ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. Справа№ 910/8881/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021

(повний текст складено та підписано 06.08.2021)

у справі № 910/8881/21 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 9 321,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/0697293 у розмірі 9 321,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу від 30.11.2015 № 5/30-11/2015 та з огляду на положення підпункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача виникло право звернення до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за вищенаведеним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» набуло право вимоги за договором страхування № АІ/0697293 на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу № 5/30-11/2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/8881/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 9 321,40 грн. задоволено повністю; стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» 1 828 грн. 17 коп. 3 % річних, 7 493 грн. 23 коп. інфляційних втрат, 2 270 грн. 00 коп. судового збору та 4 600 грн. 00 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/8881/21 та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За твердженнями скаржника, судом першої інстанції не було належним чином досліджено строк позовної давності, а також покладено додатковий обов`язок на Моторне (транспортне) страхове бюро України щодо виплати інфляційних втрат та 3% річних.

21.09.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів про оплату наданої правової допомоги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 колегією у складі: головуючий суддя ОСОБА_1., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/8881/21.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 № 09.1-07/578/21 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/8881/21 у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 19.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 у справі № 910/8881/21 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.

У зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, 27.10.2021 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 прийнято апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/8881/21 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

У зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, 09.12.2021 для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Мальченко А.О., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 прийнято справу № 910/8881/21 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Мальченко А.О., Агрикова О.В.

26.10.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», заперечуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні в повному обсязі, наполягаючи, що Моторне (транспортне) страхове бюро України не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, який допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України та пункт 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») суми 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, стверджуючи, що ці нарахування в силу закону є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2015 о 20:30 на вулиці Олени Теліги у місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка перед початком руху не переконалася у безпеці маневру, внаслідок чого здійснила зіткнення, зокрема, з автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Під час дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За інформацією з наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, пошкоджений в ДТП автомобіль «Toyota», державний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_3 .

ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Opel», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року у справі № 761/27499/15-п (провадження № 3/761/4589/2015), відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Станом на момент ДТП цивільна правова відповідальність водія автомобіля «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» із встановленим розміром франшизи - 500,00 грн. та лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000,00 грн.

В матеріалах справи міститься копія звіту серії SL № 24260 про оцінку колісного транспортного засобу - автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до якого було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 та визначено вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», порушуючи умови договору обов`язкового страхування № АІ/0697293, не здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ «Маркс.Капітал».

З доданих до позовної заяви доказів вбачається, що між ОСОБА_3 (цедент) та ФОП Шияном Денисом Сергійовичем (цесіонарій) 06.11.2015 укладено договір про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, за умовами якого цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій приймає і зобов`язується оплатити цеденту усі права вимоги, що виникли у цедента у зв`язку із фактом настання ДТП за участю автомобіля Opel Astra д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , відповідальність якого застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.12.2014, номер полісу АІ/0697293, в страховій компанії ПрАТ «СК «Україна». Характеристика права вимоги, що передається цесіонарію цедентом за цим договором: загальна сума боргу (страхове відшкодування), право вимоги сплати якого передається цедентом, складає 28 774,51 грн.

В подальшому, 30.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (фактор) та ФОП Шияном Денисом Сергійовичем (клієнт) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 5/30-11/2015, в порядку та на умовах якого клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до додатку № 1 до цього договору (основні договори).

У додатку № 1 до договору № 5/30-11/2015 серед переліку відповідних договорів цесії міститься, зокрема, договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування від 06.11.2015, зобов`язана особа ОСОБА_2 , страхова компанія ПрАТ «СК «Україна», страховий поліс № АІ/0697293 від 08.12.2014 (п. 14 додатку № 1 до договору № 5/30-11/2015).

Відповідно до пункту 1.2 договору № 5/30-11/2015 в силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Пунктом 1.4 договору № 5/30-11/2015 визначено, що зобов`язана особа (боржник): відповідно до додатку № 1 до цього договору: страхова компанія ПрАТ «СК «Україна»; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, починаючи з 30.11.2015 кредитором у договірному зобов`язанні, яке виникло в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.08.2015 на вулиці Олени Теліги у місті Києві за участю транспортних засобів автомобіля «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал».

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 року було відкрито провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна».

27.03.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», у тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі страхової події від 26.08.2015 за договором (полісом) № АІ/0697293.

23.04.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» було подано уточнення до заяви про грошові вимоги у справі № 910/842/18, у тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі страхової події від 26.08.2015 за договором (полісом) АІ/0697293. Уточнення стосувалися детального розрахунку заборгованості Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ», а саме: 28 774,51 грн - сума відшкодування, 1 828,17 грн - 3 % річних, 7 493,23 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 року у справі № 910/842/18 позивача визнано кредитором Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» першої черги на суму 9 547 674,57 грн., четвертої черги на суму 3 916 198,78 грн. та шостої черги на суму 1 835 120,95 грн. (загальна сума - 15 298 994,30 грн.), в тому числі і за договором (полісом) № АІ/0697293.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 року у справі № 910/842/18 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, ухвалено ліквідувати Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

23.08.2019 у зв`язку з ліквідацією Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) із заявою про сплату коштів, зокрема відповідно до полісу № АІ/0697293: 28 774,51 грн суми відшкодування, 1 828,17 грн пені, 7 493,23 грн інфляційних втрат, 7 193,63 грн 3 % річних.

Листом від 12.09.2019 № 3.1-05/29662 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ», що розглянувши справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_3 , прийняло рішення про виплату 28 774,51 грн.

12.09.2019 відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування за вищевказаною страховою подією у розмірі 28 774,51 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ».

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язання у повному обсязі, позивач звернувся до суду з позовними вимогами у даній справі про стягнення з відповідача 9 321,40 грн., з яких: 1 828,17 грн - 3% річних, 7 493,23 грн - інфляційні втрати.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Положеннями статті 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статті 980 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Як визначено статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 910/842/18 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, ліквідовано банкрута - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» та закрито провадження у справі.

Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та законодавством про банкрутство.

Норми статті 87 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ «СК «Україна») не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів у процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 вказаного Закону встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Як вірно вказав суд першої інстанції, розмір грошової вимоги в сумі 45 289,54 грн. та обґрунтованість такої вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (як нового кредитора) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» встановлені судовим рішенням у справі № 910/842/18, мають преюдиційне значення і не підлягають повторному доказуванню.

Підпунктом «ґ» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У разі прострочення боржником (страховою компанією) виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором страхування, зокрема, виплати суми страхового відшкодування, страхова компанія зобов`язана на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом суми 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Для вирішення спору про покладення на МТСБУ обов`язку сплачувати за ліквідованого страховика окрім суми страхового відшкодування також 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих в силу закону за прострочення виплати страхового відшкодування, допущеного страховиком, обставини прострочення МТСБУ виплати страхувальнику цього страхового відшкодування не входять до предмету дослідження та доказування, як такі, що не мають значення.

Правомірність покладення відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання (страхового відшкодування) на МТСБУ узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.09.2021 по справі № 910/14293/19, відповідно до якої обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

З огляду на зазначене, безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість покладення на МТСБУ обов`язку щодо виплати інфляційних втрат та 3% річних за порушення ПрАТ «СК «Україна» свого зобов`язання із виплати страхового відшкодування.

У спірних правовідносинах ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 ТОВ «Маркс.Капітал» визнано кредитором ПрАТ «СК «Україна», що узгоджується з умовами пункту 1.2 договору про надання фінансових послуг факторингу № 5/30-11/2015 від 30.11.2015 щодо права позивача (фактора та кредитора за договором) одержати від боржника суми основного боргу, відсотки, неустойки у повному обсязі.

Враховуючи встановлений факт переходу до відповідача обов`язку здійснити відшкодування суми 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, що залишились непогашеними після ліквідації боржника, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Маркс.Капітал» до МТСБУ про стягнення 1 828,17 грн 3% річних та 7 493,23 грн інфляційних втрат у зв`язку із ліквідацією ПрАТ «СК Україна».

У свою чергу, відповідач в апеляційній скарзі серед іншого зазначив про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог, посилаючись на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» пропущено строк на звернення до суду за захистом свого права.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19 надано правовий висновок стосовно того, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням; право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика. Право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події, як помилково вважали суди попередніх інстанцій у справі № 910/14293/19.

Враховуючи, у відповідності до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19, колегія суддів зазначає, що оскільки ліквідація страховика (ПрАТ «СК «Україна») відбулася за ухвалою суду від 17.07.2019, саме 17.07.2019 є початком перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Відтак, враховуючи звернення позивача з позовом до суду у даній справі 31.05.2021 (згідно поштової відмітки на конверті, в якому надіслано позов до Господарського суду міста Києва), позовні вимоги заявлені в межах загального трирічного строку позовної давності, у зв`язку із чим твердження відповідача про застосування позовної давності до даних вимог є безпідставними.

Наведеними обставинами спростовуються аргументи Моторного (транспортного) страхового бюро України, викладені в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищенаведене, матеріалами справи підтверджується наявність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі та стягнення з відповідача на користь позивача 1 828,17 грн 3% річних та 7 493,23 грн інфляційних втрат.

У мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення місцевим господарським судом зроблено помилкові висновки щодо початку відліку строку позовної давності щодо заявлених позивачем вимог, втім зазначене не призвело до прийняття місцевим господарським судом неправильного судового рішення про задоволення позовних вимог, а саме задоволення вимог про стягнення 1 828,17 грн 3% річних та 7 493,23 грн інфляційних втрат.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на встановлені під час апеляційного перегляду справи обставини, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі про задоволення позовних вимог обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову. Апеляційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України, враховуючи мотивувальну частину даної постанови, задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/8881/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/8881/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8881/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку, визначеному статтями 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко