ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Справа№ 925/1499/17(925/439/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Гарник Л.Л.

Остапенка О.М.

за участю представників:

Петько М.Н. (апелянт): не з`явилася;

ліквідатор боржника арбітражний керуючий Голінний А.М.: не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року

(повний текст складено 26.04.2021 року)

у справі №925/1499/17(925/439/21) (суддя Хабазня Ю.А.)

за заявою від 31.03.2021 року позивача, боржника у особі ліквідатора банкрута

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів у сумі 40000 грн.

у справі за заявою ініціюючого кредитора Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Родень-М»

про банкрутство юридичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року по справі №925/1499/17(925/439/21) позовну заяву боржника в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М. від 31.03.2021 року задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Родень-М» (надалі - ТОВ «Родень-М») кошти у сумі 40000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 ( надалі по тексту - апелянт) подала апеляційну скаргу на рішення господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року по справі №925/1499/17(925/439/21), в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог боржника в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М. від 31.03.2021 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Родень-М» коштів в сумі 40000,00 грн. відмовити повністю. Також апелянтом до апеляційної скарги подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що вважає, оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт в апеляційній скарзі заперечує набуття (отримання) коштів ТОВ «Родень-М» в сумі 40 000,00 грн. та їх зберігання в себе та зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи про те, що ОСОБА_1 набула (отримала) ці кошти та зберігала у себе.

Апелянт вважає, що ліквідатором не надано на розгляд суду жодних належних, допустимих, достовірних, вірогідних доказів, якими б були підтверджені факти того, що ОСОБА_1 в жовтні, листопаді 2017 року набула (отримала) та зберігала (зберігає) у себе кошти в сумі 40 000,00 грн.

Крім того, апелянт зазначає, що ТОВ «Родень-М» протягом останнього часу роботи 2016-2017 років зменшило свою господарську діяльність, відбулося декілька переїздів офісу підприємства, в тому числі і бухгалтерії. На даний час частково первинна бухгалтерська документація ТОВ «Родень-М», в тому числі касові документи, була виявлена поміж іншими документами товариства з обмеженою відповідальністю «КМП-Агро» бухгалтером якого вона була на той час, і ним є на даний час, що було причиною не надання ліквідатору документів в повному обсязі.

Також апелянт в апеляційній скарзі посилається на видаткові касові ордери ТОВ «Родень-М» №501, 502, 503, 504 та зазначає, що кошти в сумі 40 000,00 грн., які попередньо до каси були прийняті від ОСОБА_2 були передані ФОП ОСОБА_3 в погашення боргу за раніше придбану КАС - 32. Зазначені документи не були надані до суду першої інстанції, оскільки не було отримано повістки в суд.

Таким чином, вищезазначеними первинними касовими документами спростовуються твердження ліквідатора та суду першої інстанції, про те, що ОСОБА_1 безпідставно набула кошти в сумі 40 000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 29.07.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Станіка С.Р., Гарник Л.Л.

02.08.2021 року на електронну адресу суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Голінного А.М. надійшли заперечення проти заяви від 22.07.2021 року ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування своїх заперечень останній зазначає, що копія позовної заяви з додатками від 31.03.2021 року, яка була направлена на адресу: АДРЕСА_1 була вручена особисто ОСОБА_1 06.04.2021 року, тому ОСОБА_1 знала про наявний спір стосовно коштів в сумі 40000 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року у справі №925/1499/17(925/439/21) залишено без руху та надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року у справі №925/1499/17(925/439/21) задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року у справі №925/1499/17(925/439/21). Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року по справі №925/1499/17(925/439/21). Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 призначено на 12.10.2021 року.

27.09.2021 року через відділ документообігу суду від ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обґрунтовуючи поданий відзив ліквідатор зазначає, що повноваження ОСОБА_4 , як головного бухгалтера боржника існували в період з 03.10.2011 року до 30.04.2018 року; ОСОБА_1 як головним бухгалтером ТОВ «Родень-М» були отримані кошти в сумі 40 000,00 грн. в якості повернення ОСОБА_2 фінансової допомоги; серед переданої документації ліквідатору ТОВ «Родень-М» ОСОБА_5 відсутні були будь-які касові документи (документи, якими б підтверджувалось ведення каси підприємства) складені протягом 2017 року.

Ліквідатор зазначає, що з переданої документації вбачається, що каса на підприємстві ТОВ «Родень-М» не велась протягом 2017 року і оприбуткування в касі готівкових коштів внесених до ТОВ «Родень-М» в цей період не здійснювалось. Також відсутні документи щодо оприбуткування готівкових коштів в сумі 40 000, 00 грн., отриманих ОСОБА_1 03.10.2017 року, 04.10.2017 року, 05.10.2017 року та 06.10.2017 року. Готівкові кошти в сумі 40 000, 00 грн. отримані ОСОБА_1 03.10.2017 року, 05.10.2017 року та 06.10.2017 року від ОСОБА_2 не були оприбутковані, а отже, й не були фактично передані підприємству - ТОВ «Родень-М» особою, яка ці кошти отримувала від імені підприємства; зарахування цих коштів на рахунки ТОВ «Родень-М» не проведено, що підтверджується виписками про рух коштів по рахунках підприємства, які були відкриті станом на 03.10.2017 року, 04.10.2017 року, 05.10.2017 року та 06.10.2017 року.

Щодо тверджень апелянта, що касові документи виявлені поміж іншими документами ТОВ «КПМ Агро», ліквідатор зазначає, що зазначена обставина не пов`язана із позивачем, не виникла з вини позивача, не була відома позивачу, а отже не може вплинути на обґрунтованість позовних вимог.

Щодо поданих касових документів ТОВ «Родень-М», а саме: видаткового касового ордеру №501 від 03.10.2017 року, №502 від 04.10.2017 року, №503 від 05.10.2017 року, №504 від 06.10.2017 року, ліквідатор зазначає, що вказані документи не можуть бути прийняті в якості доказів видачі готівки з каси ТОВ «Родень-М», оскільки вказані касові документи подані до суду особою, яка не є їх законним власником та володільцем; на момент подання вказаних документів ОСОБА_1 не є службовою особою ТОВ «Родень-М», яка має право володіти, розпоряджатись та використовувати документи ТОВ «Родень-М».

На думку ліквідатора твердження апелянта про переїзд ТОВ «Родень-М» протягом 2016-2017 років в тому числі бухгалтерії та виявлення первинної бухгалтерської документації поміж іншими документами ТОВ «КПМ-Агро», не може бути обґрунтованою, правовою підставою непередання документації ліквідатору ТОВ «Родень-М» в строки визначені законом.

Крім того, на думку ліквідатора, подані апелянтом видаткові касові ордери, не відповідають вимогам Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637.

Ліквідатор також зазначає, що наявність видаткового касового ордеру на суму 10 000 грн. в день прийняття готівки від ОСОБА_2 не є свідченням того, що кошти, які були видані ФОП ОСОБА_3 є коштами, які були прийняті ТОВ «Родень-М» від ОСОБА_2 і щодо яких була заявлена вимога про їх безпідставне набуття ОСОБА_1 .

Апелянтом не подано інші касові документи, з яких встановлено відсутність у ТОВ «Родень-М» інших готівкових коштів, як і доказів оприбуткування готівкових коштів, як і доказів оприбуткування готівкових коштів прийнятих від ОСОБА_2 . Отже, обставина видачі готівки з каси

ТОВ «Родень-М» на дату отримання коштів від ОСОБА_2 у відповідній сумі, не є доказом того, що саме ці кошти були видані ФОП Омельченку С.В.

Крім того, ліквідатор посилаючись на ч.2 та 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України вважає, що апелянтом безпідставно подано разом із апеляційною скаргою нові докази по справі, а саме: видаткові касові ордери та квитанції до прибуткового касового ордеру.

На думку, ліквідатора апелянтом не наведені достатні, обґрунтовані та виняткові обставини за яких зазначені докази мають бути прийняті апеляційним судом.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці 12.10.2021 року, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Гарник Л.Л., Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року по справі №925/1499/17(925/439/21) та призначено до розгляду на 12.10.2021 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні по справі до 27.10.2021 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи. Розгляд справи №925/1499/17(925/439/21) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкладено на 01.12.2021 року.

29.11.2021 року на електронну адресу суду від ліквідатора Голінного А.М. надійшло клопотання про розгляд справи без участі ліквідатора боржника.

29.11.2021 року через відділ документообігу суду від апелянта надійшли пояснення по справі з додатками. Крім того, до пояснень додано клопотання про розгляд справи без участі апелянта.

