ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021м. ДніпроСправа № 904/2104/19 (904/7470/21)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. за участю секретаря судового засідання Сечиної Ю.Ю., розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Науково - виробнича фірма "Ерго Мера" (49047, м. Дніпро, вул. Кленова, буд. 52; )

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-б, )

про стягнення заборгованості у розмірі 521 540,40 грн.

Представники:

від позивача представник Горовенко Л.М. ордер АЕ №1095202 від 04.10.21р.

від відповідача представник Келембет О.М. дов. № 241 від 17.11.20р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Науково - виробнича фірма "Ерго Мера" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-б, ) заборгованості у розмірі 521 540,40 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2021 позовну заяву Приватного підприємства "Науково - виробнича фірма "Ерго Мера" - залишено без руху. Позивачу протягом 7 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:- надати докази направлення позовної заяви з додатками на юридичну адресу відповідача. Роз`яснено, що у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

08.09.2021 до суду від Приватного підприємства "Науково - виробнича фірма "Ерго Мера" надійшла заява про усунення недоліків, якою позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04.10.2021 о 11:00год. Викликано у підготовче засідання повноважних представників сторін, визнавши їх явку обов`язковою. До засідання подати: позивачу - надати відповідь на відзив; документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; оригінали документів, доданих до заяви (для огляду в судовому засіданні); надати відомості щодо ідентифікаційного номеру відповідача, повідомити відповідача про час і місце судового засідання, докази повідомлення надати суду. У випадку подання відповіді на відзив, направити її копію на адресу відповідача, докази чого надати суду (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа). Відповідачу - відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України; заперечення на відповідь на відзив (у разі її отримання - до дня першого підготовчого засідання), складене відповідно до вимог ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії заперечення позивачу. У випадку подання заперечень на відповідь на відзив, направити їх копію на адресу позивача, докази чого надати суду (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа). сторонам: - належним чином засвідчені копії документів на підтвердження процесуальних повноважень їх представників відповідно до вимог, передбачених статтею 60 Господарського процесуального кодексу України (оригінали надати для огляду в судове засідання).

28.09.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, та вважає, що подана позовна заява подана без додержання вимог ч. 6 ст. 162 та ч. 1 ст. 173 ГПК України. Також у відзиві на позовну заяву відповідач посилався на відсутність підтвердження позивачем наявності заборгованості відповідача за спірними договорами. Судом відзив прийнято до відома.

04.10.2021 в підготовчому судовому засіданні в присутності представників позивача та відповідача господарським судом оголошено перерву до 03.11.2021 о 12:00 год.

08.10.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов та просив суд позовні вимоги задовольнити. Судом відповідь на відзив прийнята до відома.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.11.2021 о 12:40год. Явку у судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнано обов`язковою.

В зв`язку з перебування судді Господарського суду Дніпропетровської області Владимиренко І.В. на лікарняному з 23.11.2021р., судове засідання у справі №904/2104/19(904/7470/21), призначене на 23.11.2021р. о 12:40 год. не відбулось. Листом від 23.11.2021 сторони повідомлені про неможливість проведення судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2021 призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.12.2021 об 11:20 год. Явку у судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнано обов`язковою.

09.12.2021 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.12.2021р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.03.2019 між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (покупець відповідач) та Приватним підприємством "Науково - виробнича фірма "Ерго Мера" (продавець позивач) укладено договір № 19-0297-02.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, вказану в Специфікаціях, які додаються до цього договору, іменовану надалі товар.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що кількість, номенклатура, ціна, терміни постачання та умови оплати товару визначені в Специфікаціях, що додаються до договору і які складають його невід`ємну частину.

Відповідно до п. 2.1. договору, ціна на товар визначається в національній валюті України - гривнях за одиницю, на умовах, обумовлених у Специфікаціях, згідно з Інкотермс-2010 і вказується в Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід`ємну частину.

За умовами п. 2.2. договору, сума договору на дату підписання згідно Специфікації № 1 становить 61 200,00грн., у т.ч. ПДВ 20% -10 200,00грн., і буде змінена на суму кожної наступної Специфікації, що підписується обома сторонами.

Згідно з п. 3.1. договору, поставка товару здійснюється на умовах передбачених у Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід`ємну частину, відповідно до Інкотермс-2010.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що датою поставки та переходу права власності є вважається дата отримання товару, зазначена покупцем у товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній, далі іменовані товарно-супровідними накладними.

Відповідно до п. 3.3. договору, товар вважається поставленим продавцем і прийнятим покупцем: - за кількістю - згідно з даними, вказаними у товаросупровідних накладних продавця; - за якістю - згідно з сертифікатом якості виробника або іншим документом, що підтверджує якість товару.

За умовами п. 3.4. договору, разом з товаром продавець надає наступні документи: товарно-супровідні накладні в 2х примірниках, рахунок за фактом поставки, податкову накладну, товарно-транспортну накладну та документ, що підтверджує якість товару. У розрахункових документах і товаросупровідних накладних обов`язково вказується номер цього договору, найменування вантажовідправника, продавця і покупця. Відповідальність за оформлення документів покладається на продавця.

Місце переходу права власності на товар від продавця до покупця визначається у Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід`ємну частину (п. 3.5. договору).

Згідно з п. 4.2. договору, розрахунок за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в порядку, зазначеному в Специфікаціях. У випадку якщо в умовах оплати передбачена попередня оплата, то продавець зобов`язаний надати оригінал рахунку на попередню оплату. Податкова накладна надається продавцем у термін, передбачений чинним законодавством.

За умовами п. 4.3. договору, рахунки на оплату за фактично поставлений товар надаються протягом 5-ти календарних днів, від дати відвантаження. За несвоєчасне надання рахунків продавець сплачує штраф у розмірі 5% від суми поставки.

Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і скріплення печаткою та діє до 31.12.2020р., а в частині гарантійних зобов`язань - до повного їх закінчення (п. 9.4. договору з урахуванням додаткової угоди №3 від 20.12.2019р.).

В період дії договору №19-0297-02 від 21.03.2019 між сторонами були укладені Специфікації №1,2,3,4,5,6, якими було узгоджено найменування товару, його кількість, ціну, умови поставки та оплати товару.

За умовами Специфікації №1, вартість товару складає 61 200,00грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (п.2) умови оплати - 100% за фактом поставки товару, з наступною оплатою в строк до 20 календарних днів, на підставі виставленого рахунка на оплату (п. 3); право власності на товар від продавця до покупця переходить на складі покупця з підписанням товаросупровідних накладних (п. 10).

За умовами Специфікації №2, вартість товару складає 408 000,00грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (п.2) умови оплати - 100% за фактом поставки товару, з наступною оплатою в строк до 20 календарних днів, на підставі виставленого рахунка на оплату (п. 3); право власності на товар від продавця до покупця переходить на складі покупця з підписанням товаросупровідних накладних (п. 10).

За умовами Специфікації №3, вартість товару складає 102 000,00грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (п.2) умови оплати - 100% за фактом поставки товару, з наступною оплатою в строк до 20 календарних днів, на підставі виставленого рахунка на оплату (п. 3); право власності на товар від продавця до покупця переходить на складі покупця з підписанням товаросупровідних накладних (п. 10).

За умовами Специфікації №4, вартість товару складає 222 240,00грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (п.2) умови оплати - 100% за фактом поставки товару, з наступною оплатою в строк до 30 календарних днів, на підставі виставленого рахунка на оплату (п. 3); право власності на товар від продавця до покупця переходить на складі покупця з підписанням товаросупровідних накладних (п. 10).

За умовами Специфікації №5, вартість товару складає 111 120,00 грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (п.2) умови оплати - 100% за фактом поставки товару, з наступною оплатою в строк до 30 календарних днів, на підставі виставленого рахунка на оплату (п. 3); право власності на товар від продавця до покупця переходить на складі покупця з підписанням товаросупровідних накладних (п. 10).

За умовами Специфікації №6, вартість товару складає 82 320,00грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (п.2) умови оплати - 100% за фактом поставки товару, з наступною оплатою в строк до 20 календарних днів, на підставі виставленого рахунка на оплату (п. 3); право власності на товар від продавця до покупця переходить на складі покупця з підписанням товаросупровідних накладних (п. 10).

На виконання умов договору №19-0297-02 від 21.03.2019, позивач поставив відповідачу товар на суму 193 440,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними видатковими накладними №73 від 20.07.2020 на суму 111 120,00 грн. та №120 від 03.12.2020 на суму 82 320,00 грн.

Відповідач поставлений товар оплатив частково на суму 128 960,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №11591 від 29.12.2020 на суму 74080,00 грн. та №22829 від 29.12.2020 на суму 54880,00 грн.

Товар на суму 64 480,00 грн. відповідач не оплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №19-0297-02 від 21.03.2019 складає 64 480,00 грн.

Також, 18.01.2021 між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (покупець відповідач) та Приватним підприємством "Науково - виробнича фірма "Ерго Мера" (постачальник позивач) укладено договір № 31-0015-02.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти і оплатити продукцію нову, що не була у використанні (далі - товар) на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що кількість, номенклатура, товару вказуються в Специфікаціях до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 3.3. договору, строки поставки товару визначаються в специфікаціях. У разі поставки товару відповідно до графіка графік оформлюється як додаток до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 4.4. договору, загальна сума договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється відповідно до доданих до неї специфікацій.

Відповідно до п. 5.1. договору, оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в цьому договорі.

Оплата за поставлений товар буде проводитися протягом строку, зазначеного в специфікації, який обчислюється з дати поставки товару та надання документів, зазначених в п. 6.3 цього договору, якщо інше не зазначено у відповідній специфікації (п. 5.2. договору).

Цей договір діє до 31.12.2021 включно. Закінчення строку дії цього договору е звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим договором.

В період дії договору № 31-0015-02 від 18.01.2021 між сторонами були укладені Специфікації №1,2,3,4,5,6,7 якими було узгоджено найменування товару, його кількість, ціну, умови поставки та оплати товару.

За умовами Специфікації №1, вартість товару складає 357 840,00грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (Інкотермс-2010) (п. 2); умови оплати - 100% по факту поставки товару протягом 30 календарних днів від дати поставки товару (п. 5); право власності на товар від продавця до покупця переходить в місці передачі товару на складі покупця (п. 8).

За умовами Специфікації №2, вартість товару складає 83 280,00грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (Інкотермс-2010) (п. 2); умови оплати - 100% по факту поставки товару протягом 30 календарних днів від дати поставки товару (п. 5); право власності на товар від продавця до покупця переходить в місці передачі товару на складі покупця (п. 8).

За умовами Специфікації №3, вартість товару складає 49 440,00грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (Інкотермс-2010) (п. 2); умови оплати - 100% по факту поставки товару протягом 30 календарних днів від дати поставки товару (п. 5); право власності на товар від продавця до покупця переходить в місці передачі товару на складі покупця (п. 8).

За умовами Специфікації №4, вартість товару складає 355 021,20грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (Інкотермс-2010) (п. 2); умови оплати - 100% по факту поставки товару протягом 30 календарних днів від дати поставки товару (п. 5); право власності на товар від продавця до покупця переходить в місці передачі товару на складі покупця (п. 8).

За умовами Специфікації №5, вартість товару складає 274 560,00грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (Інкотермс-2010) (п. 2); умови оплати - 100% по факту поставки товару протягом 30 календарних днів від дати поставки товару (п. 5); право власності на товар від продавця до покупця переходить в місці передачі товару на складі покупця (п. 8).

За умовами Специфікації №6, вартість товару складає 83 280,00грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (Інкотермс-2010) (п. 2); умови оплати - 100% по факту поставки товару протягом 30 календарних днів від дати поставки товару (п. 5); право власності на товар від продавця до покупця переходить в місці передачі товару на складі покупця (п. 8).

За умовами Специфікації №7, вартість товару складає 143060,40грн.; умови поставки - СРТ - склад покупця у м. Кам`янське (Інкотермс-2010) (п. 2); умови оплати - 100% по факту поставки товару протягом 30 календарних днів від дати поставки товару (п. 5); право власності на товар від продавця до покупця переходить в місці передачі товару на складі покупця (п. 8).

На виконання умов договору №31-0015-02 від 18.01.2021, позивач поставив відповідачу товар на суму 1 700 221,20 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними видатковими накладними №13 від 09.02.2021 на суму 357 840,00 грн., №57 від 24.03.2021 на суму 83 280,00 грн., №58 від 24.03.2021 на суму 49 440,00 грн., №59 від 24.03.2021 на суму 355 021,20 грн., №116 від 22.06.2021 на суму 166 560,00 грн., №117 від 22.06.2021 на суму 83 280,00 грн., №137 від 12.07.2021 на суму 604 800,00 грн.

Відповідач поставлений товар оплатив частково на суму 1 243 160,80 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Товар на суму 457 060,40 грн. відповідач не оплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 31-0015-02 від 18.01.2021 складає 457 060,40 грн.

