ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/277/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ФОП Кулакова Ігора Валерійовича, м. Вовчанськ
до Комунального підприємства "Вовчанськ", м. Вовчанськ
про визнання договору частково недійсним
за участю представників:

позивача - Дедов С.В. адвокат, Кулаков І.В. (особисто), паспорт серія НОМЕР_1 виданий Краснокутським РВ ХМВС України в Харківській області від 17.08.96р.;

відповідача - Геріх Н.А. (адвокат), ордер на надання правової допомоги серії СА № 1016876 від 27.09.21

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Кулаков Ігор Валерійович звернувся до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним у певній Договір про надання послуг з очищення стічних вод (рідких побутових відходів) № 197 від 20.03.2017 року, укладений між Комунальним підприємством "Вовчанськ" (відповідач) та ФОП Кулаковим І.В. в частині:

- п. 7, в якому зазначено "фактичний щомісячний обсяг наданих за цим договором Послуг визначається за кількістю рейсів та об`ємом місткості цистерни автомобіля, яким здійснюється транспортування та скид РПВ. Факт передачі Замовником РПВ для очищення (облік кількості здійсненних рейсів) фіксується відповідальною особою Виконавця в окремому спеціальному журналі обліку прийнятих РПВ (кількість рейсів)";

- п. 16 абз. 3, 4, 5, в яких зазначено: "надавати Виконавцю дані про хімічний склад та обсяги РПВ підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання та населення, а також копії Договорів про надання їм послуг з вивезення РПВ; дотримуватись допустимих величин показників шкідливих речовин у стічних водах, що транспортуються ним для очищення на каналізаційні очисні споруди Виконавця"; "оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників, рахунки на сплату пені та штрафних санкцій, протягом 10 днів з дня їх отримання";

- п. 21 абз. 3, в якому зазначено "у випадку не подання Замовником Виконавцю інформації про найменування та адреси об`єктів юридичних і фізичних осіб, звідки проводився вивіз РПВ, чи даних про хімічний склад та обсяги РПВ підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання та населення, а також копій договорів про надання їм послуг з вивезення РПВ, Замовник сплачує на користь Виконавця Послуги з коефіцієнтом кратності 5, згідно з п. 6.30 "Правил прийому...";

- п. 26, в якому зазначено, що "відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України, сторони домовились, що умови цього Договору застосовуються до відносини, які фактично виникли між ними до укладення цього Договору, а саме з 1 січня 2017 року".

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 19 лютого 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/277/18; встановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12 березня 2018 року.

07 березня 2018 року до суду надійшов відзив Комунального підприємства "Вовчанськ" на позовну заяву (вх. № 6302), який було досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

12 березня 2018 року до суду надійшла відповідь ФОП Кулакова І.В. на відзив на позовну заяву (вх. № 6570), яку було досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

12 березня 2018 року судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні до 10:00 год. 28.03.2018 року на підставі ч. 5 ст. 183 ГПК України.

Представник позивача 28.03.2018 року звернувся до суду із клопотанням (вх. № 8268), в якому просив суд зупинити провадження у справі № 922/277/18 до набрання законної сили рішеннями суду у справі № 617/291/18 за позовом ФОП Кулаков І.В. до виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області про визнання протиправним та не чинним Рішення № 6 від 19.11.2011 року "Про затвердження Правил прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації міста Вовчанська", а також надав заяву про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (вх .№ 8280), які були долучені судом до матеріалів справи.

28 березня 2018 року представник Комунального підприємства "Вовчанськ" надав до суду заперечення на відповідь позивача на відзив (вх. № 8201), а також звернувся до суду із клопотанням про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів (вх. № 8270).

В підготовчому засіданні 28.03.2018 року було задоволено клопотання Комунального підприємства "Вовчанськ" щодо продовження строку розгляду підготовчого засідання на 30 днів; оголошено перерву в підготовчому засіданні до 25 квітня 2018 року, про що винесено протокольну ухвалу.

Ухвалою суду від 25.04.18р. провадження по справі №922/277/18 зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі №617/291/18 за позовом ФОП Кулакова І.В. до Виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області про визнання протиправним та нечинним рішення №6 від 19.11.11р. "Про затвердження правил прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації міста Вовчанська".

Листом від 20.09.21р. відповідач повідомив суду про те, що рішенням суду від 30.03.21 року у справі №617/291/18 за позовом ФОП Кулакова І.В. до Виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області про визнання протиправним та нечинним рішення №6 від 19.11.11р. "Про затвердження правил прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації міста Вовчанська" позивачу відмовлено в задоволенні позову. Рішення набрало законної сили 30.04.21р.

Ухвалою суду від 30.09.21р. провадження у справі № 922/277/18 поновлено та призначено підготовче засідання.

Підготовче засідання у справі №922/277/18 було закрито протокольною ухвалою, яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 25.10.21р. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

19.11.21р. від відповідача надішли письмові пояснення.

Представник позивача в судовому засіданні 24.11.21р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.11.21р. проти позову заперечував повністю.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

20 березня 2017 року між Комунальним підприємством "ВОВЧАНСЬК", в особі директора Дедещенко Юрія Олександровича та Фізичною особою-підприємцем Кулаковим Ігорем Валерійовичем, був укладений договір № 197 про надання послуг з очищення стічних вод (рідких побутових відходів).

Пунктом 26 даного Договору, передбачено, що цей Договір набирає чинності з дня його укладення та діє до 21 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення. Відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України, сторони домовились, що умови цього Договору застосовуються до відносин, які фактично виникли між ними до укладення цього Договору, а саме з 1 січня 2017 року. Сторони зобов`язані протягом 20 днів після закінчення строку дії цього Договору здійснити остаточні розрахунки за ним.

У відповідності до предмету договору позивач зобов`язався надавати вчасно та відповідної якості послуги з очищення стічних вод та побутових відходів, які транспортуються та скидаються спеціалізованим автотранспортом "Замовника" (відповідача по справі), а Замовник в свою чергу зобов`язався, своєчасно здійснювати оплату наданих послуг за встановленими цінами /тарифами, діючими на час надання послуг, у строки та на умовах передбачених даним договором.

У процесі виконання умов даного договору, сторони зобов`язалися керуватися чинним законодавством, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про відходи" № 187/98-ВР, "Правилами визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів" затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 30.07.2010 року та Правилами прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації міста Вовчанська"(а.с. №50-58 том 1).

Відповідно до пункту 1.2 "Правил прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації міста Вовчанська", правила поширюються на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої приналежності, юридичні, фізичні особи, зареєстровані, як суб`єкти підприємницької діяльності, які скидають свої стічні води в систему каналізації м. Вовчанська або вивозять асенізаційним транспортом на очисні споруди для очищення (далі - підприємства).

За вищевказаним договором замовник самостійно здійснює транспортування та скид стічних вод власним спеціалізованим автотранспортом, виключно на зливній станції очисних споруд виконавця, яка розташована за адресою м.Вовчанськ, с.Гатище, Щебекінський шлях, 2. ( п. 3 договору) (а.с. №10-11 том 1).

Скид РПВ здійснюється в присутності представника виконавця, якій фіксує факт прийняття РПВ у відповідному журналі. Представник Замовника (водій автомобіля) особистим підписом засвідчує відображені у журналі дані (п.4 договору).

Відповідно до п. 7 договору фактичний щомісячний обсяг наданих за цим договором послуг визначається за кількістю рейсів та об`ємом місткості цистерни автомобіля, яким здійснюється транспортування та скид РПВ. Факт передачі Замовником РПВ для очищення (облік кількості здійснених рейсів) фіксується відповідальною особою виконавця в окремому спеціальному журналі обліку прийнятих РПВ (кількості рейсів).

Вартість послуг на момент укладання договору становить 22,63 грн. за 1 м3 рідких побутових відходів (з урахуванням ПДВ 20%). (п. 9 договору)

Права та обов`язки замовника встановлені в пунктах 15, 16 договору.

Так, зокрема, підпунктами 3,4,5 п. 16 договору передбачено, що замовник зобов`язується: надавати виконавцю дані про хімічний склад та обсяги РПВ підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання та населення, а також копії договорів про надання їм послуг з вивезення РПВ; дотримуватись допустимих величин показників шкідливих речовин у стічних водах, що транспортуються ним для очищення на каналізаційні очисні споруди виконавця; оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників, рахунки на сплату пені та штрафних санкцій, протягом 10 днів з дня їх отримання.

Відповідно до положень пунктів 19, 21 договору відповідальність сторін за порушення зобов`язань за цим договором визначається чинним законодавством, умовами договору та "Правилами прийому...". У випадку не подання замовником виконавцю інформації про найменування та адреси об`єктів юридичних і фізичних осіб, звідки проводився вивіз РПВ, чи даних про хімічний склад та обсяги РПВ підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання та населення, а також копій договорів про надання їм послуг з вивезення РПВ, замовник сплачує на користь виконавця послуги з коефіцієнтом кратності 5, згідно з п.6.30 "Правил прийому...".

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2017 позивачем направлялась відповідачу пропозиція щодо внесення змін у текст проекту договору (а.с. №12 том 1), а саме позивачем пропонувалося внести наступні зміни:

"1. У п. 2 вказано лише частину законодавства, яким ми, як сторони, зобов`язуємося керуватися, що не може мною сприйняте, оскільки запропонована редакція обмежує Замовника в правах та обов`язках, що не припустимо. Тому пропоную вказати Конституцію України, закон України "Про житлово-комунальні послуги", про органи місцевого самоврядування та інше діюче законодавство з цього питання.

Також вважаю за необхідне обов`язково вказати реквізити "Правил прийому стічних вод підприємств та організації у комунальну систему каналізації м. Вовчанська", на які є посилання в проекті договору.

2. п. 21 виключити з проекту договору, оскільки вказаним пунктом "Виконавець" наділяє себе судовою функцією, а також функцією контролюючих органів, що протиричить Конституції України, антимонопольному законодавству України, загальним принципам свободи договірних відносин, а тому відповідно до вимог ст. 13 ЦК України він не може міститись в договорі між нами.

3. п. 26 Договору виключити слова: "Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦКУ, сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин, які фактично виникли між ними до укладання цього договору, а саме з 1 січня 2017 року", оскільки я не надавав згоди на ці умови.

4. до п. 28 необхідно додати умови пролонгації договору наступного змісту: "у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору надання послуг протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором".

16.03.2017 року відповідачем було надано позивачу відповідь з роз`ясненнями на пропозицію від 10.03.2017 щодо внесення змін в проект договору, якою відповідачем не було прийнято пропозицію про укладення договору в редакції позивача, проте не заперечував проти врегулювання договірних відносин, за умови, якщо такі положення прямо передбачені чинним законодавством та належним чином обґрунтовані.

17.03.2017 року позивачем направлялась відповідачу наступна пропозиція щодо внесення змін у текст проекту договору, а саме пропонувалось таке:

"1. У п. 2 проекту договору прошу також вказати, що "сторони зобов`язуються керуватися положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України", які є базовими і обов`язковими для сторін при укладанні цього договору, а також вказати всі необхідні реквізити "Правил прийому...", оскільки вони мені не відомі.

2. Щодо п. 26 проекту договору. Я не відмовляюся від оплати наданих послуг. Але ж за Вашою усною вказівкою послуги мені не надаються, автотранспорт не допускається, що фактично привело до повного зупинення моєї господарської діяльності. Я не можу погодитися з запропонованим тарифом у 22,63 грн. за 1 м. куб, у той час, коли послуги надавалися мені до їх затвердження. Адже не укладання договору виникло не з моєї вини. Я пропоную вказати в договорі існуючи тарифи на момент надання послуг (14,82грн. за 1 м. куб.).

3. Щодо пролонгації договору. Як зазначено у ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін.

Прямої заборони на застосування інституту пролонгації немає. Для конкретного врегулювання наших відносин, а також за вашою вже висловленою згодою на таку пролонгацію договору, пропоную відповідно до положень ст. 8 ЦК України також застосувати аналогію закону і використати норму вказану в ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного і комунального майна".

У зв`язку з цим пропонуємо п. 28 проекту договору викласти у такій редакції: продовження договору можливе або шляхом укладення нового договору (обміну листами, телеграмами чи іншим способом), або мовчазною поведінкою сторін, а саме у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору надання послуг протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором".

30.03.2017 року позивачем направлялась відповідачу пропозиція укласти Додаткову угоду до Договору шляхом викладення п. 26 договору в новій редакції, а саме: "Цей договір набирає чинності з дня його укладання та діє до 31 грудня 2017 року, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення. Сторони зобов`язані протягом 20 днів після закінчення строку дії цього договору здійснити остаточні розрахунки за ним".

Листом від 05.04.2017 року за вих. №580 відповідачем було відмовлено позивачу в підписанні Додаткової угоди в редакції позивача, в обґрунтування чого вказав, що послуги з очищення стічних вод (рідких побутових відходів) надаються відповідачу фактично з 3 січня 2017 року, що підтверджується підписами водіїв автомобілів у відповідному журналі реєстрації КНС. За таких обставин, між ФОП Кулаков І.В. та КП "Вовчанськ" 20 березня 2017 року укладено договір про надання послуг з очищення рідких побутових відходів, відповідно до п.26 якого, керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони Договору домовились, що його умови застосовуються до відносин, які фактично виникли між сторонами до його укладення, а саме з 1 січня 2017 року. Пропозиція щодо виключення з пункту 26 Договору речення другого свідчить про свідоме ухилення від оплати вже отриманих послуг, тому не може бути прийнятою з боку КП "Вовчанськ".

Щодо тарифу на послуги з очищення рідких побутових відходів, в даному листі, відповідач зазначив наступне. Послуги з очищення РПВ надаються КП "Вовчанськ" з початку поточного року. З метою належного надання Послуг підприємством було здійснено калькулювання даної Послуги, зроблено відповідний розрахунок та забезпечено затвердження тимчасової (до встановлення тарифу) калькуляції рішенням виконавчого комітету Вовчанської міської ради від 27.02.2017р. за №1. Проведення цієї процедури зайняло певний проміжок часу, однак, незважаючи на відсутність тарифу та договірних зобов`язань, позивач свідомо користувався Послугами. Відповідачем зазначено, що розраховуючи на порядність позивача, до затвердження тимчасової калькуляції на Послуги з боку КП "Вовчанськ" не чинилися перешкоди у наданні Послуг. Пропозиція щодо оплати отриманих позивачем Послуг за "старими тарифами" (дослівно зі слів позивача зазначених в листі), які застосовувало інше підприємство, не може бути прийнята з боку КП "Вовчанськ", оскільки це не відповідає жодним нормам права.

12.09.2017 на адресу ФОП Кулакова І.В. було направлено вимогу №1111 про надання в десятиденний строк, в письмовій формі, даних про хімічний склад та обсяг рідких побутових відходів підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання та населення, що транспортувалися та скидалися спеціалізованим автотранспортом на зливній станції очисних споруд, яка розташована за адресою: Харківська обл., Вовчанський р-н, с.Гатище, Шебеківський шлях, 2, у період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2017 року, а також вимогу надати копії Договорів про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів, укладених ФОП Кулаковим І.В. з підприємствами, установами, організаціями, іншими суб`єктами господарювання та населення на 2017 рік, відповідно до п.п. 3 п. 16 Договору №197 від 20.03.2017.

23.09.21р. позивачем надано відповідь на лист відповідача від 12.09.2017 року за вих.№1111 в якому зазначає, що витребувані документи є відомостями з обмеженим доступом, а тому відсутні належні правові підстави для їх надання. Також, зазначає проте, вимоги викладені в листі відповідача вказують на зловживання останнім своїм службовим становищем та направлені на тиск позивача. Позивач вказав, що підпункт 3 пункту 16 Договору протирічить діючому законодавству та пропонує його викласти в редакції запропонованій позивачем.

На лист позивача від 23.09.21р. відповідачем направлено відповідь від 27.09.21р. за вих.№1175 в якій зазначено про те, що витребувані в листі від 12.09.2017 року за вих.№1111 документи не є відомостями з обмеженим доступом; підпункт 3 пункту 16 Договору не суперечить діючому законодавству, у зв`язку з чим не надає згоди на внесення змін до договору в цій частині; в свою чергу відповідач зазначив, що позивач ухиляється від виконання умов договору.

09.10.2017 року позивачем направлено відповідачу лист за вих. №822 в якому пропонує відповідачу вказати реквізити Правил, на які посилається відповідач, оскільки, за твердженнями позивача, в офіційному тексті Правил взагалі не міститься п. 7.2. Так, позивач зазначає про те, що вказаний недолік, який створюється відповідачем штучно, унеможливлює реалізацію позивачем п. 3.16 Договору.

17.10.2017 року позивачем направлено відповідачу лист щодо укладення Додаткової угоди до Договору. Вказує про те, що посилання відповідача в своїх вимогах та претензіях на Правила прийому стічних вод підприємств у комунальні та відомчі каналізації населених пунктів України є некоректним, у зв`язку з їх скасуванням ще до підписання договору. Також, позивач зазначив, що відповідач не може посилатись та користуватись "Правилами прийому стічних вод підприємств та організації у комунальну систему каналізації м. Вовчанська", затверджених рішенням виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області від 17.11.2011 року №6, оскільки вони не пройшли належної державної реєстрації, а відтак не мають юридичної сили та прийняті на підставі скасованих аналогічних Правил. Таким чином, на підставі викладеного, з метою врегулювання договірних відносин між сторонами, пропонував відповідачу укласти Додаткову угоду до Договору, яку й було направлено відповідачу.

06.11.17р. КП "Вовчанськ" було надіслано позивачу лист щодо укладення Додаткової угоди до Договору, в якому зазначається про відсутність підстав для зміни умов договору, а, також, вказано про необхідність позивачу виконати вимоги умов договору в частині оплати за надані послуги, а саме в найкоротший термін сплатити заборгованість за період січень-лютий 2017 року в розмірі 4922,06 грн. та вартість послуг за період січень-лютий 2017 року з урахуванням коефіцієнту кратності 5 в розмірі 54176,20 грн., пеню в сумі 8618,67 грн., 3% річних в сумі 1021,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 3614,44 грн. Повідомлено позивача про намір відповідача звернутись до суду у разі не здійснення оплати за надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням господарського суду Харківської області від 05.02.2018 та Постановою Харківського апеляційного господарського суду від "23" квітня 2018 р. по справі №922/3931/17 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Кулакова Ігоря Валерійовича на користь Комунального підприємства "Вовчанськ" заборгованість за договором №197 від 20.03.2017 - суму пені в розмірі 715,89 грн., 3% річних - 97,31 грн., інфляційні втрати 409,82 грн., вартість послуг за січень-лютий з урахуванням коефіцієнту кратності 5 в розмірі 54176,20 грн. В частині стягнення 2000,00 грн. закрито провадження.

Зокрема, апеляційною інстанцією зазначено про те, що надання за період січень-лютий 2017 року КП "Вовчанськ" послуг з очищення стічних вод кількістю 478,8 куб.м вартістю 10835,24 грн. підтверджується матеріалами справи (рахунок фактура №423 від 28.03.2017, від 12.04.2018, розрахунком суми заборгованості, актом №423 приймання-здачі виконаних робіт від 28.03.2017) та не заперечується відповідачем. Крім того, відповідачем були здійснені оплати вказаних послуг 03.05.2017 в сумі 5913,18 грн., 06.11.2017р. в розмірі 2922,06 грн. та 29.11.2017 в сумі 2000,00 грн. (підтверджується виписками по рахунку від 03.05.2017, від 06.11.2017. Тобто, на момент пред`явлення вимоги про стягнення послуг з коефіцієнтом кратності 5, позивач правомірно виходив із розрахунку 10835,24х5, що дорівнює 54176,20 грн. Щодо посилань апелянта на відсутність боргу, з огляду на те, що правовідносини станом на січень-лютий 2017 року не існували, то колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 26 даного Договору - умови даного Договору застосовуються до відносин, які фактично виникли між ними до укладення цього Договору, з 01 січня 2017 року, що передбачено ч.3 ст.631 ЦК України. На підставі вищезазначеного та враховуючи, що відносини між сторонами регулюються перш за все договором №197 від 20.03.2017, який є чинним, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період січень-лютий з урахуванням коефіцієнту кратності 5 в розмірі 54176,20 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2020 року між сторонами по справі підписано Додаткову угоду про розірвання за згодою сторін Договору №197 від 20.03.2017 року (а.с. №172 том 1).

Втім, після укладення додаткової угоди про розірвання Договору №197 від 20.03.2017 року за згодою сторін, позивач підтримує вимоги про визнання недійсними у певній частині Договір, а саме:

- п. 7, в якому зазначено "фактичний щомісячний обсяг наданих за цим договором Послуг визначається за кількістю рейсів та об`ємом місткості цистерни автомобіля, яким здійснюється транспортування та скид РПВ. Факт передачі Замовником РПВ для очищення (облік кількості здійсненних рейсів) фіксується відповідальною особою Виконавця в окремому спеціальному журналі обліку прийнятих РПВ (кількість рейсів)";

- п. 16 абз. 3, 4, 5, в яких зазначено: "надавати Виконавцю дані про хімічний склад та обсяги РПВ підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання та населення, а також копії Договорів про надання їм послуг з вивезення РПВ; дотримуватись допустимих величин показників шкідливих речовин у стічних водах, що транспортуються ним для очищення на каналізаційні очисні споруди Виконавця"; "оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників, рахунки на сплату пені та штрафних санкцій, протягом 10 днів з дня їх отримання";

- п. 21 абз. 3, в якому зазначено "у випадку не подання Замовником Виконавцю інформації про найменування та адреси об`єктів юридичних і фізичних осіб, звідки проводився вивіз РПВ, чи даних про хімічний склад та обсяги РПВ підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання та населення, а також копій договорів про надання їм послуг з вивезення РПВ, Замовник сплачує на користь Виконавця Послуги з коефіцієнтом кратності 5, згідно з п. 6.30 "Правил прийому...";

- п. 26, в якому зазначено, що "відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України, сторони домовились, що умови цього Договору застосовуються до відносин, які фактично виникли між ними до укладення цього Договору, а саме з 1 січня 2017 року".

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Так, за приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (ч.ч. 1-3 ст. 626 ЦК України)

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (ч. 1 ст. 628 ЦК України)

У відповідності до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. (ч. 1 ст. 638 ЦК України)

Приписами статей 6 та 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Також, положеннями даних статей визначаються співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, виходячи з наведених приписів, позивач звертаючись із даним позовом до суду з вимогою про визнання недійсним договору зобов`язаний довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, на момент його вчинення. (п. 19 Постанови КГС від 11 серпня 2021 року у справі № 909/436/20)

Згідно із частиною 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Статтею 217 ЦК України регламентовано положення про те, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

У Постанові Касаційного господарського суду від 11.08.2021 року по справі №926/324/20 зазначено про те, що у застосуванні наведених положень статей ЦК України слід враховувати те, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому (див. правовий висновок Верховного Суду у постанові від 12.03.2018 у справі № 910/22319/16).

Так, звертаючись до суду з позовною заявою позивач вказує про те, що відповідачем в односторонньому порядку, без згоди позивача, було змінено форму та зміст договору, яка є обов`язковою для сторін, що протирічить Постанові Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" та ч. 4 ст. 179 ГК України.

Суд не приймає такі твердження позивача, оскільки законодавство України, на момент укладення договору, так і на час ухвалення рішення, не передбачало типової форми договору, яким би регулювалися відносини, що склалися між позивачам та відповідачем. У зв`язку з чим, при укладенні договору сторони керувалися положеннями ст. 901 Цивільного кодексу України.

Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, на яку посилається позивач, затвердженні Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (надалі - Правила).

Пунктом 1 Правил встановлено, що ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Відповідно до Правил, централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення, втім, сторона по справі не підпадає під таке визначення.

З огляду на викладене, вищевказані Правила стосуються саме житлово-комунальних послуг, перелік яких наведений у ст. 13 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV, до яких послуга з очищення стічних вод не включається.

Так, за твердженнями позивача визначення в п. 7 договору, що "фактичний щомісячний обсяг наданих за цим договором послуг визначається за кількістю рейсів та об`ємом місткості цистерни автомобіля, яким здійснюється транспортування та скид РПВ. Факт передачі Замовником РПВ для очищення (облік кількості здійсненних рейсів) фіксується відповідальною особою виконавця в окремому спеціальному журналі обліку прийнятих РПВ (кількість рейсів)" протирічить п. 13.5.7. "Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України" затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 05.07.95 № 30, тому є підставою для визнання його недійсним.

Положеннями пунктів 1.1., 1.2. Правил №30 від 05.07.95 встановлено, що ці Правила встановлюють порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання та водовідведення міст та інших населених пунктів України. Ці Правила є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання, у тому числі юридичних осіб, що здійснюють технічну експлуатацію систем водопостачання та водовідведення, незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - виробники).

З огляду на вищенаведене, вбачається, що Правилами №30 від 05.07.95 фактично встановлені критерії, які стосуються внутрішньої роботи очисних споруд, та не впливає на договірні відносини, які склалися між позивачем та відповідачем.

Слід зазначити, що пунктами Правил №30 від 05.07.95 не передбачено те, що виконавець (підприємство, яке приймає рідкі відходи на очисні споруди) зобов`язаний на спеціальних приладах вимірювати обсяг зданих побутових (рідких) відходів від замовника (перевізника рідких побутових відходів).

Отже, твердження позивача про те, що п. 7 Договору протирічить п. 13.5.7. "Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України" затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 05.07.95 № 30, що є підставою для визнання його недійсним, не знайшли свого підтвердження.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсними абзаців 3, 4, 5 п. 16 Договору в яких зазначено про обов`язок замовника надавати Виконавцю дані про хімічний склад та обсяги РПВ підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання та населення, а також копії договорів про надання їм послуг з вивезення РПВ; дотримуватись допустимих величин показників шкідливих речовин у стічних водах, що транспортуються ним для очищення на каналізаційні очисні споруди Виконавця"; "оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників, рахунки на сплату пені та штрафних санкцій, протягом 10 днів з дня їх отримання, суд зазначає наступне.

Дана позовна вимога обґрунтована тим, що покладені на позивача пунктами 3,4,5 п.16 Договору обов`язки порушують його права як споживача, є несправедливими та протирічать п. 12.4.6. Правил №30 від 05.07.95р.

Так, у відповідності до п. 12.4.6. "Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України" затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 05.07.95 № 30 споживачі зобов`язані:

- забезпечити надійну роботу всіх каналізаційних споруд, які перебувають у нього на балансі, не допускати витоків стічних вод;

- вчасно знешкоджувати (або утилізувати) і вивозити осади з локальних очисних споруд;

- забезпечувати можливість проведення працівниками інспекції промислового водовідведення у будь-який час доби контрольних перевірок споруд і дотримання встановлених правил.

У системах каналізації споживачів не допускається об`єднання виробничих стічних вод, взаємодія яких може призвести до утворення емульсій, отруйних або вибухонебезпечних газів, а також значної кількості нерозчинних речовин.

Враховуючи вищевикладене, суду не було доведено, яким саме чином положення пунктів 3, 4, 5 п.16 Договору суперечать положенням пункту 12.4.6. Правил №30 від 05.07.95р., з огляду на таке, посилання позивача не приймаються судом.

Також, суд зазначає про те, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. (ч. 1 ст. 180 ГК України)

Верховний Суд у постанові від 06.11.2019 у справі № 909/51/19 вказав, що ключовою рисою цивільного права є автономія волі сторін, яка знаходить своє втілення у принципі свободи договору. Свобода договору, закріплена у якості однієї із засад цивільного законодавства, сформульована у статтях 6 та 627 ЦК України, у відповідності до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Зміст договору становлять умови як ті, що погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові на підставі чинного законодавства.

Разом з тим колегія суддів Великої Палати Верховного Суду зазначає, що за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 року по справі № 910/12876/19)

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним абзацу 3 п. 21 Договору, відповідно до якого: "у випадку не подання замовником виконавцю інформації про найменування та адреси об`єктів юридичних і фізичних осіб, звідки проводився вивіз РПВ, чи даних про хімічний склад та обсяги РПВ підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання та населення, а також копій договорів про надання їм послуг з вивезення РПВ, замовник сплачує на користь виконавця послуги з коефіцієнтом кратності 5, згідно з п. 6.30 "Правил прийому...", суд зазначає наступне.

У період укладання договору між КП "Вовчанськ" та ФОП Кулаковим І.В. на території м. Вовчанськ діяли Правила прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації міста Вовчанськ (рішення виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області № 6 від 17.11.2011р.).

Так, зокрема положеннями п.п. 6.20, 6.61 Правил № 6 від 17.11.2011р. передбачено обов`язок перевізника надати Водоканалу перелік Підприємств, які користуються його послугами і дані про якісний склад й обсяг їхніх стоків. Перевізник зобов`язаний надати Водоканалу дані про хімічний склад, обсяги стоків, й одержати дозвіл на скидання на зливній станції.

Оскільки, ФОП Кулаков І.В., на дату укладення Договору, був перевізником рідких побутових відходів, а тому відповідно п.6.20, 6.21, 6.22 Правил прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації м. Вовчанськ, зобов`язаний був надати Водоканалу перелік підприємств, які користуються його послугами, і дані про якісний склад й обсяг їхніх стоків. При вивозі рідких побутових відходів, Перевізником укладається Договір на вивіз і злив між Підприємством і Перевізником. Копія надається в Водоканал.

Пунктом 6.30 Правил № 6 від 17.11.2011р. передбачено, що при порушенні правил скидання рідких відходів, Підприємство або Перевізник оплачує надані послуги по встановленому тарифу з коефіцієнтом кратності К=5 (коефіцієнт кратності включає основний тариф).

Тобто, до договору № 197 від 20.03.2017 року були внесені пункти (які оскаржуються позивачем) відповідно до Правил прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації м. Вовчанськ.

Розпорядженням КМУ від 10.03.2016р. №166 було скасовано накази міністерств та інших центральних органів виконавчої влади як такі, що втратили актуальність та встановлюють регуляторні бар`єри, зокрема, серед таких наказів і наказ Держбуду України 19.02.2002р. №37 про затвердження типових Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України.

В подальшому рішенням Виконавчого комітету Вовчанської міської ради від 22.02.2018 р. №6.26 було призупинено дію Правил прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації міста Вовчанськ (рішення виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області №6 від 17.11.2011р.) до внесення відповідних змін.

Як вбачається з матеріалів справи, позов ФОП Кулакова І.В. до Виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області про визнання протиправним та нечинним рішення №6 від 19.11.11р. "Про затвердження правил прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації міста Вовчанська" по справі № 617/291/18 - залишено без задоволення (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 р.).

Таким чином, Правила прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації міста Вовчанська № 6 від 17.11.2011р. в судовому порядку нечинними (недійсними) та такими, що не відповідають законодавству визнано не було, тобто Правила були дійсними на дату укладання Договору.

Оскільки, на дату укладання спірного Договору діяли Правила прийому стічних вод підприємств та організацій у комунальну систему каналізації міста Вовчанська №6 від 17.11.2011р., сторони керувались саме положеннями даних правил, якими, зокрема передбачено відповідальність за порушення правил скидання рідких відходів з коефіцієнтом кратності К=5 (коефіцієнт кратності включає основний тариф) та аналогічний пункт про відповідальність перевізника було включено до Договору.

Виходячи з вищенаведеного, вимога позивача про визнання недійсним абзацу 3 пункту 21 Договору, яким передбачено відповідність за неналежне виконання позивачем (перевізником) умов договору, є необґрунтованою.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним п. 26 Договору, яким передбачено, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, сторони домовились, що умови цього Договору застосовуються до відносин, які фактично виникли між ними до укладення цього Договору, а саме з 1 січня 2017 року, суд не приймає доводи позивача, у зв`язку з наступним.

Так, у відповідності до ч.3 ст.631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

На підтвердження виникнення між сторонами відносин саме з січня 2017 року відповідачем по справі було надано до суду копії Журналу прийняття РПВ по ФОП Кулаков І.В. (а.с.№ 71-76 том 1)

Отже, позивач своїми діями, підтвердив відносини, які виникли між ними до укладення договору, а саме з 01 січня 2017 року, сплативши за вказаний період платежі за послуги: за період січень-лютий 03.05.2017 року в розмірі - 5913 грн. 18 коп., 06.11.2017 року в розмірі 2922 грн. 06 коп., та 29.11.2017 року в розмірі 2000 грн.

Таким чином, оскільки цивільним законодавством передбачено можливість врегулювання сторонами в договорі відносин, які виникли між ними до його укладення, та матеріалами справи підтверджується їх виникнення та виконання, то вимога позивача про визнання такого пункту договору недійсним є необґрунтованою.

Щодо тверджень позивача відносно ведення переговорів (переписки) до моменту укладання договору та не врахування їх в договорі, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до частин 4-6 статті 181 Господарського кодексу України (в редакції на час укладення договору) за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Зважаючи на вищезазначену норму закону, позивачем не було додержано порядку внесення пропозицій до договору, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, протокол узгодження розбіжностей в матеріалах справи відсутній.

Як зазначено в Постанові КГС від 18 листопада 2021 року по справі №922/3649/20 принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

При цьому, принцип свободи договору належить до основоположних засад цивільного судочинства та визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України). (Постанова КГС від 24 листопада 2021 року по справі № 915/954/20).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір позивачем був підписаний добровільно.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про визнання недійсними пунктів договору не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 15, 202, 203, 204, 215, 216, 217, 627, 628, 631, 638, 901 Цивільного кодексу України; ст.ст. 179, 180, 181 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "06" грудня 2021 р.

Суддя Л.В. Шарко