ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Справа№ 910/9016/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 (повний текст рішення складено 08.09.2021)

у справі №910/9016/21 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про визнання одностороннього правочину недійсним

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/9016/21 у позові Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначав, що відповідач, за наявності у нього та позивача у справі зустрічних однорідних вимог строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не установлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, вправі заявити про зарахування таких вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду у справі №910/9016/21. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/9016/21 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ "Дніпрогаз" у повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на АТ "Укртрансгаз".

В обґрунтування своєї скарги позивач зазначав, що судом першої інстанції не ураховано факт того, що АТ «Дніпрогаз» не лише зазначає про наявність заперечень про зарахування зустрічно однорідних вимог, а і указує на відсутність однієї з найголовніших вимог до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме безспірність, яка є беззаперечною умовою, що виключає можливість для зарахування зустрічних однорідних вимог. Якщо угода про зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, така сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду про визнання її недійсною. На думку скаржника, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було допущено порушення норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив неправильні висновки щодо фактичних обставин справи, що мають значення для справи, що на думку скаржника призвело до неправомірного судового рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" у справі №910/9016/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9016/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз". Розгляд справи призначено на 03.11.2021.

01.11.2021 на адресу суду від позивача надійшли письмові міркування, у яких останній зазначав, що обов`язок АТ «Дніпрогаз» з проведенням розрахунку за договором та рішенням №904/2732/18 припинився з моменту набрання чинності ЗУ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» в силу прямих положень даного Закону, так і право вимоги АТ «Укратрансгаз» до АТ «Дніпрогаз» на виконання указаних зобов`язань. На думку позивача, оскільки указана заборгованість буде погашена перед АТ «Укратрансгаз» за рахунок видатків з державного бюджету та у строки передбачені Законом.

02.11.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача. У своєму відзиві відповідач просив суд апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому відповідача зазначав, що однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язання. Крім того відповідач зазначав, що Безспірність вимог полягає у тому, що на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду 07.08.2019 у справі № 904/2732/18 господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ у справі №904/2732/18, про стягнення з AT "Дніпрогаз" на користь AT "Укртрансгаз" суму 186 582 865 грн (у т.ч.: сума заборгованості за послуги балансування -150 352 665,60 грн; 3% річних - 2 814 044,63 грн; "інфляційні" 5 561 656,96 грн, пеня - 27 854 497,81 грн.), а також стягнуто з AT на користь AT Дніпрогаз 400067,65 грн судового збору. З викладених обставин у AT "Дніпрогаз" та AT "Укртрансгаз", як боржників та стягувачів, за наказами у справах №904/1856/19 та №904/2732/18, існували взаємні однорідні вимоги, безспірність яких підтверджується судовими рішеннями у вказаних справах, які набрали законної сили, у зв`язку з чим AT "Укртрансгаз" обґрунтовано звернувся до AT "Дніпрогаз" з відповідною заявою про їх зарахування, яка не визнана недійсною в судовому порядку. Законність та обґрунтованість викладеного підтверджується також і ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2021 року у справі № 904/1858/16, якою указані вище обставини було перевірено судом у судовому засіданні та за заявою AT «Укртрансгаз» було визнано наказ господарського суду Дніпропетровської області від " 06.11.2018 у справі №904/1858/16 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Уктрансгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" витрат по сплаті судового збору у розмірі 179 576, 83 грн, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із тим, що Господарський суд Дніпропетровської області вважає обґрунтованими вимоги AT «Укртрансгаз» щодо визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1856/18, таким, що не підлягає виконанню, з підстав того, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог є законною та обґрунтованою.

03.11.2021 у розгляді справи було оголошено перерву до 10.11.2021.

09.11.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначав, що ураховуючи те, що між сторонами одностороннього правочину №1001 ВИХ-21-3877 від 21.05.2021, одне із зобов`язань в рахунок якого відбувається зарахування зустрічно однорідних вимог, є спірним, а саме зобов`язання з оплати 172 639 100,67 грн, з урахуванням положень Закону №1639, оскаржувана заява не відповідає вимогам наведеним у ст. 601, 602 ЦК України, відповідно є недійсною. У зв`язку із чим позивач зазначав/просив скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 01.09.2021 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

10.11.2021 у розгляді справи було оголошено перерву до 01.12.2021.

29.11.2021 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь АТ «Дніпрогаз», у яких відповідач зазначав, що повністю заперечує щодо змісту і обставин, на які посилається позивач у своїй відповіді. Відповідач указував, що ніякого спору по зобов`язанням, що виникли на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 у справі №904/2732/18 на сьогоднішній день не існує. Крім того відповідач зазначав, що врегулювання заборгованості на умовах визначених положеннями Закону №1639-ІХ поширюється виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру. Відповідач зазначав, що поки заінтересовану особу не буде включено до реєстру, остання не вважається такою, що бере участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до положень Закону №1639-ІХ, а відтак і дія Закону та таку особу не поширюється.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

З матеріалів господарської справи убачається, позивач звертаючись із позовною заявою до суду зазначав, що відповідач надіслав йому заяву № 1001ВИХ-21-3877 від 21 травня 2021 року про зарахування зустрічних вимог, згідно з якою той зарахував свої вимоги до нього, які виникли на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 7 серпня 2019 року у справі № 904/2732/18, щодо сплати 179 576,83 грн у рахунок виконання свого зобов`язання перед відповідачем за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 6 листопада 2018 року у справі № 904/1858/16 щодо сплати 179 576,83 грн.

Позивач зазначав, що зміст оспорюваного одностороннього правочину суперечить положенням ст. 602 ЦК України, оскільки вимоги у розмірі 186582865 грн за наказом суду від 7 серпня 2019 року у справі № 904/2732/18 в рахунок яких відповідач зарахував зобов`язання до нього в розмірі 179576,83 грн є спірними, позивач просив задовольнити позов, визнавши заяву відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог № 1001ВИХ-21-3877 від 21 травня 2021 року недійсною.

З матеріалів справи убачається наступне, що між позивачем та відповідачем було укладено договір транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року, відповідно до умов якого відповідач (оператор) зобов`язався надати позивачу (замовнику) послуги транспортування природного газу, а позивач - сплачувати оператору установлену в цьому договорі вартість таких послуг.

27 вересня 2011 року між тими ж сторонами був укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н05, відповідно до умов якого відповідач (газотранспортне підприємство) зобов`язалося надати позивачу (замовник) послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів прийому-передачі газу в магістральні трубопроводи до пункту призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а позивач - сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовам цього договору.

Усупереч умов вищевказаних договорів Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" прострочило оплату наданих послуг, для її стягнення Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося в суд з відповідними позовами.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2018 року у справі № 904/1858/16 з Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" було стягнуто 271128,87 грн витрат по сплаті судового збору, з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" - 179 576,83 грн витрат по сплаті судового збору.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 8 серпня 2019 року у справі № 904/2732/18 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2018 року скасовано, позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Дніпрогаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 186582865 грн.

6 листопада 2018 та 7 серпня 2019 років у вищевказаних справах №№ 904/1858/16, 904/2732/18 були видані накази.

Судом було установлено, що указані обставини підтверджуються поясненнями сторін, наявними у матеріалах справи наказами суду.

З матеріалів справи слідує, що відповідач надіслав позивачу заяву № 1001ВИХ-21-3877 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 21 травня 2021 року.

Згідно з умовами указаної заяви відповідач зарахував свої вимоги до позивача, які виникли на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 7 серпня 2019 року у справі № 904/2732/18, щодо сплати 179576,83 грн в рахунок виконання свого зобов`язання перед відповідачем за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 6 листопада 2018 року у справі № 904/1858/16 щодо сплати 179576,83 грн.

Крім того, указані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією вищевказаної заяви про зарахування.

У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оспорювана заява про зарахування зустрічних вимог, ураховуючи положення ст. 202 ЦК України, за своєю правовою природою є одностороннім правочином, що направлений на припинення зобов`язань.

Згідно з положеннями ст.ст. 601, 602 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Отже, відповідач, за наявності у нього та позивача по справі зустрічних однорідних вимог строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не установлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, вправі заявити про зарахування таких вимог.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач реалізував своє право на зарахування зустрічних однорідних вимог, подавши відповідачу заяву.

Колегія суддів зазначає, що посилання позивача на те, що вимоги за наказом суду від 7 серпня 2019 року у справі № 904/2732/18 у рахунок яких відповідач зарахував зобов`язання до нього в розмірі 179576,83 грн спірні є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами, та не є умовою, що виключає можливість для зарахування зустрічних однорідних вимог.

Щодо доводів Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про відмову у задоволенні позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/9016/21 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз".

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/9016/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/9016/21 залишити без змін.

4. Витрати по сплаті судового збору покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.12.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов