заявником, по суті не є способом захисту права, а заходом по оскарженню фактів, які не являються правочинами по суті.

Таким чином позивач не довів тих обставин, які є підставою позовних вимог, не підтвердив факту порушення права позивача з боку відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не довів того, що його право, за захистом якого він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому, в позові слід відмовити.

Суд також відзначає, що по суті, предметом спору у даній справі є законність/незаконність електронних торгів, а тому, до предмету доказування належить те, чи мало місце порушення чинного законодавства при проведенні торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів.

В ході розгляду справи суд не встановив порушень при проведенні торгів, в тому числі при опублікуванні інформаційних повідомлень про їх проведення.

Як встановлено вище, аукціон з продажу спірного майна оголошувався тричі та двічі був визнаний такий, що не відбувся за відсутності зареєстрованих на ньому учасників, що з огляду на належне інформування про проведення аукціону відповідачем відповідно до Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та беручи до уваги, що самі електронні аукціони відбувалися публічно, всі бажаючі особи, в тому числі й позивач, мали змогу взяти в них участь, подавши заяву про реєстрацію, сплативши гарантійний та реєстраційні внески відповідно до Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 432, а відтак, твердження позивача щодо заниженої вартості об`єкта продажу суд вважає голослівними.

Слід також зазначити, що проведення торгів з порушенням порядку не є беззаперечною підставою для визнання торгів недійсними.

Тому, незалежно від наявності чи відсутності порушень під час торгів, у кожному випадку перевірці підлягають такі обставини: чи мали місце порушення, чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Як встановлено судом, торги було проведено публічно; будь-яка особа мала право брати участь у торгах; позивач не виявив наміру взяти участь у оскаржуваних торгах; порушень при проведенні торгів не встановлено, а саме проведення торгів не порушує законних прав та інтересів позивача.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen.), № 37801/97 п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v.), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі № 910/13407/17, від 24.04.2019 у справі № 915/370/16.

З врахуванням встановленої судом безпідставності позову не підлягає задоволенню заява відповідача про пропуск позивачем встановлених ст. 30 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" строків позовної давності, позаяк, наслідки пропуску строку позовної давності судом можуть бути застосовані лише у випадку, коли суд дійде висновку про наявність в позивача порушеного права, за захистом якого він звернувся до суду.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З врахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

3. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 09.12.2021 року.

Суддя Пригара Л.І.