номер провадження справи 17/118/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 Справа № 908/2131/21

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л.,

при секретарі судового засідання Василенко В.В.,

розглянувши матеріали справи № 908/2131/21

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІНС-СЕРВІС ЛТД", 69068, м. Запоріжжя, вул. Офіцерська, 32

до відповідача 1: приватного підприємства "МПТК СТАЛЬ", 69121, м. Запоріжжя, вул. Товариська, буд. 43, кв. 88

до відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІАС-ГРУП", 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Слави Стецько, буд. 2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про визнання недійсним договору

У засідання приймали участь:

від позивача: Майстро Д.М., ордер серії ЗП № 000394 від 29.03.21 (на стадію судових дебатів і проголошення вступної та резолютивної частин рішення не з`явився)

від відповідача 1: Шоренко В.В. , витяг з ЄДР, паспорт - директор

Семеренко С.О., ордер серії АР № 1064362 від 07.10.21

Слєсарь О.В., ордер серії ЗП № 133745 від 07.10.21

від відповідача 2: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

21.07.21 до господарського суду Запорізької області від товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІНС-СЕРВІС ЛТД" (далі ТОВ "ТВІНС-СЕРВІС ЛТД"/позивач) надійшла позовна заява за вих. від 20.07.21 до приватного підприємства "МПТК СТАЛЬ" (надалі ПП "МПТК СТАЛЬ"/відповідач 1) та до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІАС-ГРУП" (далі ТОВ "ЕЛІАС-ГРУП"/відповідач 2) про визнання недійсним договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20 укладеного між ТОВ "ЕЛІАС-ГРУП" та ПП "МПТК СТАЛЬ".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/2131/21 між суддями, 21.07.21 вказану позовну заяву передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 26.07.21 судом прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

04.08.21 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи № 908/2131/21, а саме копії витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.07.21.

06.08.21 через канцелярію суду представником ПП "МПТК СТАЛЬ" подано заяву за вих. від 04.08.21 вих. № 2/08 із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 16.08.21 судом визначено подальший розгляд справи № 908/2131/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 07.09.21 о 12:30 год.

17.08.21 на адресу суду від ПП "МПТК СТАЛЬ" надійшов відзив за вих. від 13.08.21 № 4/08 на позовну заяву, за змістом якого відповідач 1 просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

07.09.21 через канцелярію суду ПП "МПТК СТАЛЬ" подано клопотання за вих. від 07.09.21 № 7/09 про відкладення розгляду справи.

07.09.21 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про колегіальний розгляд справи.

Ухвалою від 07.09.21 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів, судове засідання відкладено на 07.10.21 о 12 год. 00 хв.

06.10.21 через канцелярію суду ПП "МПТК СТАЛЬ" подано клопотання від 05.10.21 вих. № 5/10 про залучення до участі у справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

У підготовчому засіданні 07.10.21 судом задоволено клопотання ПП "МПТК СТАЛЬ" від 05.10.21 вих. № 5/10 про залучення третьої особи.

У зв`язку із чим, судом ухвалою від 07.10.21 залучено до участі у справу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Підготовче засідання у справі відкладено на 04.11.21 о 14:45 год. Крім того, вказаною ухвалою судом зобов`язано учасників справи невідкладно надіслати на адресу ОСОБА_1 копії поданих до суду кожним з учасників окремо заяв по суті справи з доданими до них документами, докази чого надати суду. Також ухвалою від 07.10.21 по цій справі третій особі та сторонам встановлений строк для подання до суду: третій особі - пояснення на позовну заяву - 7 днів з дня вручення цієї ухвали, але не пізніше 03.11.21; пояснення на відзив - 7 днів з дня вручення цієї ухвали, але не пізніше 03.11.21; позивачу - відповіді на пояснення третьої особи на позовну заяву - 5 днів з дня отримання відповідного пояснення; відповідачу 1 - відповіді на пояснення третьої особи на відзив - 5 днів з дня отримання відповідного пояснення.

У підготовчому засіданні 04.11.21 суд, ураховуючи, що відзив за вих. від 13.08.21 № 4/08 на позовну заяву відповідачем 1 подано до суду з дотриманням строку та порядку встановленого в ухвалі про відкриття провадження у цій справі, прийняв вказану заяву по суті справи разом з доданими до нього документами до розгляду.

Крім того, суд ураховуючи відсутність заперечень з боку представників відповідача 1, у засіданні 05.11.21 прийняв до розгляду клопотання представника позивача від 03.08.21 про долучення доказів до матеріалів справи № 908/2131/21, а саме копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.07.21.

Приймаючи до уваги те, що представниками відповідача 1 обґрунтовано причини з яких виникла необхідність у поданні додаткових доказів до справи наданих разом із клопотанням за вих. від 03.11.21 № 3/11, а також те, що разом із заявою від 04.11.21 відповідачем 1 надані до матеріалів справи докази на виконання вимог ухвали суду від 07.10.21 по справі № 908/2131/21, судом задоволено клопотання відповідача 1 за вих. від 03.11.21 № 3/11 та заяву від 04.11.21 та долучено надані разом із ними докази до справи.

Ухвалою від 04.11.21 судом відкладено підготовче засідання на 11.11.21 о 12:00 год.

Після підготовчого засідання, яке відбулось 04.11.21 представником позивача через канцелярію суд подано клопотання на виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.10.21 у справі № 908/2131/21, яким заявник просить суд долучити до матеріалів справи копії доказів направлення на адресу ОСОБА_1 копії позовної заяви та копій доданих до неї документів.

У підготовчому засіданні 11.11.21 приймали участь представник позивача, керівник відповідача 1 та представники відповідача 1, які надали усні пояснення на питання головуючого, які виникли у підготовчому засіданні, у т.ч. на питання визначені ст. 182 ГПК України.

Інші учасники справи у підготовче засідання вкотре не з`явились.

У підготовчому засіданні 11.11.21, судом задоволено клопотання позивача від 04.11.21, яким на виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.10.21 у справі № 908/2131/21 надані до матеріалів справи докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу третьої особи.

Крім того, у засіданні 11.11.21 суд заслухавши доводи представника позивача щодо призначення колегіального розгляду справи, враховуючи заперечення представника відповідача 1 проти розгляду справи у складі колегії суддів, розглянувши матеріали справи № 908/2131/21, відмовив у задоволенні клопотання позивача від 07.09.21 про призначення колегіального розгляду справи з огляду на наступне.

Згідно з п.17 ч. 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у підготовчому засіданні суд вирішує питання про колегіальний розгляд справи.

Частинами 1 та 10 ст. 33 ГПК України визначено, що справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, крім випадків, визначених цим Кодексом. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку наказного і спрощеного позовного провадження. Якщо справа має розглядатися суддею одноособово, але цим Кодексом передбачена можливість колегіального розгляду такої справи, питання про призначення колегіального розгляду вирішується до закінчення підготовчого засідання у справі (до початку розгляду справи, якщо підготовче засідання не проводиться) суддею, який розглядає справу, за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, про що постановляється ухвала.

Тобто, з огляду на вищезазначені положення законодавства, можливість колегіального розгляду справи ставиться у залежність від категорії та складності справи.

При цьому, складність справи може визначатись залежно від складності спірних правовідносин, доказового наповнення матеріалів справи, неоднаковості судової практики застосування правових норм, що регулюють спірні відносини, тощо.

Предметом спору у даній справі є вимога про визнання недійсним договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20 укладеного між ТОВ "ЕЛІАС-ГРУП" та ПП "МПТК СТАЛЬ".

В обґрунтування підстав для призначення колегіального розгляду даної справи заявник, серед іншого, посилається на категорію та складність справи № 908/2131/21, обсяг та характер доказів, можливу подальшу необхідність у витребуванні доказів та їх досліджені.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч

З огляду на предмет і підстави заявленого у даній справі позову, кількість сторін та інших учасників справи, ураховуючи, що обсяг та характер доказів поданих сторонами у справу є незначним, у т.ч. приймаючи до уваги, що сторонами не заявлено клопотань про призначення експертизи тощо, і розгляд спору по даній справі не становить значний суспільний інтерес, суд визнав недоцільним призначати колегіальний розгляд справи № 908/2131/21. А тому, як наслідок, судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про колегіальний розгляд справи.

Ухвалою від 11.11.21 судом закрито підготовче провадження у справі № 908/2131/21, вирішено розпочати розгляду справи по суті з 16.11.21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.11.21.

В судове засідання 24.11.21 до суду з`явились представники позивача в особі адвоката Майстро Д.М. та представники відповідача 1 в особі директора Шоренко В.В. і адвокатів Семеренко С.О. та Слєсарь О.В.

В судовому засіданні 24.11.21 судом оголошувалась перерва до 15 год. 00 хв. 24.11.21.

Після перерви, в судове засідання з`явились лише представники відповідача 1 в особі директора Шоренко В.В. і адвокатів Семеренко С.О. та Слєсарь О.В.

24.11.21 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Майстро Д.М. за вих. від 24.11.21 про відкладення розгляду справи, в якому представник позивача просить суд надати час представнику позивача для погодження з керівництвом правової позиції та якісної підготовки до судових дебатів у справі № 908/2131/21.

У засіданні 24.11.21 судом, на підставі ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представникам відповідача 1 повідомлено про дату виготовлення повного тексту рішення.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою комплексу «Акорд».

Позивач в особі уповноваженого представника підтримав позовні вимоги, просив суд визнати недійсним договір про зміну кредитора (відступлення права вимоги) № 01/04-20 від 14.04.20 укладений між ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» та ПП «МПТК СТАЛЬ».

Відповідач 1 в особі уповноважених представників заперечили проти позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених в відзиві за вих. від 13.08.21 № 4/08 на позовну заяву. Просили суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач 2 та третя особа в судові засідання жодного разу не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзив на позов, заперечення чи будь які пояснення до суду не надали. Про дату, час та місце судового засідання відповідача 2 та третю особу повідомлено належним чином.

Так, зокрема, згідно з безкоштовним витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отриманих судом з офіційного сайту Міністерства юстиції України, який долучено судом до матеріалів справи № 908/2131/21, станом на день відкриття провадження у справі місцезнаходженням ТОВ "ЕЛІАС-ГРУП" є: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Слави Стецько, буд. 2.

З метою повідомлення відповідача 2 та третю особу про дату, місце та час розгляду справи № 908/2131/21 господарським судом Запорізької області на юридичну адресу відповідача в порядку ст.ст. 12, 120, 121, 176, 234, 235, 247, 252 ГПК України направлявся екземпляр ухвали господарського суду Запорізької області від 26.07.21 про відкриття провадження у справі.

Крім того, на юридичну адресу відповідача в порядку ст. ст. 177, 181-183, 234, ч. 6 ст. 250 ГПК України направлявся екземпляр ухвали від 16.08.21 про здійснення подальшого розгляду справи № 908/2131/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, в порядку ст. ст. 42, 46, 120, 121, ч. 3 ст. 177, ст. ст. 182, 183, 234, 235 ГПК України направлявся екземпляр ухвали від 07.09.21 про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання, в порядку ст. ст. 42, 46, 50, 182, ч. 2 ст. 183, ст.ст. 234, 235 ГПК України направлявся екземпляр ухвали від 07.10.21 про залучення третьої особи та відкладення підготовчого засідання, в порядку ст. ст. 50, 120, 121, 181, 182, 183, 202, 234, 235 ГПК України направлявся екземпляр ухвали від 04.11.21 про відкладення підготовчого засідання, а також в порядку ст. ст. 33, 42, 46, 86, 120, 121, 177, 182, п. 3 ч. 2 ст. 185, ст. ст. 234, 235, 243 ГПК України направлявся екземпляр ухвали від 11.11.21 про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання до судового розгляду по суті.

Однак, вказані ухвали суду повернулись в зворотньому порядку до суду з відміткою відповідного поштового відділення: «Організацію не знайдено».

Залучаючи до справи третю особу на стороні відповідача - ОСОБА_1 , представник відповідача 1 надав суду адресу вказаної особи, а саме: АДРЕСА_1 .

На вказану відповідачем 1 адресу третьої особи в порядку ст. ст. 42, 46, 50, 182, ч. 2 ст. 183, ст.ст. 234, 235 ГПК України направлявся екземпляр ухвали від 07.10.21 про залучення третьої особи та відкладення підготовчого засідання; в порядку ст. ст. 50, 120, 121, 181, 182, 183, 202, 234, 235 ГПК України направлявся екземпляр ухвали від 04.11.21 про відкладення підготовчого засідання; в порядку ст. ст. 33, 42, 46, 86, 120, 121, 177, 182, п. 3 ч. 2 ст. 185, ст. ст. 234, 235, 243 ГПК України направлявся екземпляр ухвали від 11.11.21 про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання до судового розгляду по суті.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 13.10.20, ухвала суду від 07.10.20 по справі № 908/2131/20 (вих. № 017657 від 12.10.20) про залучення третьої особи та відкладення підготовчого засідання отримана особисто ОСОБА_1 - 22.10.21.

Таким чином, відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами відповідача 2 та третьої особи.

Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи щодо повідомлення відповідача 2 та третьої особи про дату, місце і час розгляду справи № 908/2131/21.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до пунктів 1 і 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідача 2 та третю особу належним чином повідомлено про дату, місце та час розгляду справи № 908/2131/21, враховуючи неявку в судові засідання відповідача 2 та третьої особи (їх представників), суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності таких учасників справи за наявними у матеріалах справи документами (доказами).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача 1, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.18 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-ГРУП» (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» (Покупець) був укладений договір № 0204/2018-1 (Договір), відповідно до якого (п. п. 1.2., 1.3. Договору) Покупець купляє брухт та відходи чорних металів (Товар). Товар є власністю Продавця. Товар відвантажується Покупцю партіями. Кількість та вартість Товару, а також строки (дати) відвантаження вказуються у накладних на кожну партію поставленого Товару.

Згідно із п. 6.4. Договору, даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.18. Якщо до закінчення строку дії Договору ні одна із сторін не вияве бажання розірвати Договір в письмовому вигляді, то Договір продовжує свою дію на наступний рік на тих же умовах.

14.04.20 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-ГРУП» (Первісний кредитор) та приватним підприємством «МПТК СТАЛЬ» (Новий кредитор) укладено договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 01/04-20 (Договір відступлення).

Відповідно до п. п. 1.1.-1.2. Договору відступлення, Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги боргу в сумі 999 844,35 грн., за договором № 0204/2018-1 від 02.04.18 та видатковими накладними № 2 від 28.12.18, № 3 від 28.01.19, № 8 від 25.02.19, № 5 від 25.03.19, надалі - основні зобов`язання за основним договором, який виник внаслідок неповних розрахунків товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІНС-СЕРВІС ЛТД", (Боржник), а Новий кредитор заміняє Первісного кредитора у Основному зобов`язанні на суму відступленого права вимоги, зобов`язується розрахуватись з Первісним кредитором та отримує право вимагати від Боржника сплатити суми боргу в розмірі 999 844,35 грн. Безспірність вимог до Боржника в сумі 999 844,35 грн. підтверджена договором, видатковими накладними № 2 від 28.12.18, № 3 від 28.01.19, № 8 від 25.02.19, № 5 від 25.03.19, підписаними Боржником та графіком погашення заборгованості - лист № 191 від 12.06.19. З моменту набуття чинності цим Договором Первісний кредитор вважається таким, що передав своє право вимоги (дебіторську заборгованість) в сумі 999 844,35 грн., а Новий кредитор - таким, що прийняв право вимоги від Боржника в цьому ж обсязі. До Нового кредитора переходять всі права Первісного кредитора за договором № 0204/2018-1 від 02.04.18. Первісний кредитор з дати укладання цього договору та передання документів втрачає право всі права за договором № 0204/2018-1 від 02.04.18.

Умовами п. п. 2.1.-2.3. Договору відступлення передбачено, що сторони визнають, що сума відступленого права (дебіторської заборгованості за основним договором), що переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора на умовах цього Договору становить 999 844,35 грн. За передане право вимоги до Боржника за Основним договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору суму в розмірі 999 844,35 грн. Зазначена в п. 2.2. даного Договору сума повинна бути сплачена Новим кредитором протягом 90 банківських днів після виконання Боржником зобов`язань за Основним договором перед Новим кредитором.

Згідно із п. п. 3.1.1., 3.1.2. п. 3.1. Договору відступлення, Первісний кредитор зобов`язується:

- протягом трьох календарних днів з моменту підписання цього Договору надати Новому кредитору документи первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують заборгованість Боржника перед Первісним кредитором та інші документи (за необхідності), які є важливими та необхідними для виконання сторонами предмету цього Договору (листування, судові акти, тощо), у т.ч.: договір № 0204/2018-1 від 02.04.18 та видатковими накладними № 2 від 28.12.18, № 3 від 28.01.19, № 8 від 25.02.19, № 5 від 25.03.19, гарантійний лист № 192 від 12.06.19, платіжні доручення про часткове погашення заборгованості Боржником;

- повідомити Боржника про відступлення права вимоги у сумі 999 844,35 грн. Новому кредитору протягом 10 календарних днів з дати підписання цього договору.

Підпунктами 3.2.1.-3.2.3. п. 3.2. Договору відступлення, передбачені обов`язки Нового кредитора, а саме:

- прийняти від Первісного кредитора всю документацію та інформацію, передбачену п. п. 3.1.1 цього Договору;

- провести розрахунок з Первісним кредитором у строк, встановлений п. 2.3. цього Договору;

- повідомити Боржника про отримане право вимоги, після отримання всіх документів що підтверджують право вимоги від Первісного кредитора.

Згідно із п. 6.1. Договору відступлення, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20 підписано директором ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» ОСОБА_1 та директором ПП «МПТК СТАЛЬ» Шоренко В.В.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.03.21 у справі № 908/1453/20 позовні вимоги приватного підприємства «МПТК СТАЛЬ» до товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» про стягнення заборгованості в розмірі 999 844,35 грн. на підставі договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20 задоволено частково. Вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» на користь приватного підприємства «МПТК СТАЛЬ» заборгованість в сумі 979 844,35 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 14 697,67 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог приватного підприємства «МПТК СТАЛЬ» до товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.21 у справі № 908/1453/21 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Твінс-Сервіс ЛТД» на рішення господарського суду Запорізької області від 01.03.21 у справі № 908/1453/20 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 01.03.21 у справі № 908/1453/20 залишено без змін.

Так, рішенням господарського суду Запорізької області від 01.03.21 у справі № 908/1453/20 встановлено (дослівно):

«… 02.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліас-Груп», далі Продавець, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД», далі Покупець, був укладений договір № 0204/2018-1, далі Договір, відповідно до п. 1.2., 1.3., 2.1. якого Покупець купляє брухт та відходи чорних металів, надалі Товар. Товар є власністю Продавця. Товар відвантажується Покупцю партіями. Кількість та вартість Товару, а також строки (дати) відвантаження вказуються у накладних на кожну партію поставленого Товару. Покупець зобов`язується:

- прийняти Товар у Продавця по кількості та якості, у порядку, передбаченому даним Договором та діючим законодавством України.

- своєчасно сплачувати Продавцю вартість поставленого Товару.

Згідно із п. 2.2. Договору Продавець зобов`язується: своєчасно передати Покупцю Товар у кількості, якості та порядку, згідно умов даного Договору. Приймання-передача Товару оформляється видатковою накладною брухту та відходів чорних металів із зазначенням найменування Продавця. Крім того, Продавець зобов`язується надавати Покупцю відомості щодо кількості та джерел походження Товару, сертифікат походження та якості, паспорт товару, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів чорних металів і сплавів, посвідчення про дезактивацію (знешкодження від шкідливих речовин) брухту (відходів) чорних металів і сплавів, акт про виявлення радіаційно-хімічних і вибухонебезпечних предметів (речовин) під час перевірки брухту і відходів чорних металів та сплавів, товарно-транспортна накладна, електронну податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, пункт 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції з 1 січня 2015 року).

Пунктом 3.1. Договору визначено, що ціна на Товар вказується у накладних та специфікаціях до даного Договору, виписаних згідно даного Договору. Ціна на Товар може бути на протязі строку дії Договору змінена.

Умовами п. 4.1., 4.2., 5.1. Договору сторони узгодили, що оплата за Товар здійснюється Покупцем на розрахунковий рахунок Продавця. Підставою для перерахунку грошових коштів Покупця є накладна на поставлений Товар Продавця, виписана згідно даного Договору. Поставка Товару здійснюється зі складу Продавця на протязі трьох робочих днів з моменту повідомлення Покупця про готовність до відвантаження партії Товару автотранспортом Покупця.

Згідно із п. 6.4. Договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року. Якщо до закінчення строку дії Договору ні одна із сторін не вияве бажання розірвати Договір в письмовому вигляді, то Договір продовжує свою дію на наступний рік на тих же умовах.

Так, на виконання умов Договору Продавець (ТОВ «Еліас-Груп») поставив Покупцю (ТОВ «ТВІНС- СЕРВІС ЛТД»), а Покупець прийняв товар на загальну суму 1047844,35 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, а саме:

- видатковою накладною № 2 від 28.12.2018 на суму 234303,30 грн.;

- видатковою накладною № 3 від 28.01.2019 на суму 411226,20 грн.;

- видатковою накладною № 8 від 25.02.2019 на суму 135803,50 грн.;

- видатковою накладною № 5 від 25.03.2019 на суму 266511,35 грн.

Матеріали справи свідчать, що Продавець виставив Покупцю на оплату за товар рахунки, а саме: рахунок № 2 від 28.12.2018 на суму 234303,30 грн., рахунок № 3 від 28.01.2019 на суму 411226,20 грн., рахунок № 8 від 25.02.2019 на суму 135803,50 грн., рахунок № 5 від 25.03.2019 на суму 266511,35 грн.

Докази у справі свідчать, що на виконання умов Договору Покупець здійснив часткову оплату заборгованості за поставлений товар на загальну суму 48000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- платіжним дорученням № 3264 від 24.06.2019 на суму 3000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3328 від 24.07.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3343 від 26.07.2019 на суму 10 000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3357 від 31.07.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3366 від 02.08.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3377 від 08.08.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3447 від 12.09.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3488 від 30.09.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3509 від 04.10.2019 на суму 5000,00 грн.

При цьому в призначенні платежу вказаних платіжних доручень зазначено: "сплата за брухт згідно рахунку № 2 від 28.12.2018".

В матеріалах справи міститься графік погашення заборгованості за договором поставки № 0204/2018-1 від 02.04.2018, складений за підписом директора ТОВ «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» Гомзи В.А. від 12.06.2019 (лист № 192 від 12.06.2019), за текстом якого ТОВ «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» визнає заборгованість перед ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП», та зобов`язується її погасити в період з 01.06.2019 року по 30.04.2021 року.

Безпосередньо в судовому засіданні 18.02.2021 представник позивача надав суду для огляду оригінал листа ТОВ «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» № 192 від 12.06.2019.

Оглянувши в судовому засіданні 18.02.2021 оригінал листа ТОВ «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» № 192 від 12.06.2019 представник відповідача - Гомза В.А. на питання суду повідомив, що підпис, який міститься на вказаному листі, схожий на його підпис. При цьому зазначив, що не пам`ятає чи підписував вказаний лист.

Позивач в позові вказує, що не зважаючи на наданий графік погашення заборгованості грошові кошти в рахунок погашення боргу ТОВ «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» на користь ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» не перерахувало. При цьому зазначає, що враховуючи проведені боржником оплати на загальну суму 48000,00 грн., залишок заборгованості за основним договором складає - 999844,35 грн.

Матеріали справи свідчать, що 14.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-ГРУП», далі Первісний кредитор, та Приватним підприємством «МПТК СТАЛЬ», далі Новий кредитор, був укладений договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 01/04-20, далі Договір відступлення.

Відповідно до п. 1.1. - 1.2. Договору відступлення Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги боргу в сумі 999 844,35 грн., (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 35 коп.), за договором № 0204/2018-1 від 02.04.2018 року та видатковими накладними № 2 від 28.12.2018 року, № 3 від 28.01.2019 року, № 8 від 25.02.2019 року, № 5 від 25.03.2019 року, надалі - основні зобов`язання за основним договором, який виник внаслідок неповних розрахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД», , далі Боржник, а Новий кредитор заміняє Первісного кредитора у Основному зобов`язанні на суму відступленого права вимоги, зобов`язується розрахуватись з Первісним кредитором та отримує право вимагати від Боржника сплатити суми боргу в розмірі 999 844,35 грн., (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 35 коп.). Безспірність вимог до Боржника в сумі 999 844,35 грн., (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 35 коп.) підтверджена договором, видатковими накладними № 2 від 28.12.2018 року, № 3 від 28.01.2019 року, № 8 від 25.02.2019 року, № 5 від 25.03.2019 року, підписаними Боржником та графіком погашення заборгованості - лист № 191 від 12.06.2019 року. З моменту набуття чинності цим Договором Первісний кредитор вважається таким, що передав своє право вимоги (дебіторську заборгованість) в сумі 999 844,35 грн., (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 35 коп.), а Новий кредитор - таким, що прийняв право вимоги від Боржника в цьому ж обсязі. До Нового кредитора переходять всі права Первісного кредитора за договором № 0204/2018-1 від 02.04.2018 року. Первісний кредитор з дати укладання цього договору та передання документів втрачає право всі права за договором № 0204/2018-1 від 02.04.2018 року.

Умовами п. 2.1. - 2.3. Договору відступлення передбачено, що сторони визнають, що сума відступленого права (дебіторської заборгованості за основним договором), що переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора на умовах цього Договору становить 999 844,35 грн., (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 35 коп.). За передане право вимоги до Боржника за Основним договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору суму в розмірі 999844,35 грн., (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 35 коп.) грн. Зазначена в пункті 2.2. даного Договору сума повинна бути сплачена Новим кредитором протягом дев`яносто банківських днів після виконання Боржником зобов`язань за Основним договором перед Новим кредитором.

Згідно із п. п. 3.1.1., 3.1.2. п. 3.1. Договору відступлення Первісний кредитор зобов`язується:

- протягом трьох календарних днів з моменту підписання цього Договору надати Новому кредитору документи первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують заборгованість Боржника перед Первісним кредитором та інші документи (за необхідності), які є важливими та необхідними для виконання сторонами предмету цього Договору (листування, судові акти, тощо), у т.ч.: договір № 0204/2018-1 від 02.04.2018 року та видатковими накладними № 2 від 28.12.2018 року, № 3 від 28.01.2019 року, № 8 від 25.02.2019 року, № 5 від 25.03.2019 року, гарантійний лист № 192 від 12.06.2019 року, платіжні доручення про часткове погашення заборгованості Боржником;

- повідомити Боржника про відступлення права вимоги у сумі 999 844,35 грн., (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 35 коп.) Новому кредитору протягом 10 календарних днів з дати підписання цього договору.

Підпунктами 3.2.1. - 3.2.3. п. 3.2. Договору відступлення передбачені обов`язки Нового кредитора, а саме:

- прийняти від Первісного кредитора всю документацію та інформацію, передбачену п.п.3.1.1 цього Договору;

- провести розрахунок з Первісним кредитором у строк, встановлений п. 2.3. цього Договору;

- повідомити Боржника про отримане право вимоги, після отримання всіх документів що підтверджують право вимоги від Первісного кредитора.

Згідно із п. 6.1. Договору відступлення цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов п. 3.1.1. Договору відступлення Первісний кредитор надав Новому кредитору документи первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують заборгованість Боржника перед Первісним кредитором про що свідчить підписаний між ними акт приймання передачі документів від 14.04.2020.

Також на виконання п. 3.1.2. Договору відступлення Первісний кредитор повідомив Боржника про відступлення права вимоги, про що свідчить повідомлення про відступлення права вимоги за вих. № 1/04 від 14.04.2020, яке направлено на адресу Боржника (Відповідача) 22.04.2020 року, про що свідчить копія фіскального чеку, опису вкладення та накладної № 489 від 22.04.2020.

Відповідачем отримано повідомлення про відступлення права вимоги № 1/04 від 14.04.2020 - 28.04.2020 року, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошта.

Матеріали справи свідчать, що позивачем (Новим кредитором) на виконання умов п. 3.2.3. Договору відступлення повідомлено відповідача (Боржника) про відступлення права вимоги шляхом направлення повідомлення про відступлення права вимоги за вих. № 17/04 від 17.04.2020, яке направлено на адресу Боржника (відповідача) 22.04.2020 року, що підтверджується копією фіскального чеку, опису вкладення та накладної № 497 від 22.04.2020.

Відповідачем 28.04.2020 року отримано повідомлення про відступлення права вимоги № 17/04 від 17.04.2020 від позивача, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошта.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з невиконанням Боржником грошових зобов`язань щодо сплати заборгованості за Основним зобов`язанням на користь жодного з кредиторів позивачем (Новим кредитором) на адресу відповідача (Боржника) направлено вимогу про сплату заборгованості за вих. № 29/04-20 від 29.04.2020, що підтверджується копіями опису вкладення від 30.04.2020, фіскального чеку та накладної № 965 від 30.04.2020. У вказаній вимозі позивач просив у семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги перерахувати на рахунок ПП "МПТК СТАЛЬ" суму заборгованості, що виникла у відповідності до умов договору № 0204/2018-1 від 02.04.2018 в розмірі 999844,35 грн. за реквізитами, вказаними у вимозі.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідачем (Боржником) погашення заборгованості позивачу (Новому кредитору) не здійснено, відповіді щодо задоволення або відмову в задоволенні вимоги на адресу позивача не направлено. При цьому вказує, що станом на день звернення до суду відповідачем (Боржником) грошові кошти на виконання Основного зобов`язання ані Первісному кредитору, ані Новому кредитору сплачені не були, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 999844,35 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини, пов`язані з виконанням умов договору поставки, право вимоги за яким було відступлено позивачу на підставі умов укладеного з Постачальником (продавцем) договору про відступлення права вимоги. Матеріали справи свідчать про досягнення всіх істотних умов відносно договору поставки між його сторонами, тобто останні встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 1 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Умови оплати товару узгоджені сторонами Договору в розділі 4, а саме в пунктах 4.1., 4.2., якими передбачено, що оплата за Товар здійснюється Покупцем на розрахунковий рахунок Продавця. Підставою для перерахунку грошових коштів Покупця є накладна на поставлений Товар Продавця, виписана згідно даного Договору.

Фактичні обставини справи свідчать, що Продавець (ТОВ «Еліас-Груп») поставив Покупцю (ТОВ «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД»), а Покупець прийняв товар на загальну суму 1047844,35 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними (том 1, а.с. 25-28).

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що на виконання умов Договору Покупець здійснив часткову оплату заборгованості за поставлений товар на загальну суму 48000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- платіжним дорученням № 3264 від 24.06.2019 на суму 3000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3328 від 24.07.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3343 від 26.07.2019 на суму 10 000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3357 від 31.07.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3366 від 02.08.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3377 від 08.08.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3447 від 12.09.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3488 від 30.09.2019 на суму 5000,00 грн.;

- платіжним дорученням № 3509 від 04.10.2019 на суму 5000,00 грн.

З врахуванням вказаних часткових оплат, заборгованість за Договором складає 999844,35 грн.

За приписами ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частиною 1 статті 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, фактичні обставини справи свідчать, що 14.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-ГРУП», далі Первісний кредитор, та Приватним підприємством «МПТК СТАЛЬ», далі Новий кредитор, був укладений договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 01/04-20, далі Договір відступлення, відповідно до п. 1.1. якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги боргу в сумі 999 844,35 грн., (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 35 коп.), за договором № 0204/2018-1 від 02.04.2018 року та видатковими накладними № 2 від 28.12.2018 року, № 3 від 28.01.2019 року, № 8 від 25.02.2019 року, № 5 від 25.03.2019 року, надалі - основні зобов`язання за основним договором, який виник внаслідок неповних розрахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД», , далі Боржник, а Новий кредитор заміняє Первісного кредитора у Основному зобов`язанні на суму відступленого права вимоги, зобов`язується розрахуватись з Первісним кредитором та отримує право вимагати від Боржника сплатити суми боргу в розмірі 999 844,35 грн., (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 35 коп.).

В пункті 1.2. Договору відступлення вказано, що Первісний кредитор з дати укладання цього договору та передання документів втрачає право всі права за договором № 0204/2018-1 від 02.04.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов п. 3.1.1. Договору відступлення Первісний кредитор надав Новому кредитору документи первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують заборгованість Боржника перед Первісним кредитором про що свідчить підписаний між ними акт приймання передачі документів від 14.04.2020.

Таким чином, враховуючи підписання сторонами вказаного акту приймання-передачі, в силу умов п. 1.2. Договору відступлення право вимоги, належне Первісному кредитору за Основним договором (договором № 0204/2018-1 від 02.04.2018), вважається переданим Новому кредитору (позивачу), тобто позивач набув право вимоги за Основним договором до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД».

Як вказано вище позивачем (Новим кредитором) на виконання умов п. 3.2.3. Договору відступлення повідомлено відповідача (Боржника) про відступлення права вимоги шляхом направлення повідомлення про відступлення права вимоги за вих. № 17/04 від 17.04.2020, яке направлено на адресу Боржника (відповідача) 22.04.2020 року, що підтверджується копією фіскального чеку, опису вкладення та накладної № 497 від 22.04.2020.

Відповідачем 28.04.2020 року отримано повідомлення про відступлення права вимоги № 17/04 від 17.04.2020 від позивача, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошта.

В подальшому позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості за вих. № 29/04-20 від 29.04.2020, що підтверджується копіями опису вкладення від 30.04.2020, фіскального чеку та накладної № 965 від 30.04.2020. У вказаній вимозі позивач просив у семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги перерахувати на рахунок ПП «МПТК СТАЛЬ» суму заборгованості, що виникла у відповідності до умов договору № 0204/2018-1 від 02.04.2018 в розмірі 999844,35 грн. за реквізитами, вказаними у вимозі.

Втім, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та виконання.

В матеріалах справи міститься вимога-досудове нагадування про сплату заборгованості за поставлений товар від 09.12.2019, оформлена за підписом директора ТОВ «Еліас-Груп» ОСОБА_1., яка адресована відповідачу (том 2, а.с. 19). У вказаній вимозі зазначено, що за договором № 0204/2018-1 від 02.04.2018, а саме видатковими накладними № 2 від 28.12.2018, № 3 від 28.01.2019, № 5 від 25.03.2019, № 8 від 25.02.2019 відповідачу був поставлений товар на загальну суму 1047844,35 грн., однак оплата за товар надійшла на рахунок продавця у період з червня по жовтень 2019 року лише частково, а саме лише на загальну суму 68000,00 грн. При цьому в вимозі вказано, що залишається непогашеною заборгованість в сумі 979844,35 грн. Посилаючись на ч. 2 ст. 530 ЦК України ТОВ «Еліас-Груп» вимагає відповідача в 7-денний строк з дня отримання цієї вимоги-досудового нагадування здійснити на розрахунковий рахунок ТОВ «Еліас-Груп» оплату заборгованості в сумі 979844,35 грн. за товар. Факт надіслання на адресу відповідача вказаної вимоги підтверджується копією опису вкладення та накладної № 182 від 09.12.2019.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Еліас-Груп» було надіслано на адресу відповідача лист про направлення акту звірки взаємних розрахунків разом з двома примірниками акта звірки за договором № 0204/2018-1 від 02.04.2018, що підтверджується копією опису вкладення та накладною № 204 від 09.12.2019. При цьому в акті звірки ТОВ «Еліас-Груп» зазначено, що ТОВ «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» здійснено за вказаним Договором часткову оплату в розмірі 68000,00 грн. та заборгованість відповідача на 22.11.2019 складає 979844,35 грн.

Зі змісту складеного ТОВ «Еліас-Груп» акта звірки взаємних розрахунків за договором № 0204/2018-1 від 02.04.2018 вбачається, що останнє самостійно визнає факт здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» часткової оплати боргу в загальній сумі 68000,00 грн.

Таким чином, враховуючи визнану третьою особою у справі часткову оплату відповідачем за Договором в сумі 68000,00 грн., розмір заборгованості за товар складає 979844,35 грн.

Втім, відповідач зобов`язання з оплати вартості поставленого товару в повному обсязі не виконав.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач довів суду факт порушення відповідачем зобов`язання за Договором, а саме нездійснення в повному обсязі оплати поставленого товару, в тому числі довів факт переходу від ТОВ «Еліас-Груп» права вимоги сплати боргу за Договором від відповідача на підставі договору № 01/04-20 про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.2020.

Докази визнання недійсним договору № 01/04-20 про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.2020 в матеріалах справи відсутні.

Розмір заборгованості відповідача за поставлений товар за Договором з врахуванням визнаної третьою особою у справі часткової оплати відповідачем за Договором в сумі 68000,00 грн., складає 979844,35 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Приватного підприємства «МПТК СТАЛЬ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково в сумі 979844,35 грн. …»

Приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 04.06.21 зареєстровано кримінальне провадження № 0000718 та в якому зазначено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «Невстановлені особи від імені директора ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» ОСОБА_1 підробили документи, тим самим уклали з ПП «МПТК СТАЛЬ» договір № 01/04-20 від 14.04.2020 року про заміну кредитора (відступлення права вимоги) у відповідності до умов якого ПП «МПТК СТАЛЬ» набуло право нового кредитора щодо права вимоги боргу щ ТОВ «Твінс-Сервіс ЛТД», який виник на підставі договору № 0204/2018-1 від 02.04.2018 року, укладеного між ТОВ «Твінс-Сервіс ЛТД» та ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП». (ЄО 12850).».

У відповідності до заяви завіреної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. від 07.06.21 вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє Центральний апеляційний господарський суд у справі № 908/1453/20 про наступне (пряма мова):

«Я, ОСОБА_1 , з Єдиного державного реєстру судових рішень дізнався, що в проваджені Центрального апеляційного господарського суду знаходяться матеріали справи № 908/1453/20 за позовом Приватного підприємства «МПТК СТАЛЬ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВШС - СЕРВІС ЛТД», про стягнення заборгованості в розмірі 999844,35 грн. на підставі договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 01/04-20 від 14.04.2020, і що третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-ГРУП», директором якого я був до 17 червня 2020 року.

Як мені стало відомо з інформації опублікованої на офіційному сайті Господарського суду Запорізької області, позовні вимоги ПП «МПТК СТАЛЬ» пред`явило на підставі того, що нібито між ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» та ПП «МПТК СТАЛЬ» 14 квітня 2020 року був укладений Договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 01/04-20, відповідно до якого ПП «МПТК СТАЛЬ» начебто набуло право Нового кредитора щодо права вимоги боргу з ТОВ «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» б сумі 999 844,35 грн. на підставі Договору № 0204/2018-1, укладеного 02.04.2018 року між ТОВ «ТВІНС-СЕРВІС ЛТД» та ТОВ «ЕЛІАС - ГРУП».

Зі свого боку хочу зазначити, що до 17 червня 2020 року я, ОСОБА_1 , займав посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-ГРУП» (Код ), і 14 квітня 2020 року Договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 01/04-20, укладений нібито між очолюваним мною на той момент ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» та ПП «МПТК СТАЛЬ», я не підписував та відтиск печатки на ньому не ставив.

Окрім того, про вказаний договір я взагалі дізнався лише з рішення Господарського судуі Запорізької області від 01.03.2021 по справі № 908/1453/20, оприлюдненому на сайті Єдиного, державного реєстру судових рішень.».

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши представників позивача та відповідача 1, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, ін. правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

За своєю правовою природою оспорюваний договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20, є договором про заміну кредитора (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Статтею 511 ЦК України унормовано, що зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так фактичні обставини свідчать, що договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20 укладено на підставі договору від 02.04.18 № 0204/2018-1.

За своєю правовою природою договір від 02.04.18 № 0204/2018-1, є договором поставки (про що зазначено та встановлено господарським судом Запорізької області в рішенні від 01.03.21 № 908/1453/20, яке набрало законної сили).

Частиною 1 ст. 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом позову у справі № 908/2131 є визнання договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20 недійсним. Підставою для визнання зазначеного договору недійсними є вчинення правочину між сторонами без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. ст. 15, 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, господарський договір, у т.ч. договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20, може бути визнаний недійсним за наявності двох умов:

- порушення ним прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача;

- наявності передбачених законом підстав для визнання договору недійсним.

Вирішуючи спір про визнання угоди або її частини недійсною, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди (її частини) недійсною і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ЦК України встановлює перелік загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Такими вимогами є:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Згідно зі ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судово практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними" від 06.11.09 № 9 судам роз`яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно врахувати, що саме по собі невиконання правосину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Судом враховано, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним. Вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені право чином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Ознак вчинення правочину лише для виду повинна бути властива діям обох сторін. Якщо ж одна сторона діяла лише для виду, а інша - намагалась досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Вказане відповідає правовій позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеній у постанові від 27.03.19 у справі № 607/15555/17-ц (додається).

Як встановлено судом у справі № 908/2131/21, у рішенні господарського суду Запорізької області від 01.03.21 у справі № 908/1453/20 (яке вступило в законну силу 02.08.21), вже встановлено, що договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20 укладено між сторонами та є дійсним.

Наведене вище спростовує доводи позивача відносно того, що директор ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» ОСОБА_1 не підписував оспорюваний договір, а саме договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20.

Приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи № 908/2131/20 суд дійшов висновку про те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Вирішуючи вказану справу по суті спору судом враховано, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України та інших підзаконних нормативно-правових актів, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

А тому, як наслідок, судом, через недоведеність, відмовляється позивачу в задоволені позовних вимог у цій справі.

З підстав наведених вище у тексті цього рішення (у т.ч. з підстав визначених ч. 4 ст. 75 ГПК України) судом визнаються надуманими та безпідставними твердження позивача викладені у його позовній заяві у цій справі стосовно того, що оспорюваний договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20 не підписувався з боку директора ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» ОСОБА_1 .

Зазначаючи вищевказане суд виходив з того, що позивачем не надано суду, чи до матеріалів справи при поданні позову до суду:

- висновку почеркознавчої експертизи, щодо підробленого підпису директора ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» ОСОБА_1 ;

- обвинувального вироку у кримінальній справі щодо встановлення кола осіб або однієї особи, які здійснили (або могли здійснити) підробку в договорі про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20 підпису з боку директора ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» ОСОБА_1 .

Більш того, представником позивача, а саме адвокатом Майстро Д.М. в судових засіданнях не заявлялось клопотання щодо призначення судової почеркознавчої експертизи щодо підробки підпису директора ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» ОСОБА_1 в договорі про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20.

Також, судом не прийнято до уваги:

- посилання представника позивача на нотаріально завірену заяву ОСОБА_1 від 07.06.21, оскільки вказана заява не відповідає вимогам ст. 88 ГПК України та адресована зовсім іншому суду, а саме Центральному апеляційного господарському суду по справі № 908/1453/20;

- посилання представника позивача на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000718 від 04.06.21, оскільки вказаний витяг не свідчить про наявність обвинувального вироку суду у кримінальній справі (який набув законної сили) із встановленням кола осіб, які здійснили (або могли здійснити) підробку в договорі про заміну кредитора (відступлення права вимоги) від 14.04.20 № 01/04-20 підпису з боку директора ТОВ «ЕЛІАС-ГРУП» ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволені позову судом враховано те, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Згідно із ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 91, 123, 129, 202, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.12.2021.

Суддя В.Л. Корсун