РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2021Справа № 910/7658/20

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Скокіна О.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Міністерства оборони України

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс"

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС"

про стягнення 1 333 547,33 грн,

Представники сторін:

від позивача: Тужиков М.А.;

від відповідача 1: Протас О.М.;

від відповідача 2: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС" (відповідач 2) про стягнення 1 333 547,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем 1 прийнятих на себе зобов`язань за договором підряду № 86 від 21.06.2019 в частині виконання обсягу робіт, зазначеному в актах виконаних робіт та попередньо оплачених позивачем на суму 1 158 862,32 грн, що стало підставою для нарахування пені в сумі 84 596,95 грн та штрафу в сумі 81 120,36 грн. Позивач також вказує на порушення відповідачем 2 прийнятих на себе зобов`язань за договором на виконання робіт із технічного нагляду та окремих функцій замовника № 121 від 17.07.2019 в частині підтвердження та прийняття не якісно виконаних робіт та прийняття робіт в меншому обсязі ніж зазначено в актах виконаних робіт, що стало підставою для стягнення з відповідача 2 вартості неякісно виконаних робіт на суму 7 473,08 грн та нарахування штрафу в сумі 1 494,62 грн за підтвердження обсягів робіт, які не виконувались відповідачем 1.

Ухвалою від 05.06.2020 відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач 1 у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що замовник у передбаченому договором порядку прийняв виконанні Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" роботи, акти із запереченнями щодо їх змісту підряднику не повернув. Одночасно, вказаним учасником судового процесу наголошено, що позивачем не надано доказів наявності відповідної кваліфікації у осіб, якими від імені Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління проводились обміри. До того ж, у відзиві вказано, що проведення вказаних обмірів без участі представника підрядника, суперечить умовам договору підряду № 86 від 21.06.2019.

Відповідач 2 у відзиві проти задоволення позову також заперечував, посилаючись на те, що умовами укладеного між позивачем та відповідачем 1 договору підряду передбачено, що перевірка обсягів виконаних робіт здійснюється шляхом проведення замовником спільно з підрядником контрольних обмірів. Проте, у даному випадку вказану перевірку проведено не було.

Ухвалою від 07.10.2020 призначено у справі № 910/7658/20 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз; провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Супровідним листом від 30.10.2020 матеріали, необхідні для проведення судової експертизи разом з копією ухвали суду від 07.10.2020, було направлено на адресу експертної установи.

23.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про організацію виконання судової експертизи, в якій поставлено питання про погодження судом більш тривалих строків виконання експертизи у зв`язку із значним навантаженням експертної установи. Разом з тим, подано клопотання №8621 від 16.11.2020 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення будівельно-технічної експертизи по справі.

Ухвалою від 24.11.2020 задоволено клопотання Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

08.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання від 05.02.2021 Міністерства оборони України про заміну позивача по справі.

Ухвалою від 23.02.2021 клопотання Міністерства оборони України було задоволено, замінено позивача у справі.

26.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов висновок №8621 від 22.07.2021 Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою від 16.08.2021 поновлено провадження та призначено підготовче засідання на 08.09.2021.

08.09.2021 судом було відкладено підготовче засідання на 06.10.2021.

06.10.2021 у зв`язку із перебуванням судді Князькова В.В. на лікарняному судове засідання не відбулось.

Ухвалою від 07.10.2021 судом було призначено підготовче засідання на 17.11.2021.

17.11.2021 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2021.

01.12.2021 представником відповідача 1 було подано клопотання про виклик експерта та повернення на стадію підготовчого провадження.

Вказане клопотання було залишено судом без розгляду, оскільки згідно ч.2 ст.207 Господарського процеуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Судом враховано, що важних причин пропуску строку на подачу вказаного вище клопотання відповідачем 1 наведено не було. До того ж, судом зауважено, що нормами чинного господарського процесуального законодавства не передбачено права та можливості суду повернутись до попередньої стадії судового процесу.

Представником позивача у судовому засіданні 01.12.2021 було надано усні пояснення по суті спору, згідно змісту яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представником відповідача 1 проти задоволення позовних вимог було надано заперечення.

Відповідач 2 у судове засідання 01.12.2021, як і попередні засідання суду, не з`явився, проте, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується даними з офіційного сайту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта".

Наразі, з огляду на неявку представника відповідача 2, суд зазначає таке.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Отже, за висновками суду, неявка представника відповідача 2 не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 01.12.2021.

В судовому засіданні 01.12.2021 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2019 між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (правонаступником прав та обов`язків якого є Міністерство оборони України) (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" (підрядник) було укладено договір №86 підряду на виконання робіт, предметом якого згідно п.1.1 є виконання робіт на об`єкті: "Будівництво гуртожитку №1, військове містечко № 51, місто Луцьк" (шифр 6/18ж)» (далі - об`єкт), обов`язок щодо виконання яких покладається на Підрядника. Власником результату виконаних робіт на об`єкті є замовник.

За умовами п.2.1-2.3 договору №86 від 21.06.2019 підрядник зобов`язується протягом 5-ти (п`яти) календарних днів після підписання сторонами договору прийняти майданчик під будівництво, виконати роботи за договором відповідно до узгодженого графіку виконання робіт (додаток 3) та плану фінансування робіт (додаток 4) і передати об`єкт замовнику у відповідності до положень і умов договору в термін (строк) визначений у графіку виконання робіт. Датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником. Підрядник може закінчити виконання робіт та передати об`єкт замовнику достроково. Замовник може приймати рішення про уповільнення термінів виконання робіт, їх

зупинення або прискорення з внесенням відповідних змін у договір. Перегляд термінів (строків) виконання робіт, введення об`єкта в експлуатацію і передачі об`єкта замовнику може здійснюватися тільки за домовленістю сторін за умови підписання сторонами відповідної додаткової угоди до договору (з обґрунтуванням обставин, що його спричинили).

Пунктом 3.1 договору №86 від 21.06.2019 передбачено, що договірна ціна цього договору (додаток 1) складає 39 002 031,35 грн. (тридцять дев`ять мільйонів дві тисячі тридцять одна грн. 35 коп.), в тому числі ПДВ - 6 500 338,56 грн. (шість мільйонів п`ятсот тисяч триста тридцять вісім грн. 56 коп.). Договірна ціна на 2019 рік (додаток 2) складає 3 798 760,78 (три мільйона сімсот дев`яносто вісім тисяч сімсот шістдесят грн. 78 коп.), в тому числі ПДВ - 633 126,80 грн. (шістсот тридцять три тисячі сто двадцять шість грн. 80 коп.). Ціна договору може бути зменшена у разі відсутності фінансування. Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Вартість робіт на 2019 рік може бути змінена (збільшена або зменшена) в залежності від відповідного бюджетного призначення на рік. Вказана договірна ціна встановлюється твердою, складається підрядником на основі його пропозиції згідно з нормативними документами Мінрегіонбуду та встановлюється незмінною на весь обсяг виконання робіт, з наданням підрядником гарантій, в тому числі фінансових, щодо реалізації проектних рішень в встановлені строки за фіксовану ціну.

За приписами п.4.1.14 договору №86 від 21.06.2019 за умови несвоєчасного чи неякісного виконання підрядником зобов`язань за договором вимагати від нього сплат визначених умовами договору штрафних санкцій, відшкодування заподіяних збитків, а також повернення отриманих від замовника на виконання таких обов`язків коштів.

У п.4.4.1 договору №86 від 21.06.2019 вказано, що підрядник зобов`язаний виконати з використанням власних ресурсів та у встановлені строки роботи відповідно до проектної та кошторисної документації.

У п.12.2-12.5 договору №86 від 21.06.2019 зазначено, що з метою контролю за відповідністю робіт та матеріальних ресурсів установленим вимогам замовник забезпечує здійснення технічного нагляду за виконанням робіт у порядку, встановленому законодавством, а також може проводити перевірку обсягів виконаних та прийнятих до оплати робіт шляхом здійснення контрольних обмірів. Такі перевірки проводяться за участю підрядника. Виявлені відхилення або завищення підлягають коригуванню (виключенню з прийнятих до оплати замовником обсягів виконаних на об`єкті робіт). Замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконаних робіт відповідно до ч. 1 ст. 849 Цивільного кодексу України та у порядку, передбаченому договором. З метою контролю за відповідністю будівельно-монтажних робіт проектній документації замовник забезпечує здійснення авторського нагляду протягом усього періоду виконання робіт шляхом укладення договору з відповідальним розробником проектної документації. Авторський та технічний нагляд під час виконання робіт по об`єкту здійснюється в порядку, який визначено Законом України «Про архітектурну діяльність» та постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року №903 «Про авторський та технічний нагляд під час будівництва об`єкта архітектури». Для здійснення авторського та технічного нагляду і контролю за виконанням робіт підрядник зобов`язаний на вимогу замовника чи осіб, які відповідно до договорів здійснюють авторський та технічний нагляд, надавати необхідні інформацію та документи. У разі виявлення невідповідності виконаних робіт установленим вимогам замовник приймає рішення про усунення підрядником допущених недоліків або про зупинення виконання робіт.

У розділі 14 договору №86 від 21.06.2019 позивачем та відповідачем 1 визначено порядок приймання-передачі закінчених робіт.

Зокрема, відповідно до п.14.1 договору приймання-передача закінчених робіт (об`єкта будівництва) проводиться у порядку, встановленому договором та іншими нормативними актами. Після отримання повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва) замовник зобов`язаний негайно розпочати їх приймання.

Фінансування витрат на організацію приймання закінчених робіт (об`єкта будівництва) покладається на замовника, якщо інше не встановлено договором, за винятком додаткових витрат, що виникли з вини підрядника (п.14.2 договору №86 від 21.06.2019).

Згідно п.п.14.3-14.6 договору №86 від 21.06.2019 передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформляється актом про виконані роботи (акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3). У разі виявлення в процесі приймання-передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва) недоліків, допущених з вини підрядника, він у визначений замовником строк зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до передачі закінчених робіт об`єкта будівництва). Якщо підрядник не бажає чи не може усунути такі недоліки. Замовник може у порядку, передбаченому договором, попередньо повідомивши підрядника, усунути їх своїми силами або із залученням третіх осіб. Витрати, пов`язані з усуненням недоліків замовником, компенсуються підрядником. Якщо виявлені недоліки не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою. Замовник має право відмовитися від прийняття таких робіт або вимагати компенсації збитків. Власником виконаних робіт (об`єкта будівництва) до їх передачі замовнику є підрядник, право власності на закінчені роботи (об`єкт будівництва) переходить до замовника з моменту підписання сторонами акта про виконані роботи. Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.п.15.1.2 -15.1.6 договору №86 від 21.06.2019 після виконання підрядником робіт по об`єкту (повністю або частково) та надання замовнику документів, зазначених в пп. 15.1.1 розділу 15 договору, замовник встановленим порядком приймає ці роботи, якщо вони повністю відповідають визначеним умовами договору щодо якості та об`єму, в іншому випадку акти повертаються підряднику для усунення зауважень та коригування. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються

підрядником та передаються замовнику, який зобов`язаний протягом 3-х (трьох)

календарних днів після отримання цих документів приступити до їх перевірки та приймання

виконаних робіт. У разі виявлення невідповідності пред`явлених до оплати робіт встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт. Замовник має право скоригувати суму, що підлягає сплаті, про що підрядник повідомляється

письмово. У разі виявлення у розрахунках за виконані роботи (форма № КБ-2в «Акт

приймання виконаних будівельних робіт» та форма № КБ-3 «Довідка про вартість виконаних

будівельних робіт та витрат»), які були оплачені за попередні періоди, безперечних помилок

та порушень норм визначення вартості будівництва, загальна вартість виконаних підрядних

робіт підлягає уточненню замовником, про що підрядник повідомляється письмово. Замовник має право відмовитись від приймання робіт та їх оплати за умови,

якщо вони не відповідають вимогам затвердженої проектної документації на об`єкт,

чинному законодавству (Державні будівельні норми, правила, стандарти тощо), а також

умовам договору.

Пунктом 17.3 договору унормовано, що підрядник несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобов`язань за договором у таких розмірах: за порушення строків виконання робіт стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості робіт, з яких допущено прострочення невиконання за кожний день прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості таких робіт; за порушення умов зобов`язання щодо якості робіт стягується штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості неякісних робіт.

У п.п.20.2, 20.3 договору вказано, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020 року або до повного виконання сторонами договірних зобов`язань. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

17.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС" (виконавець) було укладено договір №121 на виконання робіт із технічного нагляду та окремих функцій замовника з будівництва об`єкту, за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується за плату виконувати роботи з технічного нагляду та окремі функції замовника по об`єкту "Будівництво гуртожитку № 1, військове містечко № 51, місто Луцьк» (шифр 6/18ж), розташованого за адресою: Волинська область, м. Луцьк, військове містечко №51, будівництво якого здійснюється згідно умов договору підряду № 86 від 21.06.2019р., Порядком здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єктів архітектури, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 11 липня 2007 року за № 903.

Згідно п.2.1 договору №121 від 17.07.2019 вартість робіт за договором складає 269 549,75 грн., в тому числі ПДВ - 44 924, 96 грн: визначається відповідно протоколу погодження договірної ціни (Додаток № 1) та розрахунку (Додаток №2). Вартість робіт є складовою частиною загальної вартості об`єкту та входить до зведеного кошторисного розрахунку по об`єкту. Вартість Договору на 2019 рік становить 28 773, 52 грн., в тому числі ПДВ - 4 795, 59 грн.

У п.2.2 договору №121 від 17.07.2019 вказано, що термін здійснення контролю та нагляду встановлюється згідно з календарним планом фінансування (додаток № 3), що складається на базі графіку виконання будівельних робіт і є невід`ємною частиною договору.

Оплата робіт проводиться на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт. Розрахунки здійснюються у національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця протягом 10-ти календарних днів з дня підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (п.п.2.3, 2.4 договору №121 від 17.07.2019).

Договір набуває чинності з дати підписання його сторонами, термін закінчення договору - дата підписання акту готовності об`єкта експлуатації за формою додатку 9 до Порядку прийняття в експлуатацію закінчені будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року зі змінами, а в частині по оплаті виконаних робіт - повного проведення розрахунків. Договір діє до 31 грудня 2020 року (п.5.1 договору №121 від 17.07.2019).

У п.6.5 договору №121 від 17.07.2019 визначено види порушень та штрафні санкції, які застосовуються до виконавця договором. Зокрема, за порушення строків виконання робіт стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості робіт, з яких допущено прострочення невиконання за кожний день прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості таких робіт; за виконання робіт неналежної якості (підтвердження в Актах виконаних робіт за формою КБ-2в завищення або включення обсягів робіт, що виконувались) - штраф в розмірі 20% від вартості неякісно виконаних робіт.

Суд звертає увагу на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 по справі №203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018 по справі №5023/3905/12.

Слід зауважити, що на теперішній час договори №86 від 21.06.2019 та №121 від 17.07.2019 у передбаченому чинним законодавством України порядку недійсними визнано не було. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з наведеного вище, з огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договори №86 від 21.06.2019 та №121 від 17.07.2019 як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідачів 1, 2 взаємних цивільних прав та обов`язків з виконання будівельних робіт та робіт з технічного нагляду.

Як свідчать представлені суду документи, за наслідками виконання умов договору №86 від 21.06.2019 між позивачем та відповідачем 1 було підписано наступні акти приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідки про вартість виконаних

будівельних робіт та витрат № КБ-3: за липень від 09.08.2019 на суму 220320,06 грн, акт №1 від 09.08.2019 на суму 220320,06 грн; за вересень 2019 на суму 958711,56 грн, акт №4 від 30.09.2021 на суму 958 711,56 грн; за вересень 2019 на суму 622163,65 грн та акт №3 від 04.09.2019 на суму 622163,65 грн; за вересень 2019 на суму 1421800,93 грн та акт №2 на суму 1421800,93 грн; за листопад 2019 від 05.11.2019 на суму 297086,05 грн та акт №5 від 05.11.2019 на суму 297086,05 грн; за грудень 2019 від 11.12.2019 на суму 867630,68 грн та акт №6 від 11.12.2019 на суму 867 630,68 грн; за грудень 2019 від 20.12.2019 на суму 1141272,69 грн та акт №7 від 20.12.2019 на суму 1141272,69 грн. Наведені акти виконаних робіт містять відмітку відповідача 2 про проведення перевірки фактично виконаного обсягу робіт.

Наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями підтверджується, що замовником було оплачено будівельні роботи на підставі вказаних вище актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідок про вартість виконаних

будівельних робіт та витрат № КБ-3.

За наслідками виконання відповідачем 2 робіт з технічного нагляду та окремих функцій замовника з будівництва об`єкту, замовником та виконавцем за договором №121 від 17.07.2019 було складено та підписано акти здавання-приймання виконаних робіт: №1 від 04.10.2019 на суму 1693,74 грн, №2 від 24.10.2019 на суму 11263,46 грн, №3 від 24.10.2019 на суму 4951,13 грн, №5 від 25.11.2019 на суму 2294,84 грн, №6 від 20.12.2019 на суму 6662,64 грн, №7 від 20.12.2019 на суму 8959,64 грн.

Роботи згідно вказаних вище актів було в повному обсязі оплачено Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс", що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Зі змісту протоколу від 11.03.2020 службової наради щодо виконання робіт на об`єктах будівництва підрядної організації Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" КПКВ 2101190 "Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України вбачається, що замовником було попереджено підрядника про проведення контрольних обмірів на об`єктах будівництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" в межах відповідальності Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

За наслідками проведення контрольних обмірів замовником будівництва було складено локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 від 13.03.2020 та відомість обсягів та вартості невиконаних робіт за березень 2020 за договором №86 від 21.06.2020. З огляду на встановлення обставин невідповідності обсягів робіт, вказаних в актах, фактично виконаним, Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (правонаступником якого є Міністерство оборони України) було скеровано на адресу відповідача 1 претензію №515/5/886 від 13.04.2020, в якій замовником висловлено вимогу про сплату вартості невиконаних, але оплачених робіт, а також штрафних санкцій на загальну суму 1 324 579,63 грн.

Одночасно, Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням на адресу відповідача 2 було направлено претензію №136 від 13.04.2021, в якій заявлено вимогу про повернення частині коштів, що були перераховані в якості оплати за неякісно виконані роботи.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідачів 1, 2 підтверджені, вимоги Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС" виконано не було, що і стало підставою для звернення до суду з позовними вимогами до відповідача 1 про стягнення заборгованості у вигляді оплачених, але не виконаних робіт на суму 1 158 862,32 грн, пені за порушення строків виконання робіт на суму 84 596,95 грн та штрафу в розмірі 81 120,36 грн, а також до відповідача 2 про стягнення заборгованості у вигляді оплачених, але не виконаних робіт на суму 7473,08 грн, а також штрафу за неякісно виконані роботи в сумі 1494,62 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті від обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Щодо позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ста.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про стягнення вартості оплачених проте не виконаних робіт, позивачем повинно бути доведено обставини виникнення між сторонами взаємних правовідносин з виконання робіт, обставини оплати певного обсягу робіт, якій повністю, або в частині виконано підрядником не було, виникнення у останнього обов`язку із повернення суми оплати, строк виконання якого настав.

Як було встановлено вище, 21.06.2019 між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (правонаступником прав та обов`язків якого є Міністерство оборони України) (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" (підрядник) було укладено договір №86 підряду на виконання робіт, предметом якого згідно п.1.1 є виконання робіт на об`єкті: "Будівництво гуртожитку №1, військове містечко № 51, місто Луцьк" (шифр 6/18ж)» (далі - об`єкт), обов`язок щодо виконання яких покладається на Підрядника. Власником результату виконаних робіт на об`єкті є замовник.

За наслідками виконання умов договору №86 від 21.06.2019 між позивачем та відповідачем 1 було підписано наступні акти приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат № КБ-3: за липень від 09.08.2019 на суму 220320,06 грн, акт №1 від 09.08.2019 на суму 220320,06 грн; за вересень 2019 на суму 958711,56 грн, акт №4 від 30.09.2021 на суму 958 711,56 грн; за вересень 2019 на суму 622163,65 грн та акт №3 від 04.09.2019 на суму 622163,65 грн; за вересень 2019 на суму 1421800,93 грн та акт №2 на суму 1421800,93 грн; за листопад 2019 від 05.11.2019 на суму 297086,05 грн та акт №5 від 05.11.2019 на суму 297086,05 грн; за грудень 2019 від 11.12.2019 на суму 867630,68 грн та акт №6 від 11.12.2019 на суму 867 630,68 грн; за грудень 2019 від 20.12.2019 на суму 1141272,69 грн та акт №7 від 20.12.2019 на суму 1141272,69 грн. Наведені акти виконаних робіт містять відмітку відповідача 2 про проведення перевірки фактично виконаного обсягу робіт.

Наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №747 від 220320,06 грн, №872 від 03.09.2019 на суму 1421800,93 грн, №915 від 10.09.2019 на суму 622163,65 грн, №1084 від 01.10.2019 на суму 958711,56 грн, №1316 від 06.11.2019 на суму 297086,05 грн, №1820 від 24.12.2019 на суму 867630,68 грн, №1824 від 24.12.2019 на суму 1141272,69 грн підтверджується, що замовником було оплачено будівельні роботи на підставі вказаних вище актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат № КБ-3.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Одночасно, у ст.76 Господарського процесуального кодексу України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Наразі, на підтвердження обсягів та вартості оплачених, проте фактично невиконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" позивачем представлено до матеріалів справи відомість від 16.03.2020 обсягів та вартості не виконаних будівельних робіт за березень 2020 на суму 1 158 862,32 грн.

Проте, як вказувалось судом відповідач 1 у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що замовник у передбаченому договором порядку прийняв виконанні Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" роботи, акти із запереченнями щодо їх змісту підряднику не повернув. Одночасно, вказаним учасником судового процесу наголошено, що позивачем не надано доказів наявності відповідної кваліфікації у осіб, якими від імені Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління проводились обміри. До того ж, у відзиві вказано, що проведення вказаних обмірів без участі представника підрядника, суперечить умовам договору підряду № 86 від 21.06.2019.

Відповідач 2 також заперечував, посилаючись на те, що умовами укладеного між позивачем та відповідачем 1 договору підряду передбачено, що перевірка обсягів виконаних робіт здійснюється шляхом проведення замовником спільно з підрядником контрольних обмірів. Проте, у даному випадку вказану перевірку проведено не було.

Оцінюючи доводи сторін та умови укладеного між позивачем та відповідачем 1 правочину, відомість від 16.03.2020 обсягів та вартості не виконаних будівельних робіт за березень 2020 судом не прийнято як належний та допустимий доказ вартості невиконаних робіт, оскільки фактично останню було складено представникми замовника за наслідками проведення контрольних обмірів в односторонньому порядку без участі представників підрядника, що фактично суперечить умовам розділу 12 договору № 86 від 21.06.2019.

З метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, суд ухвалою від 07.10.2020 призначив по справі судову експертизу, проведення якої доручив Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення судового експерта було поставлено наступні запитання: чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" робіт за договором підряду №86 від 21.06.2019 переліку та вартості робіт, що зазначені в актах №1 від 09.08.2019 за липень 2019, №4 від 30.09.2019 за вересень 2019, №3 від 09.09.2019 за вересень 2019, №2 без дати за вересень 2019, №5 від 05.11.2019 за листопад 2019, №6 від 11.12.2019 за грудень 2019, №7 від 20.12.2019 за грудень 2019? Якщо ні, то визначити на яку суму та в якому обсязі роботи, виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" робіт за договором підряду №86 від 21.06.2019, відповідають роботам, вартість та обсяги яких зазначені у вказаних актах?

За наслідками проведення судової експертизи експертами Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз було складено висновок №8621 від 22.07.2021.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

За приписами ч.1-4 ст.98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

За приписами ст.104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Тобто, висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів. Висновок експерта не є обов`язковим для суду, оскільки жоден доказ не має заздалегідь установленої сили. Експертний висновок оцінюється судом сукупно з іншими доказами.

Метою оцінки є з`ясування можливості використання даного висновку як джерела фактів, на яких ґрунтується вирішення справи по суті, і водночас самих цих фактів як доказів. Як будь-які інші докази, висновок експерта оцінюється на предмет його допустимості, належності, достовірності та достатності для вирішення справи.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства у призначенні та проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта, якщо проведення судової експертизи доручено окремій особі, і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Вказану правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 16.05.2018р. по справі №910/21025/16.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судової експертизи, складений експертом Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд знаходить його таким, що не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості. Належних та допустимих доказів зворотного матеріали справи не містять.

У висновку судової експертизи вказано, що для визначення обсягів фактично виконаних робіт проведено візуальне обстеження з замірами робіт та конструктивних елементів до яких наявний доступ по об`єкту: «Будівництво гуртожитку № 1, військове містечко №51, місто Луцьк шифр 6/18ж».

Обсяги земляних, прихованих та інших робіт (розроблення ґрунту, ущільнення щебенем, влаштування фундаментів, засипка траншей, влаштування бетонного поясу, стяжок, каналізації, теплоізоляція, тощо) приймаються згідно обсягів та вартостей, зазначених в наявних актах приймання виконаних робіт ф. №КБ-2в за період липень, вересень, листопад, грудень 2019 року.

За результатами візуального обстеження з використанням креслень та специфікацій робочого проекту «Будівництво гуртожитку № 1, військове містечко № 51, місто Луцьк шифр 6/18ж» визначено обсяги фактично виконаних візуально обстежених будівельних робіт включених в акти приймання ф. №КБ- 2в за період липень, вересень, листопад, грудень 2019 року, до яких наявний доступ та забезпечена можливість замірів по будівництву гуртожитку №1.

Для визначення фактичної вартості виконаних будівельних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельний альянс» на об`єкті «Будівництво гуртожитку № 1, військове містечко № 51, місто Луцьк шифр 6/18ж» було проведене співставлення обсягів та вартості фактично виконаних робіт, визначених за результатами візуально-інструментального обстеження, з обсягами та вартістю виконаних робіт внесених до звітної документації.

За результатами співставлення обсягів та вартості виконаних будівельних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельний альянс» внесених до актів форми КБ-2В з обсягами та вартістю фактично виконаних робіт експертами встановлено, що обсяги та вартість фактично виконаних робіт не відповідають обсягам та вартості внесених до звітної документації. Вартість невиконаних та безпідставно внесених робіт становить 342883,38 грн.

Наразі, за висновками суду, заперечення, які були висловлені відповідачем 1 щодо висновку судової експертизи, не спростовують обставин, які встановлені вказаним доказом. Зокрема, відповідачем 1 вказано, що огляд об`єкта проводився експертами 01.06.2021 вже після розірвання договору підряду позивачем в односторонньому порядку та припинення зобов`язань підрядника зі збереження і охорони об`єкта.

Оцінюючи наведені заперечення в контексті змісту висновку судової експертизи, суд звертає увагу відповідача 1 на те, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

В контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи ст.79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, більш вирогідних доказів, якими б спростовувались обставини, що встановлені судовими експертами, відповідачем 1 не надано. Зокрема, не доведено суду обставин фактичної зміни стану об`єкту забудови з моменту підписання актів приймання-передачі робіт та до 01.06.2021 - дати огляду об`єкта експертами. Твердження відповідача 1 про наявність ознак вандалізму та розкрадання будівельних матеріалів на об`єкті є такими, що позбавлені належного доказового обгрунтування, а отже, не можуть бути прийняті судом.

Крім того, суд звертає увагу, що зміст заперечень відповідача 1, які було висловлено проти доводів позивача та обставин, встановлених у висновку експерта, зводиться до того, що підписання змовником актів виконаних робіт за договором №86 від 21.06.2019 без жодних зауважень та заперечень, фактично нівелює можливість замовника вказувати про невідповідіність обсягів фктично виконаних робіт переліку, який вказаний в акті, й вимагати повернення вартості такої різниці.

Проте, в контексті таких заперечень, суд звертає увагу відповідача 1 на те, що умовами п.4.1.14 договору №86 від 21.06.2019 передбачено, що за умови несвоєчасного чи неякісного виконання підрядником зобов`язань за договором вимагати від нього сплат визначених умовами договору штрафних санкцій, відшкодування заподіяних збитків, а також повернення отриманих від замовника на виконання таких обов`язків коштів.

Суд звертає увагу на те, що частиною 3 ст.6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У ст.627 вказаного нормативно-правового акту зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Конституційним Судом України у рішенні від 11.07.2014р. №7-рп/2013 по справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» наголошено, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Свобода договору є багатоаспектним поняттям, яке включає в себе різні прояви: прийняття власного рішення про вступ у договірні відносини, самостійний вибір того, з ким буде вступати у правовідносини, визначення умов договору тощо.

Отже, визначення контрагентами у договорі №86 від 21.06.2019 такого правового наслідку неякісного виконання робіт, як повернення отриманих від замовника на виконання таких обов`язків коштів, в повному обсязі відповідає принципу свободи договору, а наявність підпису обох сторін вкакує на відтворення у вказаній умові правочину вільного волевиявлення замовника та підрядника.

До того ж, судом враховано, що до моменту звернення до суду з розглядуваним позовом замовником за договором №86 від 21.06.2019 було запроновано відповідачу 1 провести спільно контрольні заміри фактичного обсягу виконаних робіт, проте, підрядник від вчинення вказних дій відмовився.

Судом враховано, що про наявність у позивача претензій стосовно обсягів та вартотсті робіт, які визначено в актах приймання-передачі та фактично виконаних, відповідач 1 та відповідач 2 були обізнані, що підтверджується змістом протоколу від 11.03.2020 службової наради щодо виконання робіт по об`єктах будівництва підрядної організації Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" КПКВ 2101190 "Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних сил України".

Крім того, суд звертає увагу на те, що частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.2 ст.853 Цивільного кодексу України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Одночасно, ч.3 вказаної статті унормовано, що якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза (ч.4 ст.853 Цивільного кодексу України).

Однак, відповідачами не надано суду доказів, що виявлені позивачем та судовими експертами розбіжності у обсягах фактично виконаних робіт та їх переліку, який вказано в актах приймання-передачі та сплачено замовником, заявником було прийнято без перевірки чи могло б бути встановлено при звичаному способі прийняття.

В контексті наведеного судом також враховано, що 17.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС" (виконавець) було укладено договір №121 на виконання робіт із технічного нагляду та окремих функцій замовника з будівництва об`єкту, за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується за плату виконувати роботи з технічного нагляду та окремі функції замовника по об`єкту "Будівництво гуртожитку № 1, військове містечко № 51, місто Луцьк» (шифр 6/18ж), розташованого за адресою: Волинська область, м. Луцьк, військове містечко №51, будівництво якого здійснюється згідно умов договору підряду № 86 від 21.06.2019р., Порядком здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єктів архітектури, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 11 липня 2007 року за № 903.

Вказаним правочином передбачено, що обов`язком виконавця (відповідача 2) є, в тому числі, проводити перевірку відповідності обсягів та якості виконаних

будівельно-монтажних робіт проектно-кошторисній документації (п.4.3.1.4).

Судом було встановлено, що кожен з актів приймання передачі виконаних робіт, який підписано між замовником та підрядником за договором №86 від 21.06.2019, містить відмітку відповідача 2 про перевірку відповідності обсягів фактично виконаних робіт та їх якості.

За таких обставин, за висновками суду, у даному випадку з підписанням актів приймання-передачі виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт замовником за договором №86 від 21.06.2019 не було втрачено права на заявлення підряднику вимог у зв`язку із встановленням розбіжності у обсягах фактично виконаних робіт та їх переліку, який вказано в актах приймання-передачі.

В контексті наведених висновків судом також враховано, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У ст.11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973р. Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Одночасно, у рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2013р. Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що зобов`язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Таким чином, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтержуються обставини виникнення у позивача (як правонаступника замовника за догововором №86 від 21.06.2019) у відповідності до п.4.1.14 договору права вимагати у відповідача 1, як підрядника, повернення отриманих за фактично невиконані роботи грошових коштів у розмірі, який встановлено за наслідками проведення судової експертизи, а саме 342 883,38 грн, внаслідок чого позовні вимоги Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" в частині стягнення заборгованості у вигляді оплачених, але не виконаних робіт на суму 1 158 862,32 грн підлягають задоволенню частково, а саме на суму 342 883,38 грн.

Щодо стягнення з відповідача 1 штрафних санкцій, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч.ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

За умовами п.2.1-2.3 договору №86 від 21.06.2019 підрядник зобов`язується протягом 5-ти (п`яти) календарних днів після підписання сторонами договору прийняти майданчик під будівництво, виконати роботи за договором відповідно до узгодженого графіку виконання робіт (додаток 3) та плану фінансування робіт (додаток 4) і передати об`єкт замовнику у відповідності до положень і умов договору в термін (строк) визначений у графіку виконання робіт. Датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником. Підрядник може закінчити виконання робіт та передати об`єкт замовнику достроково. Замовник може приймати рішення про уповільнення термінів виконання робіт, їх

зупинення або прискорення з внесенням відповідних змін у договір. Перегляд термінів (строків) виконання робіт, введення об`єкта в експлуатацію і передачі об`єкта замовнику може здійснюватися тільки за домовленістю сторін за умови підписання сторонами відповідної додаткової угоди до договору (з обґрунтуванням обставин, що його спричинили).

Пунктом 17.3 договору унормовано, що підрядник несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобов`язань за договором у таких розмірах: за порушення строків виконання робіт стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості робіт, з яких допущено прострочення невиконання за кожний день прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості таких робіт; за порушення умов зобов`язання щодо якості робіт стягується штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості неякісних робіт.

Наразі, з огляду на прострочення відповідачем 1 строків виконання частини робіт (фактичне їх невиконання) позивачем за період з 01.01.2020 по 13.03.2020 було нараховано пеню на загальну суму 84 596,95 грн та штраф в сумі 81120,36 грн. При цьому, зі змісту розрахунку вбачається, що позивачем вартість невиконаних робіт для розрахунку прийнято в сумі 1 158 862,32 грн.

Проте, суд не приймає наведений позивачем розрахунок штрафних санкцій, оскільки заявником не враховано при розрахунку зміст додатку №3 до договору №86 від 21.06.2019, яким визначено календарний графік виконання кожного з етапів робіт.

Як було встановлено вище, за наслідками проведення судової експертизи було експертами визначено, що вартість не виконаних та безпідставно внесених робіт становить 342883,38 грн.

Згідно дослідницької частини висновку судової експертизи експертами встановлено розбіжність в обсягах внесених до актів форми КБ-2В з обсягами та вартістю фактично виконаних робіт за такими найменуваннями робіт як: "Фундаменти" у акті №2 за вересень 2019; "Стіни" в акті №5 за листопад 2019 року; "Стіни", "Перемички", "Підлоги" в акті №6 за грудень 2019; "Земляні роботи" в акті №7 за грудень 2019.

Як вбачається зі змісту графіка виконання робіт, який погоджено сторонами у додатку №3 до договору №86 від 21.06.2019 (в редакції додаткової угоди №3 від 20.11.2019) для виконання вказаних вище робіт контрагентами було визначено наступні строки:

- "Фундаменти" з 31.07.2019 по 30.08.2019;

- "Стіни" з 01.11.2019 по 20.04.2020;

- "Перемички" з 15.11.2019 по 18.04.2020;

- "Підлоги" з 10.11.2019 по 10.07.2020;

- "Земляні роботи" з 01.07.2019 по 31.07.2019.

Тобто, за наведеного вище полягає, що нарахування штрафних санкцій за період з 01.01.2020 по 13.03.2020 за прострочення виконання робіт за такими найменуваннями як "Стіни", "Перемички" та "Підлоги" є необгрунтованим, оскільки станом на період нарахування, прострочення за означеними роботами ще не відбулось, з огляду на незакінчення встановленого договором строку їх виконання.

Після здійснення власного перерахунку з урахуванням наявного за період з 01.01.2020 по 13.03.2020 прострочення підрядника, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є нарахування та стягнення з відповідача 1 пені на суму 15 789,85 грн та штрафу в розмірі 15 140, 95 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" в частині стягнення штрафних санкцій підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення пені на суму 15 789,85 грн, та штрафу - в розмірі 15 140, 95 грн.

Щодо позовних вимог Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС" про стягнення заборгованості у вигляді оплачених, але невиконаних робіт на суму 7473,08 грн, а також штрафу за неякісно виконані роботи в сумі 1494,62 грн. суд зазначає таке.

17.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС" (виконавець) було укладено договір №121 на виконання робіт із технічного нагляду та окремих функцій замовника з будівництва об`єкту, за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується за плату виконувати роботи з технічного нагляду та окремі функції замовника по об`єкту "Будівництво гуртожитку № 1, військове містечко № 51, місто Луцьк» (шифр 6/18ж), розташованого за адресою: Волинська область, м. Луцьк, військове містечко №51, будівництво якого здійснюється згідно умов договору підряду № 86 від 21.06.2019р., Порядком здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єктів архітектури, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 11 липня 2007 року за № 903.

Вказаним правочином передбачено, що обов`язком виконавця (відповідача 2) є, в тому числі, проводити перевірку відповідності обсягів та якості виконаних

будівельно-монтажних робіт проектно-кошторисній документації (п.4.3.1.4).

У п.6.5 договору №121 від 17.07.2019 визначено види порушень та штрафні санкції, які застосовуються до виконавця договором. Зокрема, за порушення строків виконання робіт стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості робіт, з яких допущено прострочення невиконання за кожний день прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 30 (тридцять) календарі днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості таких робіт; за виконання робіт неналежної якості (підтвердження в актах виконаних робіт за формою КБ-2в завищення або включення обсягів робіт, що виконувались) - штраф в розмірі 20% від вартості неякісно виконаних робіт.

Судом вище було встановлено, що за наслідками виконання умов договору №86 від 21.06.2019 між позивачем та відповідачем 1 було підписано наступні акти приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат № КБ-3: за липень від 09.08.2019 на суму 220320,06 грн, акт №1 від 09.08.2019 на суму 220320,06 грн; за вересень 2019 на суму 958711,56 грн, акт №4 від 30.09.2021 на суму 958 711,56 грн; за вересень 2019 на суму 622163,65 грн та акт №3 від 04.09.2019 на суму 622163,65 грн; за вересень 2019 на суму 1421800,93 грн та акт №2 на суму 1421800,93 грн; за листопад 2019 від 05.11.2019 на суму 297086,05 грн та акт №5 від 05.11.2019 на суму 297086,05 грн; за грудень 2019 від 11.12.2019 на суму 867630,68 грн та акт №6 від 11.12.2019 на суму 867 630,68 грн; за грудень 2019 від 20.12.2019 на суму 1141272,69 грн та акт №7 від 20.12.2019 на суму 1141272,69 грн. Наведені акти виконаних робіт містять відмітку відповідача 2 про проведення перевірки фактично виконаного обсягу робіт.

Одночасно, за наслідками проведення судової експертизи встановлено, що обсяги та вартість фактично виконаних робіт не відповідають обсягам та вартості внесених до звітної документації. Вартість не виконаних та безпідставно внесених робіт становить 342883,38 грн.

Тобто, фактично судовими експертами встановлено обставини, які у відповідності до умов договору №121 від 17.07.2019 свідчать про виконання відповідачем 2 робіт неналежної якості - підтвердження в актах виконаних робіт за формою КБ-2в завищення або включення обсягів робіт, які виконувались, що фактично є підставою для застосування до останнього штрафних санкцій.

Щодо розміру штрафу, якій підлягає стягненню з відповідача 2 суд зазначає, що згідно розрахунку вартості технічного нагляду з виконання робіт, який погоджено позивачем та відповідачем 2 у додатках до договору №121 від 17.07.2019 вартість робіт з технагляду становить 0,81% вартості будівельно-монтажних робіт технічний нагляд за якими здійснюється.

Здійснивши власний перерахунок розміру штрафних санкцій, виходячи із вартості неякісно виконаних робіт, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є стягнення з відповідача 2 штрафу в розмірі 555,47 грн.

Одночасно, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 вартості сплачених проте неякісно виконаних робіт задоволенню не підлягають, оскільки умовами укладеного між сторонами правочину чітко визначено, що правовим наслідком неякісного виконання робіт є саме стягнення штрафу, а не повернення сплаченої замовником за такі роботи плати.

До того ж, суд звертає увагу на те, що у ст.858 Цивільного кодексу України визначено правові засади відповідальності підрядника за неналежну якість роботи.

Зокрема ч.ч.1-3 ст.858 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Отже, такого правового наслідку неякісного виконання робіт, як повернення підрядником сплаченої за них замовником вартості, ані умовами договору, ані вимогами чинного законодавства не передбачено.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, позовні вимоги Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС" про стягнення заборгованості у вигляді оплачених, але невиконаних робіт на суму 7473,08 грн підлягають залишенню без задоволення.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на висновки суду щодо часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що судові витрати на сплату судового збору, а також витрати позивача та відповідача 1 на оплату судової експертизи підлягають розполіду між сторонами пропорцйно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 145, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС" про стягнення 1 333 547,33 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" (04107, місто Київ, вул.Нагірна, будинок 1, ) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) основний борг в сумі 342 883 (триста сорок дві тисячі вісімсот вісімдесят три) грн 38 коп., пеню в сумі 15 789 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн 85 коп., штраф в розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн 95 коп. та судовий збір в сумі 5607 (п`ять тисяч шістсот сім) грн 21 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС" (03151, місто Київ, вул.Ушинського, будинок 40, ) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) штраф в сумі 555 (п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 47 коп. та судовий збір в розмірі 8 (вісім) грн 34 коп.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" (04107, місто Київ, вул.Нагірна, будинок 1, ) витрати на оплату судової експертизи 4983,51 грн.

6. Судовий збір в сумі 14253,14 грн залишити за позивачем.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 06.12.2021.

Суддя В.В. Князьков