З урахуванням вищенаведеного, позивач звернувся до суду зі цим позовом та посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати товару, просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" заборгованість у розмірі 521 540,40 грн., з яких заборгованість за договором №19-0297-02 від 21.03.2019 у розмірі 64 480,00 грн. та заборгованість за договором № 31-0015-02 від 18.01.2021 у розмірі 457 060,40 грн.

Наведені обставини стали причиною виникнення цього спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до умов договорів, строк оплати товару є таким, що настав.

Враховуючи, що наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості у розмірі 521 540,40 грн., з яких заборгованість за договором №19-0297-02 від 21.03.2019 у розмірі 64 480,00 грн. та заборгованість за договором № 31-0015-02 від 18.01.2021 у розмірі 457 060,40 грн., підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, господарський суд зазначає наступне.

Суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача з посиланням на порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості в розмірі 521 540,40 грн. у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати товару за договором №19-0297-02 від 21.03.2019 у розмірі 64 480,00 грн. та заборгованість за договором № 31-0015-02 від 18.01.2021 у розмірі 457 060,40 грн.

Враховуючи зміст позову та той факт, що зазначені договори поставки товару по суті є ідентичними, суд вважає, що заявлені позовні вимоги стосуються одних і тих же осіб (позивача та відповідача), пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами. Також заявлені вимоги об`єднані одним і тим самим способом захисту прав позивача.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За замістом ч. 1 ст. 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч.1 ст. 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4, 5 вказаної статті.

Саме встановлення господарським судом наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

У той же час, аналіз п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України у системному співвідношенні з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч. 6 ст. 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

До того ж, у будь-якому випадку коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах 4, 5 статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 902/434/19.

При цьому, відповідно до принципу рівності перед законом та судом, передбаченого ст. 7 ГПК України і принципу диспозитивності господарського судочинства, передбаченого ст. 14 ГПК України, саме позивач при зверненні до суду самостійно визначає обсяг порушення свого права та спосіб його захисту, а суд лише встановлює наявність підстав для захисту (наявність порушеного права) та оцінює відповідність і ефективність обраного позивачем способу захисту.

У зв`язку з чим позовні вимоги, заявлені у цій справі, згідно з положеннями частини 1 статті 173 ГПК України, можуть бути об`єднані в одній позовній заяві і таке об`єднання не матиме наслідком утруднення вирішення спору, а навпаки, дасть можливість досягти процесуальної економії за однакових обставин.

З урахуванням зазначеного вище, господарський суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими.

Щодо заперечень відповідача на відсутність підтвердження позивачем наявності заборгованості відповідача за спірними договорами, господарський суд зазначає наступне.

Суд враховує положення ч. 1 ст. 74 ГПК України, за змістом якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Слід зазначити, що 17 жовтня 2019 р. набув чинності Закон України від 20 вересня 2019 р. № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було внесено зміни до ГПК України, зокрема, змінено назву статті 79 цього Кодексу з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів", викладено її у новій редакції, та фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Так, відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 р. у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 р. у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 р. у справі № 917/2101/17).

Наведений стандарт доказування також застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 р. у справі № 129/1033/13-ц.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції).

Так, зокрема, у рішенні у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" Суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей" ("balance of probabilities"). Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

З урахуванням наведеного оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем надано до матеріалів справи належні докази наявності у відповдача несплаченої заборгованості за поставлений товар, зокрема, докази поставки товару та його часткової оплати.

У свою чергу, відповідач не спростував доводів позивача та не надав доказів щодо належного виконання свого обов`язку з оплати товару у повному обсязі.

За наведених обставин, суд вважає доведеними обставини порушення відповідачем зобов`язань з оплати товару за договором №19-0297-02 від 21.03.2019 у розмірі 64 480,00 грн. та заборгованість за договором № 31-0015-02 від 18.01.2021 у розмірі 457 060,40 грн.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд також зазначає, що сторонам була в достатній мірі надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання, при цьому суд вважає, що позивачем надано достатні докази на підтвердження позовних вимог, які у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами є в достатній мірі переконливими, в той час як відповідачем в ході розгляду справи не спростовано аргументів і доводів позивача, у зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 521 540,40 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233,237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-б, ) на користь Приватного підприємства "Науково - виробнича фірма "Ерго Мера" (49047, м. Дніпро, вул. Кленова, буд. 52, ) суму заборгованості у розмірі 521 540,40 грн. (п`ятсот двадцять одна тисяча п`ятсот сорок грн. 40 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7823,11 грн. (сім тисяч вісімсот двадцять три грн. 11 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.12.2021

Суддя І.В. Владимиренко