номер провадження справи 27/161/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 Справа № 908/2353/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Камаєвій О.М., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ (73026 Херсонська область, м. Херсон, пр. Ушакова, буд. 57, прим. 78, ідентифікаційний код юридичної особи 39115503)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032 м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503 Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 19355964)

про стягнення 2 843 077 грн. 77 коп.

за участю

представника позивача: Семидівка В.В., дов. б/н від 12.07.2021, Олейникова С.С., ордер ВЕ № 1046811 від 02.08.2021

представник відповідача: Завгородній Р.В., витяг з ЄДР

СУТЬ СПОРУ:

16.08.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ про стягнення з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 2 839 576 грн. 92 коп. основного боргу, 3 500 грн. 85 коп. 3 % річних.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2353/21 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 19.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2353/21, присвоєно справі номер провадження 27/161/21.

Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

30.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ звернулося до Господарського суду Запорізької області із клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 31.08.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

07.09.2021 р. представник відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів та програмного забезпечення ЕasyСоn.

Ухвалою суду від 08.09.2021 заяву Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 14.09.2021 підготовче провадження в порядку ст. 183 ГПК України відкладено на 06.10.2021.

Ухвалою суду від 06.10.2021 на підставі ст. 185 ГПК України підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті на 02.11.2021.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ (73026 Херсонська область, м. Херсон, пр. Ушакова, буд. 57, прим. 78, ідентифікаційний код юридичної особи 39115503) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Доручено Миколаївському апеляційному суду забезпечити проведення відеоконференції 02.11.2021 р. об 11 год. 30 хв. у приміщенні суду за адресою: 54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. 68 Десантників, 2.

Ухвалою суду від 25.10.2021 заяву Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про участь у судовому засіданні 02 листопада 2021 року об 11-30 в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення ЕasyСоn задоволено.

Судове засідання 02.11.2021 здійснювалося в режимі відеоконференцзвязку.

Суд розпочав розгляд справи по суті 02.11.2021.

Ухвалою суду від 02.11.2021 в порядку ст. 216 ГПК України розгляд справи відкладено на 29.11.2021. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Доручено Миколаївському апеляційному суду забезпечити проведення відеоконференції 29.11.2021 об 11 год. 30 хв. у приміщенні суду за адресою: 54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. 68 Десантників, 2.

15.11.2021 Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом звернулося до Господарського суду Запорізької області із заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 16.11.2021 заяву Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів задоволено.

У судовому засіданні 29.11.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме на комплексі Акорд.

Судове засідання проводилось в режимі відеоконференцзв`язку та з використання власних технічних засобів відповідача.

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представникам сторін, які прибули судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача в судовому засіданні 29.11.2021 підтримав позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом в порядку статті 46 ГПК України.

Судом розглядаються збільшені позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 839 576 грн. 92 коп. основного боргу, 14 936 грн. 95 коп. 3 % річних.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.11.2021 заперечив проти задоволення позову, на підставах викладених у відзиві № 28-23/22235 від 08.09.2021, просив суд відмовити в позові.

Позивач 16.09.2021 надіслав на адресу суду відповідь на відзив.

Відповідач 28.09.2021 надіслав заперечення на відповідь на відзив.

22.10.2021 позивач надіслав заяву (розрахунок) на відшкодування сум судових витрат.

Відповідач 02.11.2021 надіслав заперечення на заяву (розрахунок) сум судових витрат.

11.11.2021 позивач надіслав пояснення на заперечення відповідача щодо розрахунку сум судових витрат.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юг Свет» (Постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (Покупець) укладено Договір поставки продукції № 53-121-01-21-10108 від 03.03.2021 (24(1)21УК) від 18.02.2021.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар ДК 021:2015-31520000-7 «Світильники та освітлювальна арматура» (Світильники) вказані в п. 1.1 Договору. Загальна вартість погодженого до поставки товару склала 2 839 576 грн. 92 коп. з ПДВ.

Згідно п. 1.2 Договору строк поставки продукції березень 2021.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що розрахунок за поставлену продукцію здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з моменту постачання повного обсягу продукції, визначеної в п. 1.1 даного Договору.

Оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації Постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка продукції відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010, на умовах DDР - м. Енергодар. Вантажоодержувач: Запорізьке відділення ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом» склад № 4, вул. Промислова, 133, м. Енергодар, Запорізької області.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що у випадку неналежного виконання або невиконання сторонами зобов`язань за Договором сторони несуть майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства.

На виконання умов Договору Постачальник здійснив поставку товару на загальну суму 2 839 576 грн. 92 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № Ю_001633 від 29.03.2021 на суму 52 332 грн. 72 коп.;

- № Ю_001634 від 29.03.2021 на суму 2 781 054 грн. 12 коп.;

- № Ю_002473 від 24.05.2021 на суму 6 190 грн. 08 коп.;

Податкова накладна на суму 52 332 грн. 72 коп. (ПН 352 від 29.03.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована.

Податкова накладна на суму 2 781 054 грн. 12 коп. (ПН 351 від 29.03.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована.

