ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2269/21

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Щербакової В.О, розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Міська служба замовника" про стягнення 2616942,40 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув

Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" (далі - позивач) подало до суду позов до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Міська служба замовника" (далі - відповідач) про стягнення 2616942,40 грн заборгованості за Договором №99 від 01.06.2018 на теплову енергію, яких 2305961,42 грн - основного боргу, 70505,71 грн - пені, 63305,90 грн - 3% річних, 177169,37 грн - збитків від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань, відповідно до Договору №99 від 01.06.2018 на теплову енергію, що надавалася гуртожиткам в м. Біла Церква за період з жовтня 2019 по квітнень 2021.

Ухвалою від 30.08.2021 Господарський суд Київської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначив справу до підготовчого засідання на 21.09.2021, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 8 ст. 165 ГПК України - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі; викликав в судове засідання повноважних представників сторін.

Копія відповідної ухвали суду отримана позивачем - 06.09.2021, відповідачем - 02.09.2021, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень за №№ 784, 792.

07.09.2021 на адресу суду надійшло клопотання відповідача від 06.09.2021 № 234 про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача посилається на неможливість перевірити достовірність заявлених позивачем вимог, у зв`язку зі звільненням керівника та головного бухгалтера Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Міська служба замовника". З огляду на зазначене, уповноважені особи відповідача не призначені, а право підпису документів нікому не надано, також не надано доступу до банківських рахунків.

Ухвалою від 21.09.2021 Господарський суд Київської області продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів. Відклав підготовче засідання на 23.11.2021, продовжив відповідачу строк для подання відзиву до 06.10.2021, встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив до 19.10.2021 (включно), встановив відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив до 01.11.2021 (включно).

23.11.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою суду від 23.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.12.2021 о 15:00.

07.12.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача за наявними в матеріалах справи документами.

В судове засідання 07.12.2021 представнки сторін не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином повідомлені.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2018 між Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" (теплопостачальна організація) та Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради "Міська служба замовника" (споживач) було укладено договір № 99 на теплову енергію (далі - договір), предметом якого є надання споживачу теплової енергії та центрального гарячого водопостачання - теплової енергії (п. 1.1), яку споживач зобов`язався прийняти на межі балансової належності з найменшими втратами та оплатити за встановленими тарифами (п. 1.2).

Пунктом 5.4 договору сторони погодили, що приймання-передача теплової енергії, поставленої теплопостачальною організацією споживачу, оформлюється щомісячним актом приймання-передачі. Теплопостачальна організація складає та передає контролером чи надсилає простим листом на адресу споживача пакет розрахункових документів: акт приймання-передачі, рахунок-фактуру - щомісячно, акт звірки взаєморозрахунків - щоквартально, в двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Споживач зобов`язаний на протязі 3-х робочих днів після отримання пакету документів підписати, скріпити печаткою та передати на адресу теплопостачальної організації один примірник акту приймання-передачі, акту звірки взаєморозрахунків або письмово надати обґрунтовані заперечення. У разі відсутності письмових заперечень акти вважаються погодженими і підлягають відображенню у бухгалтерському обліку обох сторін.

У випадку не повернення або відсутності обґрунтованої відмови у підписанні споживачем акту приймання-передачі, акту звірки взаєморозрахунків теплопостачальній організації в строк, передбачений п. 5.4 даного договору, то дані документи вважаються погодженими і підписаними та є підставою для проведення розрахунків між теплопостачальною організацією та споживачем (п. 5.5 договору).

Відповідно до п.п. 4.3, 4.5 договору встановлено, що оплата за спожиту теплову енергію здійснюється споживачем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 5 числа місяця наступного за місяцем поставки теплової енергії.

При наявності заборгованості за попередні періоди, проведена споживачем оплата першочергово зараховується в рахунок погашення боргу, що виник раніше, незалежно від призначення платежу.

Згідно з п. 10.1 договору, останній набирає чинності з моменту укладення та діє протягом 1 (одного) року і вважається щорічно поновленим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заява від однієї із сторін про розірвання договору, але не раніше дати закінчення опалювального періоду, а в частині проведення остаточних розрахунків - до повного здійснення останніх.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору в опалювальний період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року, теплопостачальною організацією було надано споживачу послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 2305961,42 грн, що підтверджується відповідними рахунками-фактури та підписаними представниками обох сторін актами приймання - передачі робіт/послуг, копії яких долучено до матеріалів справи, а саме:

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у жовтні 2019 року на суму 16113,14 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у листопаді 2019 року на суму 148903,14 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у грудні 2019 року на суму 246098,43 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у січні 2020 року на суму 223594,07 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у лютому 2020 року на суму 183804,70 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у березні 2020 року на суму 151606,85 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у квітні 2020 року на суму 22906,74 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у жовтні 2020 року на суму 47610,53 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у листопаді 2020 року на суму 192785,47 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у грудні 2020 року на суму 240302,98 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у січні 2021 року на суму 273132,52 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у лютому 2021 року на суму 262270,50 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у березні 2021 року на суму 220289,48 грн;

- актом приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання у квітні 2021 року на суму 76542,87 грн.

В матеріалах справи наявна копія акту звірки взаємних розрахунків від 27.07.2021, відповідно до якого борг відповідача складає станом на 26.07.2021 - 2821160,45 грн.

Як стверджує позивач, споживач свої зобов`язання щодо здійснення розрахунків за отримані послуги з теплопостачання у строк, встановлений п. 4.3 договору, не виконав, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Беручи до уваги зміст правовідносин, які склалися між сторонами, та характер взятих ними зобов`язань, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг.

Так, ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.3 договору сторнами погоджено, що остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 5 числа місяця наступного за місяцем поставки теплової енергії.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості відповідача перед позивачем, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором № 99 на теплову енергію у розмірі 2305961,42 грн обґрунтованими, доведеними належними, допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім іншого, за неналежне виконання споживачем зобов`язань за договором, теплопостачальна організація просить стягнути на свою користь з споживача також грн пені за період з

Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, що включає у себе його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Умовою п. 4.6 договору сторони погодили, що за порушення строків оплати за спожиту теплову енергію, зазначених в п. 4.3 даного договору, споживач сплачує на користь теплопостачальної організації крім суми заборгованості пеню за кожний день прострочення оплати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

З розрахунку теплопостачальної організації вбачається, що при нарахуванні пені було допущено помилку в частині визначення початку періоду нарахування пені за несвоєчасне погашення споживачем боргу, який виник на підставі акту приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання за листопад 2020 року, а саме без врахування ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

При здійсненні перерахунку, судом було встановлено, що в межах визначеного теплопостачальною організацією періоду нарахування пені, її обґрунтовано заявлена сума складає 70437,97 грн. У стягненні 67,74 грн пені слід відмовити.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 63305,90 грн - 3% річних та 177169,37 грн втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями зазначеної норми наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З розрахунку 3 % річних вбачається, що при нарахуванні 3 % річних позивачем допущено помилку в частині визначення початку періоду нарахування 3 % річних за несвоєчасне погашення споживачем боргу, який виник на підставі актів приймання - передачі робіт/послуг з теплопостачання за грудень 2019 року, березень та листопад 2020 року, а саме без врахування ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

При здійсненні перерахунку, судом було встановлено, що в межах визначеного теплопостачальною організацією періоду нарахування 3 % річних, обґрунтовано заявлена сума складає 63237,33 грн. У стягненні 68,57 грн пені слід відмовити.

За розрахунком суду, розмір втрат від інфляції складає більший розмір, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, вимога про стягнення 177169,37 грн втрат від інфляції підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до п. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Пунктами 1 та 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно змісту якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню частково: 2305961,42 грн основного боргу, 70437,97 грн пені, 63237,33 грн - 3% річних, 177169,37 грн втрат від інфляції. В задоволенні стягнення 67,74 грн пені та 68,57 грн - 3 % річних суд відмовляє.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 39252,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Міська служба замовника" про стягнення 2616942,40 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Міська служба замовника" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Андрея Шептицького, буд. 2, ) на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Мережна, буд. 3, код ЄДРПОУ 04654,42 грн (два мільйони триста п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят одну гривню сорок дві коп) основного боргу, 70437,97 грн (сімдесят тисяч чотириста тридцять сім гривень дев`яносто сім коп) пені, 63237,33 грн (шістдесят три тисячі двісті тридцять сім гривень тридцять три коп) - 3% річних, 177169,37 грн (сто сімдесят сім тисяч сто шістдесят дев`ять гривень тридцять сім коп) втрат від інфляції та 39252,10 грн (тридцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дві гривні десять коп) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст складено 08.12.2021

Суддя В.М. Антонова