ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

13.12.2021 Справа № 917/1817/21

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянувши заяву керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області про забезпечення позову у справі за позовом

Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах

Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36014

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Тахтаулово" Інституту захисту рослин національної академії аграрних наук України, вул. Центральна, 5, с. Тахтаулове, Полтавський район, Полтавська область, 38720 та

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петрівське", вул. Полтавська, 11 а, с. Петрівка, Полтавський район, Полтавська обл., 38723

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Інститут свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України, вул. Шведська Могила, 1, м. Полтава, 36013,

про визнання договорів недійсними та повернення земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

Полтавська окружна прокуратура Полтавської області звернулася в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до Державного підприємства "Дослідне господарство "Тахтаулово" Інституту захисту рослин національної академії аграрних наук України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петрівське", в якому просить:

- визнати недійсним договір про надання сільськогосподарських послуг від 01.10.2020 № 01-10/2020, укладений між Державним підприємством "Дослідне господарство "Тахтаулово" Інституту захисту рослин національної академії аграрних наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петрівське";

- визнати недійсним договір купівлі - продажу від 14.06.2021 № 14-06/2021, укладений між Державним підприємством "Дослідне господарство "Тахтаулово" Інституту захисту рослин національної академії аграрних наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петрівське";

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петрівське" повернути земельні ділянки площею 1539,3067 га правокористувачу Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України.

09.12.2021 Керівник Полтавської окружної прокуратури Полтавської області подав суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:

1. Накласти арешт на біологічні активи (незавершене виробництво - посіви кукурудзи, озимого ячменю, озимої пшениці), що знаходяться на території Тахтаулівської сільської ради Полтавського району на земельних ділянках загальною площею 1539,3067 га з кадастровими номерами :00:012:0010, :00:018:0005, :00:020:0024, :00:021:0019, :00:022:0029, :00:010:0002, :00:019:0025, :00:019:0024, :00:002:0003, :00:001:0003, :00:002:0002, :00:005:0002, :00:007:0002, :00:007:0003, :00:007:0004, :00:009:0005, :00:003:0004, :00:001:0002.

2. Заборонити відповідачу ТОВ «Агрофірма «Петрівське» до вирішення спору по суті проводити будь-які роботи по збору біологічних активів (незавершене виробництво - посіви кукурудзи, озимого ячменю, озимої пшениці), що знаходяться на території Тахтаулівської сільської ради Полтавського району на земельних ділянках 1539,3067 га, з кадастровими номерами:

:00:012:0010, :00:018:0005, :00:020:0024, :00:021:0019, :00:022:0029, :00:010:0002, :00:019:0025, :00:019:0024, :00:002:0003, :00:001:0003, :00:002:0002, :00:005:0002, :00:007:0002, :00:007:0003, :00:007:0004, :00:009:0005, :00:003:0004, :00:001:0002.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує наступним.

Як вважає позивач, між сторонами склалися фактичні відносини з передання у користування земельної ділянки, метою яких є отримання прибутку від врожаю сільськогосподарських культур. Умови укладених між відповідачами правочинів, на думку представника позивача, свідчать про те, що останні фактично уклали договір оренди земельної ділянки.

Невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на біологічні активи (незавершене виробництво - посіви кукурудзи, озимого ячменю, озимої пшениці), що знаходяться на території Тахтаулівської сільської ради Полтавського району на земельних ділянках 1539,3067 га, з кадастровими номерами:

:00:012:0010, :00:018:0005, :00:020:0024, :00:021:0019, :00:022:0029, :00:010:0002, :00:019:0025, :00:019:0024, :00:002:0003, :00:001:0003, :00:002:0002, :00:005:0002, :00:007:0002, :00:007:0003, :00:007:0004, :00:009:0005, :00:003:0004, :00:001:0002 може зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач - ТОВ «Агрофірма «Петрівське» не позбавлене можливості здійснити відчуження майна, а саме: врожаю кукурудзи, озимого ячменю, озимої пшениці та обернення його на свою користь.

Таким чином, з метою уникнення можливих негативних наслідків та відновлення положення, яке існувало до виникнення спірних правовідносин, запобігання відчуженню чи обтяженню спірного рухомого майна, необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на біологічні активи (незавершене виробництво - посіви кукурудзи, озимого ячменю, озимої пшениці), що знаходяться на території Тахтаулівської сільської ради Полтавського району на земельних ділянках загальною площею 1539,3067 га, з кадастровими номерами:

:00:012:0010, :00:018:0005, :00:021:0019, :00:022:0029, :00:019:0025, :00:001:0003, :00:007:0002, :00:009:0005, :00:010:0002, :00:002:0003, :00:005:0002, :00:007:0004, :00:001:0002.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Зі змісту цієї норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому, піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Згідно з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19 під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, суд має виходити із того, що арешт має стосуватися майна, яке належить до предмета спору, а в даному випадку предметом спору є визнання недійсними договорів про надання сільськогосподарських послуг, купівлі - продажу та повернення земельної ділянки. Тобто біологічні активи, а саме: посіви кукурудзи, озимого ячменю, озимої пшениці, на які позивач просить накласти арешт, не є предметом спору у цій справі.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини та наданих доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проте позивач до заяви не надав жодних доказів, які стосуються заявлених позивачем ризиків невиконання чи утруднення виконання рішення у цій справі у разі ухвалення рішення на користь позивача.

Позивач не довів, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також, матеріали заяви не містять доказів на підтвердження того, що на спірній земельній ділянці містяться посіви кукурудзи, озимого ячменю, озимої пшениці станом на час подання заяви про забезпечення позову.

Також, слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на врожай соняшника, посіяного на земельній ділянці площею 1700,67 га з кадастровим номером :00:015:0004, що знаходиться на території Новоселівської об`єднаної територіальної громади Полтавської області та заборони відповідачеві - Приватному підприємству Альфа - Капітал до вирішення спору по суті проводити будь-які роботи по збору врожаю соняшника на земельній ділянці площею 1700,67 га, з кадастровим номером :00:015:0004, що знаходиться на території Новоселівської об`єднаної територіальної громади Полтавської області.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на позивача.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання.

Згідно з статтею 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана 13.12.2021.

Суддя Д. М. Сірош