РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2021Справа № 910/12568/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Трейд-Захід"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артішок Тм"

про стягнення 151369,39 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор-Трейд-Захід" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артішок Тм" про стягнення за договором поставки від 02.07.2019 № 04/19 основного боргу в розмірі 151369,39 грн. за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Вказана ухвала суду направлена, зокрема, відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04111, м. Київ, вул. Щербаківського Данила, 52.

Проте конверт із копією вищенаведеної ухвали повернуто на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Крім того, відповідачу направлено ухвалу суду на електронну пошту .

Згідно з частиною 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Таким чином, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялася за адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за відсутності заяви про зміну його місцезнаходження.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Таким чином, відповідач мав право та можливість ознайомитися з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.07.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки № 04/19 (з протоколом розбіжностей), за умовами якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у зумовлені строки покупцю товар, а покупець - прийняти та сплатити за товар певну грошову суму, передбачену даним договором та/або додатками до нього.

Відповідно до пункту 2.4 договору ціна товару, яка входить у партію поставки, остаточно вказується постачальником у видатково-прибутковій накладній на поставку партії товару.

Згідно з пунктом 3.2 договору датою доставки товару вважається дата передачі постачальником товару покупцю згідно з підписаними сторонами накладними. Передача товару проводиться за довіреністю покупця або за підписом матеріально-відповідальної особи на видатковій накладній, завіреного печаткою/штампом покупця про його отримання.

Пунктом 4.2 договору сторони погодили, що оплата товару покупцем здійснюється протягом 24 календарних днів від дати доставки товару та підписання видаткової накладної.

Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань (пункт 10.1 договору).

Із матеріалів справи слідує, що позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 151369,39 грн. за наступними транспортно-видатковими накладними, підписаними та скріпленими печатками обох сторін: від 01.05.2020 № 49280 на суму 2908,14 грн., № 49324 на суму 2334,54 грн., № 49290 на суму 15943,63 грн., від 06.05.2020 № 51263 на суму 1153,57 грн., № 51264 на суму 26168,84 грн., від 08.05.2020 № 51861 на суму 8684,04 грн., № 51860 на суму 2699,87 грн., від 12.05.2020 № 52997 на суму 10597,64 грн., № 53107 на суму 880,16 грн., від 25.05.2020 № 57518 на суму 5031,94 грн., № 57515 на суму 36054,83 грн., № 57709 на суму 556,88 грн., від 26.05.2020 № 58182 на суму 16234,20 грн., № 58257 на суму 3039,47 грн., від 02.06.2020 № 60630 на суму 4843,84 грн., № 60593 на суму 1413,50 грн., від 05.06.2020 № 62605 на суму 2374,32 грн., № 62518 на суму 6077,71 грн., № 62600 на суму 672,79 грн., від 09.06.2020 № 63844 на суму 1825,13 грн., № 63858 на суму 1874,35 грн.

У той же час, відповідач оплату поставленого товару не здійснив, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у сумі 151369,39 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача, яка складає 151369,39 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Також суд зауважує, що позивачем надмірно сплачено судовий збір у розмірі 108,46 грн., що можуть бути повернуті останньому за відповідним клопотанням згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Трейд-Захід" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Артішок Тм" (04111, м. Київ, вул. Щербаківського Данила, 52; ідентифікаційний код 41953736) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Трейд-Захід" (58032, м. Чернівці, вул. В. Лесина, 3; ідентифікаційний код 40843573) 151369 (сто п`ятдесят одну тисячу триста шістдесят дев`ять) грн. 39 коп. основного боргу, а також 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 54 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова