ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Cправа № 10/189-09(902/454/21)

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Промислова компанія "Три-А", м. Запоріжжя

до: Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод", с. Юрківці, Могилів-Подільський р-н, Вінницька область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство економіки України, м. Київ

про стягнення 463 276,00 грн

у межах справи № 10/189-09

за заявою: Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод", с. Юрківці, Могилів-Подільський р-н, Вінницька область

про визнання банкрутом

за участю представників:

від ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" : Голубенко О.В., за ордером

від ДП "Юрковецький спиртовий завод": Шмаркатюк Я.В., за довіреністю

від Міністерства економіки України: Гріненко Н.В. (в режимі відеоконференції)

від Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький): Безверха А.О.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 10/189-09 про банкрутство Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод".

Провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

Зокрема, ухвалою суду від 25.10.2021 року продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Юрковецький спиртовий завод" та повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С. у справі № 10/189-09 до 25.04.2022 року; призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 25.04.2022 року.

30.04.2021 року до суду від ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" надійшла позовна заява № 7 від 28.04.2021 року (вх. № 01-36/362/21) про стягнення з ДП "Юрковецький спиртовий завод" 463 276,00 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, матеріали вказаної позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи №10/189-09(902/454/21) передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 30.04.2021 року призначено підготовче засідання з розгляду вказаної вище позовної заяви у справі № 10/189-09(902/454/21), в межах справи № 10/189-09 на 29.06.2021 року.

Також, ухвалою суду від 24.05.2021 року залучено до участі з розгляду позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" до ДП "Юрковецький спиртовий завод" про стягнення 463 276,00 грн у справі № 10/189-09(902/454/21), в межах справи № 10/189-09 - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Разом з тим, ухвалою суду від 16.06.2021 року ухвалено здійснити перейменування учасника у справі № 10/189-09(902/454/21) з розгляду позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" до ДП "Юрковецький спиртовий завод" про стягнення 463276,00 грн, в межах справи № 10/189-09, а саме: Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на Міністерство економіки України ().

Поряд з цим, ухвалами суду підготовче засідання з розгляду відповідної позовної заяви призначалося на іншу дату.

Водночас, ухвалою суду від 02.11.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу № 10/189-09(902/454/21) з розгляду вищевказаної позовної заяви, в межах справи № 10/189-09 до судового розгляду по суті на 01.12.2021 р. об 11:00 год..

Також, ухвалою суду від 19.11.2021 року ухвалено забезпечити участь представника Міністерства економіки України - Гріненко Н.В., в судовому засіданні у справі №10/189-09(902/454/21), в межах справи № 10/189-09, призначеному на 01.12.2021 р. об 11:00 год. в режимі відеоконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 року № 196.

На визначену дату в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з`явились представники Позивача, Відповідача, Третьої особи та Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

В судовому засіданні представники учасників справи вказали про можливість розгляду справи по суті в даному судовому засіданні за наявної явки учасників.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

В ході розгляду справи по суті, представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача підтримала процесуальну позицію, викладену у відзиві на позов.

Представник Третьої особи заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Представник Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) пояснила, що письмово викладену процесуальну позицію до суду не подавали, при вирішенні спору поклалася на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та учасників справи, оглянувши матеріали позову, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, встановив наступне.

За змістом позовної заяви та наданих доказів, 01.12.2019 року між Державним підприємством "Юрковецький спиртовий завод" ("Орендар") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-промислова компанія "Три-А" ("Орендодавець") було укладено договір оренди обладнання № 01/12-1, на таких умовах :

В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування наступне майно (обладнання): паровий котел марки ДЕ 10/14, заводський номер 64422 (надалі іменується "Орендоване майно") та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату (п. 1.1.).

Предмет оренди буде використовуватися у відповідності до його цільового призначення, а саме: використання у господарський діяльності (п. 1.2.).

Орендодавець протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання чинності цим Договором передає, а Орендар приймає у користування орендоване майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується Сторонами. З моменту підписання зазначеного акта починається обчислення строку оренди за цим Договором (п. 2.1.).

За користування орендованим майном Орендар сплачує щомісячно Орендодавцеві орендну плату в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн, в тому числі ПДВ 5 000,00 грн (п. 3.1).

Орендна плата перераховується Орендарем щомісячно не пізніше 10-го числа наступного місяця за звітним, на поточний рахунок Орендодавця на підставі виставленого Орендодавцем відповідного рахунку перерахування орендної плати (п. 3.2.).

За погодженням Сторін розмір орендної плати може бути змінено шляхом підписання відповідної додаткової угоди до цього Договору (п. 3.3.).

Орендар зобов`язується: своєчасно сплачувати орендну плату; користуватися орендованим майном відповідно до умов цього Договору і призначення орендованого майна; підтримувати орендоване майно у справному стані, запобігати його знищенню та пошкодженню; проводити за свій рахунок поточний ремонт орендованого майна (п. 4.1.).

Орендодавець зобов`язаний: передати Орендареві у користування орендоване майно; проводити за свій рахунок капітальний ремонт орендованого майна; не чинити будь-яких перешкод у здійсненні Орендарем його прав, що виникатимуть з цього Договору (п. 4.2.).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 5.1.).

Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 5.2.).

Зміни до цього Договору набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві України (п. 5.4.).

В подальшому, між Сторонами було оформлено та підписано акт приймання-передачі майна (обладнання) від 01.12.2019 року до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року, в саме : парового котла марки ДЕ 10/14, заводський номер 64422.

Також, між Державним підприємством "Юрковецький спиртовий завод" ("Орендар") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-промислова компанія "Три-А" ("Орендодавець") було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди обладнання №01/12-1 від 01.12.2019 року, згідно якої Сторони дійшли згоди з 01.01.2020 року викласти пункт 3.1 договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року в наступній редакції: "3.1. За користування орендованим майном Орендар сплачує щомісячно Орендодавцеві орендну плату в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн в тому числі ПДВ 16 666,67 грн.

Дійсна додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання і є невід`ємною частиною договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року, та її складено українською мовою у двох примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу для обох сторін.

Водночас у позові, повідомляється, що Орендодавець за договором, виконав свої зобов`язання належним чином та надав послуги з оренди за період з 31.08.2020 по 31.12.2020 на загальну суму 500 000,00 грн, у тому числі ПДВ, що підтверджується актами надання послуг, а саме : № 17 від 31.08.2020 року на суму 100 000,00 грн; № 19 від 30.09.2020 року на суму 100 000,00 грн; № 21 від 31.10.2020 року на суму 100 000,00 грн; № 23 від 30.11.2020 року на суму 100 000,00 грн; № 25 від 31.12.2020 року на суму 100 000,00 грн (Додаток № 8).

Разом з тим, послуги оренди, відповідно до вищезазначених актів надання послуг, Відповідачем були оплачені частково, на суму 89 332,14 грн у тому числі ПДВ, що підтверджується: платіжними доручення, а саме : № 1220 від 10.09.2020 року на суму 25500,00 грн; № 1483 від 12.11.2020 року на суму 23 000,00 грн; № 1502 від 17.11.2020 року на суму 12 500,00 грн; № 1532 від 24.11.2020 року на суму 21 500, 00 грн; № 1672 від 06.01.2021 року на суму 25 000, 00 грн з листом ДП "Юрковецький спиртовий завод" № 02 від 06.01.2021 року про корегування сплати за вищевказаним платіжним дорученням та проханням вважати вірнім призначення платежу за договором оренди котла ДЕ 10/14 у розмірі 6 832, 14 грн (Додатки № 9-10).

Також, згідно довідки Дарницького відділення № 51 АБ "Укргазбанк" вих. № 465 від 28.04.2021 р. повідомляється, що за період з 01.12.2019 по 28.04.2021 рр. від контрагента ДП "Юрковецький спиртовий завод" () на рахунок ТОВ "АПК "ТРИ-А" (), відкритого у АБ "Укргазбанк", надійшла оплата за оренду котла ДЕ10/14 згідно договору № 01/12-1 від 01.12.2019 р. в сумах, які вказані у зазначених вище платіжних дорученнях.