Податкова накладна на суму 6 190 грн. 08 коп. (ПН 151 від 24.05.2021) відповідно до квитанції № 1 зареєстрована.

Позивач посилався на те, що відповідно до умов Договору кінцевий строк сплати за поставлену продукцію, відповідно до п. 3.2 Договору настав 24.07.2021.

Матеріали справи містять претензію вих. № 121 від 26.07.2021 що надіслана відповідачу з вимогою перерахувати за користь позивача суму заборгованості за Договором. Відповідь на вказану вище претензію матеріали справи не містять.

Позивач вказав на те, що сума несплаченої заборгованості відповідача за поставлену продукцію складає 2 839 576 грн. 92 коп., натомість відповідачем не виконано належним чином своїх зобов`язань з оплати продукції, в зв`язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання Договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав своє зобов`язання, а саме, поставив відповідачу продукцію на загальну суму 2 839 576 грн. 92 коп. з ПДВ, що підтверджується двосторонньо підписаними видатковими накладними: № Ю_001633 від 29.03.2021 на суму 52 332 грн. 72 коп.; № Ю_001634 від 29.03.2021 на суму 2 781 054 грн. 12 коп.; № Ю_002473 від 24.05.2021 на суму 6 190 грн. 08 коп. без заперечень та зауважень.

Однак, матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем продукції, згідно умов Договору.

Відповідачем не заперечувався факт належної поставки позивачем продукції та факт її прийняття відповідачем.

За таких обставин, з наведеного вище вбачається, що продукцію по Договору не було оплачено відповідачем позивачу в повному обсязі, в зв`язку з чим відповідачем порушено умови Договору, а сума неоплаченої продукції склала 2 839 576 грн. 92 коп. в тому числі ПДВ.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу за поставлену продукцію в розмірі 2 839 576 грн. 92 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов Договору, позивачем заявлено до стягнення з відповідача за період з 26.07.2021 по 27.09.2021 суму 14 936 грн. 95 коп. 3 % річних.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Наданий розрахунок 3 % річних з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та встановлено, що нарахування позивачем даних сум, у зв`язку з порушенням умов Договору не суперечать нормам діючого законодавства України. Розрахунок виконаний позивачем вірно. В зв`язку з чим, судом підлягає стягненню з відповідача за період з 26.07.2021 по 27.09.2021 суму 14 936 грн. 95 коп. 3 % річних.

Що стосується заперечень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, суд вважає такі твердження безпідставними для даного спору, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та доведено позивачем, на виконання умов Договору Постачальник здійснив поставку продукції на загальну суму 2 839 576 грн. 92 коп. Претензій з боку відповідача жодних не було, продукція по кількості та якості була прийнята у повному обсязі. Необґрунтованим є також твердження відповідача щодо не доведення обставин порушення відповідачем умов Договору в частині виплати вартості продукції у розмірі ПДВ. Оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 3.3 Договору). Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, а саме поставив товар відповідачу зі складанням передбачених договором документів, податкову накладну зареєстрував. Відповідач продукцію прийняв без заперечень та зауважень, а тому повинен був здійснити оплату за умовами Договору, а саме шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з моменту поставки продукції.

Сторонами визначено у розділу 3 Умови і порядок оплати Договору, що розрахунок за товар, здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки товару.

Таким чином, встановлений у п. 3.2 розділу 3 договору строк оплати за товар (60 календарних днів) визначений для оплати всієї вартості поставленого товару, у тому числі ПДВ.

Зазначення у п. 3.3 розділі 3 Договору необхідності передачі постачальником покупцю податкової накладної та оплата ПДВ покупцем після надання такої податкової накладної у своїй взаємозалежності визначає, що податкова накладна має бути подана та зареєстрована у реєстрі постачальником, а оплата суми ПДВ здійснена покупцем на протязі визначеного сторонами строку для оплати за товар (60 календарних днів з дати поставки).

Будь-яких доказів звернення до позивача з приводу не передання податкової накладної відповідач суду не подав.

Крім того, відповідач безпідставно розділяє в часі строк оплати вартості товару без ПДВ та строк оплати самого ПДВ без жодної аргументації. Оскільки діючим законодавством та договором не передбачено окремий строк оплати суми ПДВ. Вартість товару є єдиною і включає в себе ПДВ, що повинно бути сплачене одночасно зі сплатою самих робіт, а саме - протягом 60 календарних днів з дати поставки товару.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач зазначав про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оригіналів доказів в підтвердження заявленої суми в розмірі 20 000 грн. 00 коп. не надав.

Суд роз`яснив, питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу буде вирішено при наданні відповідної заяви у передбаченому ГПК України порядку та строк з наданням оригіналів доказів понесених витрат, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ, м. Херсон, Херсонська область до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Енергодар, Запорізька область задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032 м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503 Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ (73026 Херсонська область, м. Херсон, пр. Ушакова, буд. 57, прим. 78, ідентифікаційний код юридичної особи 39115503) 2 839 576 (два мільйони вісімсот тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн. 92 коп. основного боргу, 14 936 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн. 95 коп. 3 % річних, 42 817 (сорок дві тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 71 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 09.12.2021.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov