ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Справа № 911/1935/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянув матеріали справи

за позовом керівника Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Державного агентства меліорації та рибного господарства України

2) Ржищівської міської ради

до Приватного підприємства «Комар»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 44192,01 грн

за участі представників

прокуратури: Набок Ю.В. службове посвідчення № 064673 видане 01.06.2021;

позивачів: не з`явились;

відповідача: не з`явився;

третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява керівника Обухівської окружної прокуратури (далі прокурор) від 30.06.2021 № 56-2571вих-21 в інтересах держави в особі Державного агентства рибного господарства України (далі Держрибагентство) та Ржищівської міської ради до Приватного підприємства «Комар» (далі відповідач, ПП «Комар») про стягнення 44192,01 грн шкоди, заподіяної рибному господарству Канівського водосховища.

В обгрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що рибалка ОСОБА_1 , який перебуває у трудових відносинах з ПП «Комар», внаслідок порушення правил рибальства, проводячи промисловий вилов риби, завдав рибному господарству України збитків на суму 44192,01 грн. За твердженнями прокурора, згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення від 20.08.2018 № 007020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Посилаючись на норми, зокрема, ст. 1166, 1172 Цивільного кодексу України, прокурор зазначає, що відшкодувати шкоду, завдану рибному господарству Канівського водосховища суспільно-шкідливими діями ОСОБА_1 , належить його роботодавцю ПП «Комар».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 09.08.2021; до участі у справі залучено ОСОБА_1 (далі третя особа, ОСОБА_1 ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; учасникам справи встановлено строки для вчинення процесуальних дій у справі.

З метою вирішення питань, визначених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), підготовче засідання неодноразово відкладалось, строк підготовчого провадження продовжувався на тридцять днів, про що 09.08.2021 судом постановлено ухвалу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2021 клопотання Обухівської окружної прокуратури № 56-4948вих-21 від 16.09.2021 задоволено та витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві докази інформацію щодо перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ПП «Комар» у період з 01.01.2018 по 31.12.2018; встановлено Головному управлінню ДПС у м. Києві строк для подання доказів до 29.10.20201.

На підставі ухвали Господарського суду Київської області від 27.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.11.2021.

На адресу суду 25.10.2021 від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов лист від 19.10.2021 № 44739/5/26-15-12-06-22 про розгляд ували, в якому повідомлено, що в інформаційних ресурсах Головного управління ДПС у м. Києві неможливо однозначно ідентифікувати фізичну та юридичну особу за даними, зазначеними в ухвалі суду у зв`язку з відсутністю реєстраційного номеру облікової картки платника податків та коду ЄДРПОУ.

У судовому засіданні 01.11.2021, не оголошуючи про відкриття судового засідання з розгляду справи по суті, судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 22.11.2021.

У судовому засіданні 22.11.2021 судом розпочато розгляд справи по суті та заслухано вступне слово прокурора щодо вимог заявленого позову.

Відповідач у судові засідання не направляв свого уповноваженого представника та не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 ГПК України, щодо подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копії ухвали в цій справі надсилались рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 29, квартира 29. Проте поштові конверти із копіями ухвал суду повернуті установою поштового зв`язку на адресу суду без вручення ПП «Комар» з довідками про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки судом було вчинено необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається виключно за наявними матеріалами, відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Ухвалою суду від 22.11.2021 розгляд справи по суті відкладено на 06.12.2021.

У судовому засіданні 06.12.2021 судом закінчено з`ясування обставин справи, перевірку їх доказами. Прокурор виступив із заключним словом, посилаючись на обставини і докази досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, 06.12.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення прокурора, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним державним інспектором Київського рибоохоронного патруля Божком М.В. 20.08.2018 складено протокол про адміністративне правопорушення № 007020 відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і, як зазначено у протоколі, працює на посаді рибалки у ПП «Комар».

За змістом вказаного протоколу, 20.08.2018 о 09 год. 00 хв. на Канівському водосховищі, поблизу с. Стайки, відповідальна за здійснення лову особа рибалка ПП «Комар» ОСОБА_1 порушив правила рибальства, проводячи промисловий вилов риби на фарватері (судновому ході) сіткою з ліски з діаметром вічка 36 мм висотою 1,8 м, довжиною 360 м, бірка № 00009396 серія КН, за допомогою металевого човна ЯКИ-0061, при цьому виловив риби: синець - 6 екз., сом - 4 екз., плоскирка 80 екз., плітка 61 екз., лящ 3 екз., судак 2 екз., окунь 3 екз., загальною вагою 42 кг, та завдав збитків рибному господарству України на суму 44 192,01 грн. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 15 Режиму рибальства у дніпровських водосховищах у 2018 році і ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснені його права та обов`язки, а також надано копію протоколу, що засвідчено підписами ОСОБА_1 у відповідних графах протоколу № 007020 від 20.08.2018.

До зазначеного протоколу рибалка ПП «Комар» ОСОБА_1 надав письмові пояснення від 20.08.2018 на окремому аркуші наступного змісту: «Я, ОСОБА_1 , 19.08.2018 в районі с. Стайки поставив сітки у кількості (в зв`язці) 5 шт. за межами фарватеру. 20.08.2018 при підйомі сіток мною було виявлено, що на сітках відсутні якоря, які повинні її тримати, тому більшу частину сіток затягнуло течією на фарватер. Коли я витягав сітки, щоб прибрати їх з фарватеру, до мене під`їхав рибоохоронний патруль. Враховуючи вище викладене, повідомляю, що риба була виловлена без порушень правил промислового рибальства та за межами фарватеру.».

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 20.08.2018 № 007020, винесеною головним державним інспектором Київського рибоохоронного патруля Божком М.В. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

У графі вказаної постанови «Постанова мені оголошена, копію тримав(ла)» міститься підпис ОСОБА_1 .

Відповідно до Розрахунку збитків до Протоколу про адміністративне правопорушення № 007020 від 20.08.2018 сума загальних збитків складає 44192,01 грн.

Згідно з додатком до журналу обліку вилучених водних біоресурсів № 1 від 15.02.2018, затвердженого директором ПП «Комар» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є відповідальним за видобування (вилов) водних біоресурсів на вказаному підприємстві на підставі наказу № 1 від 04.01.2016.

За інформацією Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, викладеної у листі від 25.02.2021 № 1-3-9/1054-21, ОСОБА_1 штраф у розмірі 170,00 грн, накладений постановою по справі про адміністративне правопорушення від 20.08.2018 № 007020, сплачено добровільно.

Посилаючись на вказані обставини, прокурор зазначає, що відшкодувати шкоду, завдану рибному господарству Канівського водосховища суспільно-шкідливими діями ОСОБА_1 , належить його роботодавцю ПП «Комар».

Прокурор вважає, що несплата відповідачем визначеного в установленому законом порядку розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом рибних ресурсів, не лише безпосередньо зачіпає майнові та економічні інтереси держави, а й вплине на недофінансування державою природоохоронних заходів, спрямованих на забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини, яка є невід`ємною умовою сталого економічного та соціального розвитку України.

Також, на думку прокурора, в контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання.

Як зазначається у позовній заяві, у зв`язку з грубим порушенням відповідачем вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що призвело до заподіяння матеріальної шкоди державі, порушено права та інтереси держави в особі Держрибагентство та Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київській області.

За приписами ч. 3 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до п. 4, 5 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 895 від 30.09.2015, Держрибагентство відповідно до покладених на нього завдань, окрім іншого, здійснює державний нагляд (контроль) у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів у виключній (морській) економічній зоні України, територіальному морі, внутрішніх водоймах України та у водах за межами юрисдикції України щодо рибальських суден, що плавають під Державним Прапором України, відповідно до міжнародних договорів України; здійснює контроль за дотриманням правил рибальства; здійснює контроль за дотриманням правил використання об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; складає протоколи та розглядає справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; контролює діяльність територіальних органів Держрибагентства.

Пунктом 7 зазначеного Положення передбачено, що Держрибагентство (орган рибоохорони) здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи (органи рибоохорони).

Зважаючи на викладене, чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною рибних запасів, у тому числі вживати заходи до відшкодування шкоди завданої внаслідок незаконного вилову риби, однак, як зазначає прокурор, ні Держрибагентством, ні його територіальним органом Управлінням державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області упродовж тривалого часу (більше 2 років) відповідних заходів не вжито, пропри очевидність допущеного відповідачем правопорушення.

Як зазначається у позовній заяві, Обухівська окружна прокуратура на адресу Управління державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області надсилала лист, яким ініціювала питання щодо вжиття заходів, спрямованих на відшкодування вказаної шкоди.

Судом установлено, що листом від 06.04.2021 № 1-7-9/1881-21 Управління повідомило прокуратуру про те, що не зверталось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Також Управління державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області повідомило Обухівську окружну прокуратуру, зокрема про те, що Управління не може виступати самостійною стороною спору в господарському судочинстві, адже не є самостійним суб`єктом господарювання та не має статусу юридичної особи.

У подальшому, як зазначає прокурор, 03.06.2021 Обухівською окружною прокуратурою на адресу Держрибагентства надіслано лист, яким ініційовано питання щодо вжиття заходів спрямованих на відшкодування вказаної шкоди з ПП «Комар».

Листом від 09.06.2021 № 2-4.2-9/3419-21 Держрибагентство повідомило про те, що не зверталось до суду з позовною заявою про стягнення з ПП «Комар» шкоди, заподіяної ОСОБА_1 .

Водночас, відповідно до приписів ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Згідно з вимогами п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у визначеному вказаними нормами співвідношенні на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів у розмірах 30, 20 та 50 відсотків відповідно.

У главі 4 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 р. № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2013 за № 291/22823, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік розподіляються між державним та місцевими бюджетами головними управліннями Державного казначейства України за встановленими нормативами між державним бюджетом та відповідними місцевими бюджетами.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби у подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.

Враховуючи те, що правопорушення вчинено на території Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, платежі щодо відшкодування завданої навколишньому природному середовищу шкоди зараховуються на спеціальний рахунок сільської ради, прокурор зазначає, що несвоєчасна сплата їх призводить до дефіциту місцевого бюджету.

Водночас установлено, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 715-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» утворена Ржищівська територіальна громада. Згідно з додатком до вказаного розпорядження до складу Ржищівської територіальної громади увійшла, зокрема, і Стайківська сільська рада Кагарлицького району Київської області.

За твердженнями прокурора, з метою з`ясування наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Обухівська окружна прокуратура 03.06.2021 на адресу Ржищівської міської ради Київській області надіслала лист за № 56-1898вих-21, яким ініціювала питання щодо вжиття заходів, спрямованих на відшкодування вказаної вище шкоди.

Суд установив, що Ржищівська міська рада листом від 09.06.2021 № 02-02-09/1223 повідомила прокуратуру про те, що не може самостійно звернутись до суду з позовною заявою до ПП «Комар» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, оскільки в бюджеті Ржищівської міської територіальної громади не було заплановано коштів для сплати судового збору. Крім того міська рада підтвердила також, що остання є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Стайківської сільської ради.

Аналізуючи наведені обставини та докази, суд дійшов висновку, що підставами для представництва прокурором інтересів держави у цій справі стали бездіяльність Держрибагентства та Ржищівської міської ради, які не вжили заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

В контексті наведених вище обставин, судом враховуються правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Так, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зважаючи на те, що прокурор відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», звертався до Держрибагентства та його територіального органу, а також до Ржищівської міської ради щодо надання інформації стосовно того, чи вживали вони заходів щодо відшкодування завданої шкоди, прокурор листом від 30.06.2021 № 56-2537вих-21 повідомив Держрибагентство та Ржищівську міську раду про звернення до суду з позовом, а останні цього не оскаржували, суд дійшов висновку, що у даному випадку наявні підстави представництва прокурором інтересів держави в суді в особі вказаних органів.

Під час вирішення спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 68 «Про охорону навколишнього природного середовища» та ч. 1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», ч. 2 ст. 68 «Про охорону навколишнього природного середовища» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи винні, в тому числі в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу; незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; перевищенні лімітів та порушенні інших вимог використання природних ресурсів.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином зобов`язання з відшкодування шкоди є деліктними (позадоговірними). Форми і розміри позадоговірної відповідальності визначаються лише законом. Підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи: шкоду, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв`язок та вину особи, яка заподіяла шкоду.

На позивача покладений обов`язок доведення шкоди (у тому числі її розміру), протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок; на відповідача відсутність вини.

Статтею 17 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що до спеціального використання об`єктів тваринного світу віднесено усі види використання тваринного світу (за винятком передбачених законодавством випадків безоплатного любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування), що здійснюються з їх вилученням (добуванням, збиранням тощо) із природного середовища.

За приписами статей 25, 26 зазначеного Закону на території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство. Правила рибальства, об`єкти рибальства, порядок надання у користування рибогосподарських водних об`єктів, а також вимоги щодо ведення рибного господарства визначаються у порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Підприємствам, установам, організаціям і громадянам у порядку спеціального використання об`єктів тваринного світу надається право ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних на промислових ділянках рибогосподарських водних об`єктів та континентальному шельфі України.

Вирішуючи спір, суд також враховує таке.

Частиною 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, крім загальних підстав, відповідальність суб`єкта господарювання за шкоду настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з особою, до якої подано позов, у трудових відносинах, і шкода заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Наявність трудових відносин між ПП «Комар» та ОСОБА_1 підтверджується додатком до журналу обліку вилучених водних біоресурсів на ПП «Комар», наданим Управлінням державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області листом від 07.06.2021 № 1-6-9/2668-21.

Так, пунктом 2 Інструкції з ведення журналу обліку вилучених водних біоресурсів, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.01.2016 за № 17 (далі Інструкція), передбачено, що результати вилучених водних біоресурсів заносяться до журналу обліку вилучених водних біоресурсів (далі Промисловий журнал), який є основним документом з обліку вилучених водних біоресурсів.

Відповідальним за правильне і своєчасне ведення Промислового журналу при здійсненні промислу є рибалка, який відповідає за добування (вилов) водних біоресурсів у виробничому підрозділі користувача водних біоресурсів (п. 3 Інструкції).

Згідно з пунктом 18 Інструкції одночасно з оформленням титульної сторінки Промислового журналу відповідальною особою користувача водних біоресурсів заповнюється додаток до журналу обліку вилучених водних біоресурсів за встановленою формою.

Згідно з додатком до журналу обліку вилучених водних біоресурсів № 1 від 15.02.2018, затвердженого директором ПП «Комар» Комар Л.М., Коломайко О.В. є відповідальним за видобування (вилов) водних біоресурсів на вказаному підприємстві на підставі наказу № 1 від 04.01.2016, що підтверджує наявність трудових відносин між ПП «Комар» та ОСОБА_1 .

Отже матеріалами справами підтверджується, що між відповідачем та особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, існували трудові відносини на момент вчинення спірного правопорушення і зазначена особа діяла від імені відповідача під час виконання службових обов`язків.

Під час з`ясування наявності факту завдання суспільно-протиправними діями ОСОБА_1 збитків, їх розміру та підстави для їх відшкодування, суд виходив з такого

Відповідно до визначень, наведених у ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» (далі Закон) рибальство добування водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах; добування (вилов) вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування.

Відповідно до статті 27 зазначеного Закону вилучення з природного середовища (крім, любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування в межах та обсягах безоплатного вилову), тобто вилов риби є спеціальним використанням водних біоресурсів.

Для спеціального використання водних біоресурсів (риби) (крім любительського рибальства та використання ресурсів, запаси яких формуються виключно шляхом їх штучного розведення) статтею 28 Закону встановлюються ліміти.

Згідно з визначенням, наведеним у ст. 1 Закону ліміт спеціального використання водних біоресурсів (загальнодопустимий улов) обсяг вилучення з природного середовища (вилову, добування, збирання) конкретних видів водних біоресурсів на конкретному водному об`єкті, встановлений на певний проміжок часу з метою попередження перевищення прогнозу допустимого вилову.

З метою збереження та забезпечення раціонального використання окремих водних біоресурсів, які інтенсивно експлуатуються та/або характеризуються відповідно до наукових обґрунтувань наукових установ, що входять до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, незадовільним станом, встановлюються ліміти промислового вилову на наступний календарний рік, які в подальшому розподіляються на квоти. Перелік видів водних біоресурсів, щодо яких встановлюються ліміти промислового вилучення, та обсяги лімітів на підставі наукових обґрунтувань наукових установ, що входять до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості (ч. 2 ст. 28 Закону).

Для регулювання промислу водних біоресурсів, щодо яких не встановлюються ліміти вилову, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, на підставі наукових обґрунтувань наукових установ, що входять до сфери його управління, визначає прогноз допустимого вилову на наступний календарний рік. Прогноз допустимого вилову може коригувати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства (ч. 3 ст. 28 Закону).

Спеціальне використання тих видів водних біоресурсів, щодо яких у зв`язку з особливостями їх просторового розподілу у водному об`єкті або відповідно до технічних можливостей промислу не може бути досягнуто рівня вилучення, який загрожує стану запасів ресурсів, ліміти та прогнози допустимого вилову не встановлюються (ч. 4 ст. 28 Закону).

Порядок затвердження лімітів та прогнозів допустимого вилову водних біоресурсів встановлює Кабінет Міністрів України (ч. 5 ст. 28 Закону).

Порушення цих лімітів, а так само й порушення правил рибальства утворюють склади правопорушень, передбачених частинами третьою і четвертою ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому правила рибальства це нормативно-правові акти, які у визначеному районі дії встановлюють умови, способи добування, допустимі до вилучення розміри водних біоресурсів, вимоги щодо їх охорони, а також можуть визначати кількість, типи, розміри, технічні характеристики суден флоту рибної промисловості та знарядь вилову, умови користування рибогосподарськими водними об`єктами та навантаження на них (ст. 1 Закону).

Згідно з приписами пунктів 2, 6.1.1 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України №33 від 18.03.1999 (далі Правила), користувачі водних живих ресурсів підприємства, установи й організації незалежно від форм власності, а також громадяни України та особи без громадянства, які використовують водні живі ресурси, при здійсненні промислу водних живих ресурсів зобов`язані здійснювати промисел згідно з Правилами, Режимами рибальства та іншими вимогами законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів.

Відповідно до п. 4 Правил контроль за використанням водних живих ресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України здійснюється державними органами рибоохорони та іншими уповноваженими на це державними органами.

Пунктом 9.5 Правил визначено, що забороняється вилучення заборонених, незаконно встановлених знарядь лову та незаконно вилучених водних живих ресурсів без відповідного запису в судновому журналі і без оповіщення державних органів рибоохорони.

Згідно з ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил рибальства тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 240 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи рибоохорони розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил рибальства та охорони рибних запасів, передбачені статтею 50, частиною третьою статті 85, статтями 86-1, 91-2 і 188-5 цього Кодексу. Від імені органів рибоохорони розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: Головний державний інспектор рибоохорони України, головні державні інспектори рибоохорони в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, провідні державні інспектори рибоохорони, старші державні інспектори рибоохорони.

Так, відповідно до п. 2.1 Інструкції з оформлення органами рибоохорони матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики України від 09.04.2003 № 101 (далі Інструкція), при вчиненні громадянами правопорушень уповноважені на те посадові особи органів рибоохорони згідно із статтею 255 КУпАП складають протокол про адміністративне правопорушення (далі протокол) згідно з додатком 1.

Протокол складається на місці виявлення правопорушення. У разі неможливості скласти його на місці виявлення правопорушення, якщо складання протоколу є обов`язковим, інспектори рибоохорони можуть доставляти порушника(ів) до органів місцевого самоврядування та/або органів внутрішніх справ (пункт 2.6 Інструкції)

За змістом п. 2.8 Інструкції протокол підписується особою, яка його склала, порушником і свідками, якщо вони є. У разі відмови порушника підписати протокол у ньому робиться запис про це, який засвідчується підписом особи, яка склала протокол, та іншими особами, які брали участь у виявленні правопорушення. Порушник має право додати до протоколу пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви відмови від підпису.

Особа, яка склала протокол, повідомляє порушнику про місце і час розгляду справи щодо адміністративного правопорушення, роз`яснює його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі (п. 2.9 Інструкції).

Як вбачається з матеріалів справи, зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення № 007020 від 20.08.2018 ОСОБА_1 був ознайомлений, оскільки у відповідних графах міститься його особистий підпис, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того Коломайку О.В. інспектором рибоохорони було роз`яснено зміст ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено його права та обов`язки, що також засвідчено його підписом.

До протоколу про адміністративне правопорушення № 007020 від 20.08.2018 були надані пояснення ОСОБА_1 , у яких він жодним чином не спростував факт вчинення ним правопорушення та обсягу біоресурсів, про які зазначено у протоколі та постанові інспектора рибоохорони, а також тверджень про незаконність їх добування.

За приписами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даному випадку Київським рибоохоронним патрулем у постанові та у протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вказано про завдання майнової шкоди і перераховано кількість та обсяг незаконно добутих водних біоресурсів риби цінних видів, що не оскаржувалось правопорушником. На підставі вказаної інформації був зроблений і розрахунок збитків, заподіяних суспільно-шкідливими діями ОСОБА_1 .

Пунктом 6.15 Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від19.01.2012 № 26, передбачено, що Управління має право визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками.

Приписами ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено, що посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема: вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони і використання водних біоресурсів, знаряддя добування водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками.

Як свідчать матеріали справи, розрахунок збитків до протоколу про адміністративне правопорушення № 007020 від 20.08.2018, проводився відповідно до Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства та охорони водних живих ресурсів, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 12.07.2004 № 248/273, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.11.2004 за № 1446/10045 (далі Методика).

Відповідно до п. 1.2 Методики остання призначена для розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству України юридичними та фізичними особами (підприємцями), у тому числі іноземними, унаслідок незаконного (з порушенням правил рибальства і охорони водних живих ресурсів) добування або знищення запасів водних живих ресурсів у територіальних та внутрішніх водах, на континентальному шельфі та у виключній (морській) економічній зоні України.

Підставою та основними вихідними даними для розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству порушенням правил рибальства та охорони водних живих ресурсів, можуть бути акти, рапорти, повідомлення, службові записки, фотографії та інші документи, складені посадовими особами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань рибного господарства та посадовими особами їх територіальних органів, посадовими особами підприємств, установ та організацій, що здійснюють охорону, використання і відтворення тваринного світу, та громадськими інспекторами у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, та особами, що безпосередньо спостерігали ті або інші вияви спричинення збитків, прямі підрахунки і виміри, результати контрольних ловів, а також офіційні відомості науково-дослідних установ та організацій про стан сировинних запасів даного об`єкта промислу та інші аспекти спричинення збитків (пункт 1.3 Методики).

Збитки відшкодовуються у разі: загибелі риби (на всіх стадіях розвитку), інших водних живих ресурсів, а також їх незаконного вилучення з водних об`єктів; зменшення запасів риби, інших водних живих ресурсів при погіршенні умов їх існування і відтворення (пункт 1.4 Методики).

Визначення заподіяних збитків підраховується послідовно. Спочатку підраховується розмір прямих збитків у вартісному виразі, а потім збитки від утрати потомства. Сума величин безпосередніх збитків та від утрати потомства приймається за загальний збиток, завданий рибному господарству внаслідок загибелі або незаконного вилучення водних живих ресурсів з водних об`єктів (п. 3.1 - 3.3 Методики).

Здійснивши дослідження розрахунку збитків до протоколу про адміністративне правопорушення № 007020 від 20.08.2018, з урахуванням установлених вище обставин, суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Доказів, що спростовують застосовані вихідні дані на момент проведення розрахунку збитків та які б свідчили про невідповідність вказаного розрахунку відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд вважає, що протоколом про вчинення адміністративного правопорушення № 007020 від 20.08.2018 з додатками до нього, постановою по справі про адміністративне правопорушення № 007020 від 20.08.2018, розрахунком завданих збитків, який є додатком до протоколу, повністю підтверджується факт незаконного вилову ОСОБА_1 риби, що тягне за собою обов`язок з відшкодування збитків.

Відповідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Крім того ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

За приписами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Врахувавши викладені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що прокурором доведено і належними доказами підтверджено факт наявності всіх елементів, необхідних для притягнення ПП «Комар» до відповідальності за шкоду, заподіяну рибному господарству його працівником ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових обов`язків, доведено вчинення ним правопорушення, його вину, доведено розмір шкоди та наявність причинного зв`язку між поведінкою ОСОБА_1 і нанесеною шкодою.

З огляду на викладене, вимога прокурора про стягнення з відповідача 44192,01 грн шкоди, заподіяної рибному господарству Канівського водосховища внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, є законною, обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, не спростована відповідачем, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, згідно з приписами якої судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеної норми процесуального закону, витрати прокуратури в розмірі 2270,00 грн, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору за подання позовної заяви, при задоволенні позову покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 130, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Комар» (03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 29, квартира 29; ) на користь держави в особі Ржищівської міської ради (09230, Київська обл., м. Ржищів, вул. Соборна, буд. 22; ) 44192 (сорок чотири тисячі сто дев`яносто дві) грн 01 коп. шкоди, заподіяної рибному господарству Канівського водосховища.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Комар» (03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 29, квартира 29; ) на користь Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 27/2; ) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.12.2021.

Суддя О.В. Щоткін