На підставі викладеного, Позивач просить суд стягнути на свою користь з Відповідача грошові кошти в сумі 463 276,00 грн, що складається з основної суми заборгованості за послуги оренди у розмірі 410 668,00 грн, 3% річних у розмірі 5 471,00 грн, пені у розмірі 22693,00 грн, інфляційне збільшення боргу у розмірі 24 444,00 грн.

Відповідно до відзиву ДП "Юрковецький спиртовий завод" б/н від 29.06.2021 року на позов, повідомляється, що за вказаним вище договором за оренду Відповідач розрахувався частково, на загальну суму 89 332,14 грн.

Внаслідок важкого фінансового стану, що склався на підприємстві, не вдалося повністю виконати зобов`язання за договором перед ТОВ "Агропромислова компанія "Три-A". На сьогоднішній день існує заборгованість в сумі 410 668,00 грн.

З огляду на вищевикладене, Відповідач визнає позовні вимоги Позивача в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом рішення про їх задоволення.

За змістом пояснення Міністерства економіки України № 2431-05/472 від 10.09.2021 року, Третьою особою звертається увага на те, що вимогам ГК України у тексті договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року відсутні істотні умови, а саме: вартість майна з урахуванням її індексації; строк, на який укладається договір оренди; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна.

Отже, відсутність у тексті договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року згоди щодо зазначених істотних умов, на переконання Третьої особи, свідчить про не укладення даного договору.

Факт не укладення договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 в свою чергу означає, що між сторонами не виникли жодні зобов`язання, в тому числі не виникли зобов`язання "ДП Юрковецький спиртовий завод" по сплаті вказаних у позові коштів Позивачеві (ТОВ "АПК "Три-A"). Такі обставини свідчать про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, матеріали справи не містять виставлених Позивачем Відповідачу рахунків на сплату орендної плати за договором оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року. Зазначені документи на адресу Відповідача не надходили.

Також, дата складання договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 - "01" грудня 2019 року, яка є вихідним днем, в який управлінська діяльність підприємства не здійснювалась. Сторони не могли підписати договір оренди обладнання у вихідний день.

При цьому, сам по собі акт приймання-передачі майна (обладнання) від 01.12.2019 до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року не є належним та допустимим доказом здійснення господарської операції та фактичного передання майна.

Окрім такого акту Позивач не надав до суду жодного доказу фактичної передачі вказаного матеріального засобу. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів здійснення господарської операції Сторонами договору оренди обладнання.

Зокрема, Позивачем не надано жодних накладних, довіреностей на одержання майна та інших первинних документів, які б могли підтвердити факт передачі Відповідачеві спірного майна.

Також, відповідно до умов договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року послуги мали б надаватись Позивачем Відповідачу, починаючи з грудня 2019 року, проте матеріалами справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили, що Сторони за спірним договором оренди обладнання вчинили необхідні дії, спрямовані на досягнення правових наслідків, які обумовлені таким договором.

Крім того, є незрозумілим на якій підставі в умовах стійкої фінансової неспроможності Боржника та за відсутності можливості виконувати грошові зобов`язання за господарськими договорами ДП "Юрковецький спиртовий завод" уклало додаткову угоду № 1 до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 та погодилось на збільшення орендної плати за користування об`єктом оренди з 30 000,00 грн з ПДВ до 100 000,00 грн, з ПДВ.

Зазначене, на думку Третьої особи, свідчить, що керівник ДП "Юрковецький спиртовий завод" уклав економічно недоцільну угоду, що спрямована на здійснення втрат активів Боржника та нанесення шкоди державним інтересам, шляхом завдання державному підприємству збитків.

Також, матеріали справи не містять згоди комітету кредиторів Боржника на укладення економічно недоцільних правочинів, які погіршують фінансовий стан Боржника та не спрямовані на ефективне використання активів державного підприємства.

Враховуючи викладене, Третя особа просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.04.2020 року у справі № 910/8264/18, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача суми заборгованості за послуги оренди в загальному розмірі 463 276,00 грн.

Підставами позовних вимог зазначено порушення Відповідачем умов укладеного із Позивачем договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року щодо оплати наданих послуг за відповідним договором.

За змістом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 01.12.2019 року між Позивачем (Орендодавець) та Відповідачем (Орендар) було укладено договір оренди обладнання № 01/12-1, за умовами якого, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування наступне майно (обладнання): паровий котел марки ДЕ 10/14, заводський номер 64422 та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1, ч. 4 ст. 284 ГК України передбачено, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Суд звертає увагу на те, що укладений між Позивачем та Відповідачем договір оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року не містить передбачених ГК України умов щодо вартості майна з урахуванням її індексації; строку, на який укладається договір оренди; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна.

Слід також зазначити, що за умовами п. 2.1. вказаного вище договору, строк оренди за цим договором починає обчислюватися з моменту підписання акту про передачу орендованого майна у користування.

Разом з тим, у відповідному договорі оренди, сторонами не погоджено строк, на який укладено цей договір, який є істотною умовою такого договору згідно наведених приписів ГК України.

Крім того, судом встановлено, що за умовами п. 3.2. договору оренди обладнання №01/12-1 від 01.12.2019 року, орендна плата перераховується Орендарем щомісячно не пізніше 10-го числа наступного місяця за звітним, на поточний рахунок Орендодавця на підставі виставленого Орендодавцем відповідного рахунку перерахування орендної плати.

Отже, підставою для перерахування Орендарем орендної плати є виставлення Орендодавцем рахунку.

Однак, матеріали справи не містять доказів виставлення Позивачем відповідних рахунків Відповідачу для перерахування орендної плати за вказаним договором.

Крім того, в доданих до позову копіях платіжних доручень за якими Відповідачем частково оплачено послуги оренди на загальну суму 89 332,14 грн згідно договору № 01/12-1 від 01.12.2019 року, не вказано, що відповідні проплати здійсненні на підставі виставлених Позивачем рахунків.

Водночас, на підтвердження надання послуг з оренди за вказаним вище договором, Позивачем надані завірені копії актів надання послуг на загальну суму 500 000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що умовами договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року не передбачено здійснення перерахування Орендарем орендної плати на рахунок Орендодавця на підставі оформленого між сторонами акту надання послуг.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що Позивачем не надано належних доказів на підтвердження виникнення у Відповідача зобов`язання по оплаті оренди обладнання за договором № 01/12-1 від 01.12.2019 року.

Окрім цього, судом встановлено, що згідно п. 3.1. зазначеного договору оренди, за користування орендованим майном Орендар сплачує щомісячно Орендодавцеві орендну плату в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн, в тому числі ПДВ 5 000,00 грн.

Разом з тим, між Позивачем та Відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року за якою Сторони дійшли згоди з 01.01.2020 року викласти пункт 3.1 договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року в наступній редакції: "3.1. За користування орендованим майном Орендар сплачує щомісячно Орендодавцеві орендну плату в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн в тому числі ПДВ 16 666,67 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Водночас, як згадувалось вище, наразі в провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 10/189-09 про банкрутство Відповідача - Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод" на стадії розпорядження майном.

Зокрема, ухвалою суду від 27.11.2009 року було порушено провадження у справі №10/189-09 про банкрутство Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод".

Також, ухвалою суду від 25.10.2021 року продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Юрковецький спиртовий завод" та повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С. у справі № 10/189-09 до 25.04.2022 року; призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 25.04.2022 року.

Слід зазначити, що на момент укладення між сторонами договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року, діяв КУзПБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КУзПБ, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

Суд звертає увагу на те, що Позивачем не надано доказів, які підтверджують необхідність збільшення розміру орендної плати з 30 000,00 грн, в т.ч. ПДВ до 100 000,00 грн, в т.ч. ПДВ, через місяць після укладення договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року, а також не наведено обставин, які зумовили внесення відповідних змін до цього договору.

Поряд з цим, погодження Відповідача на вказане вище збільшення розміру орендної плати під час перебування останнього в процедурі розпорядження майном, свідчить про неефективне використання майнових активів боржника, відносно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Крім того, у поданому позові Позивачем стверджується, що ним надано послуги з оренди за період з 31.08.2020 по 31.12.2020 на загальну суму 500 000,00 грн, що підтверджується згаданими вище актами надання послуг.

Судом встановлено, що договір оренди обладнання № 01/12-1 та акт приймання-передачі майна (обладнання) до цього договору, укладені між Позивачем та Відповідачем 01.12.2019 року, в зв`язку з чим, за умовами цього договору, послуги оренди мали б надаватися з грудня 2019 року, а орендна плата сплачуватись щомісячно не пізніше 10-го числа наступного місяця за звітним.

Разом з тим, перший акт надання послуг № 17 від 31.08.2020 року на суму 100 000,00 грн, підписано сторонами через вісім місяців після оформлення відповідного договору та акту приймання-передачі майна, що на переконання суду, не відповідає наведеним вище умовах вказаного договору.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи між Позивачем та Відповідачем не укладалось додаткових угод щодо зміни умов користування орендним майном та перерахування орендної плати протягом восьми місяців з моменту укладення договору до підписання вказаного вище акту надання послуг.

Також, судом встановлено, що на підтвердження передання орендованого майна, а саме : парового котла марки ДЕ 10/14, заводський номер 64422, Позивачем надано копію підписаного сторонами акту приймання-передачі майна (обладнання) від 01.12.2019 року до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року.

Так, вказаним договором обумовлено, що Орендодавець протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання чинності цим договором передає, а Орендар приймає у користування орендоване майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується Сторонами.

У своїй постанові від 10.02.2020 року по справі № 909/146/19, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором (схожі висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18).

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції чинній на дату укладення договору оренди обладнання), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підпунктами 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (в редакції чинній на дату укладення договору оренди обладнання), визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Суд звертає увагу на те, що акт приймання-передачі майна (обладнання) до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року був оформлений 01.12.2019 року, тобто в день укладення відповідного договору, однак як встановлено судом, перший акт надання послуг № 17 від 31.08.2020 року, підписано сторонами через вісім місяців після оформлення зазначеного акту приймання-передачі майна.

Поряд з цим, Позивачем не надано первинних документів, зокрема, товарно-транспортних накладних на підтвердження переміщення орендного обладнання та його вручення Відповідачеві на момент підписання сторонами акту приймання-передачі майна (обладнання) від 01.12.2019 року до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 року.

За наведених вище обставин, судом критично оцінюється твердження Позивача про прийняття Відповідачем в оренду парового котла марки ДЕ 10/14, заводський номер 64422 за актом приймання-передачі майна (обладнання) від 01.12.2019 року.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Приймаючи до уваги наведені вище положення законодавства, враховуючи встановлені судом обставини та зміст позовних вимог, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з Відповідача заборгованості за послуги оренди.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" № 7 від 28.04.2021 року (вх. № 01-36/362/21) до ДП "Юрковецький спиртовий завод", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство економіки України про стягнення 463 276,00 грн у справі №10/189-09(902/454/21), в межах справи № 10/189-09, в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6 949,28 грн, підлягають віднесенню на Позивача згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" № 7 від 28.04.2021 року (вх. № 01-36/362/21) до ДП "Юрковецький спиртовий завод", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство економіки України про стягнення 463 276,00 грн у справі №10/189-09(902/454/21), в межах справи № 10/189-09, повністю.

2. Копію рішення надіслати на електронні поштові адреси: арбітражному керуючому Томашуку М.С. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ДП "Юрковецький спиртовий завод" - ; ; ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" - ІНФОРМАЦІЯ_3; Міністерству економіки України - .

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 13 грудня 2021 р.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.: 1 - до справи.