01.12.2021 року, враховуючи клопотання сторін, колегія суддів вважає за можливе прийняти постанову без їх участі.

В судовому засіданні 01.12.2021 року прийнято постанову.

Відповідно до ч.1 ст.2. Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно зі ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею; господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; (…) спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно (…); господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України; за результатами розгляду спору суд ухвалює рішення (…).

Відповідно до п.1 ч.1, п.2, 3 ч.2 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом; арбітражний керуючий зобов`язаний здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію.

Відповідно до ч.1 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: (…) формує ліквідаційну масу; (…) вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та поверненні майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб (…).

Відповідно ч.1 ст.62 Кодексу України з процедур банкрутства усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Як вбачається з матеріалів справи постановою господарського суду Черкаської області 29.03.2018 року у справі №925/1499/17 ТОВ «Родень-М» визнано банкрутом; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Голінного А.М.; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також повноваження власника (власників) майна банкрута; зобов`язано посадових осіб банкрута протягом п`ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора, передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору; зобов`язано ліквідатора банкрута (зокрема) вжити заходів до виявлення і прийняття документації та майна банкрута, і не пізніш як через два місяці з дня прийняття цієї постанови направити суду інформацію про виконану роботу, зокрема, акт інвентаризації майна банкрута (Наказ Мінфіну України від 02.09.2014 №879), баланс банкрута як цілісного майнового комплексу, реквізити залишеного основного рахунку у банку.

Боржником у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М., у межах справи про банкрутство подано до місцевого суду позовну заяву від 31.03.2021 року з вимогою стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВ «Родень-М» (18002, м.Черкаси, вул.Благовісна,299, кв.132, , розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , в АТ КБ "ПриватБанк", МФО 354347) кошти в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч гривень).

Обґрунтовуючи позовні вимоги арбітражний керуючий Голінний А.М. зазначав, що відповідно до ч.6 ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у новій редакції згідно із Законом України від 22.12.2011 №4212-VI, чинній з 19.01.2013 року) та п.4 резолютивної частини прийнятої у цій справі постанови від 29.03.2018 року зобов`язано посадових осіб банкрута протягом п`ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності ліквідатору, згідно з якими у посадових осіб (директора і головного бухгалтера) ТОВ «Родень-М» виник обов`язок передати усі документи банкрута (у тому числі й касові документи, первинні документи тощо) у період з 29.03.2018 року по 13.04.2019 року.

03.04.2018 року ліквідатором було направлено на адресу засновника та керівника вимоги щодо передачі документації, печаток, матеріальних та інших цінностей 12.04.2018 року, однак у визначений день керівником ліквідатору банкрута було передано лише одну круглу печатку та штампи банкрута.

20.04.2018 року ліквідатором ТОВ «Родень-М» була прийнята документація боржника від його головного бухгалтера Петько М.Н. - серед переданих документів були касові документи за період з 06.01.2012 року до 14.06.2016 року включно про проведені прибуткові та видаткові касові операції, однак інших касових документів, які датовані наступними місяцями, та касових документів за 2017 рік ліквідатору передано не було.

Ліквідатор також в позовній заяві зазначав, що починаючи з 14.06.2016 року касові операції підприємством не проводились і касові документи не складались взагалі - серед переданої документації банкрута відсутні будь-які касові документи, які могли б відображати проведення касових операцій у вигляді прийняття у жовтні 2017 року готівки у касу ТОВ «Родень-М» від ОСОБА_2 , у тому числі й у сумі 40 000,00 грн. 23.08.2016 з рахунку боржника № НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_2 , були перераховані кошти в якості зворотної фінансової допомоги на загальну суму 40000,00 грн.

Ліквідатором 11.12.2018 року на адресу ОСОБА_2 була направлена вимога про повернення у семиденний строк вказаних коштів, яка отримана адресатом 17.12.2018 року, однак у визначений строк кошти повернути не були.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28.09.2020 року у справі №711/2913/19 у задоволенні позову боржника про стягнення 40000 грн. з ОСОБА_2 було відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_2 у справу були подані до суду квитанції до прибуткових касових ордерів від 03.10.2017 року №156 на суму 10000,00 грн., від 04.10.2017 року №157 на суму 10000,00 грн., від 05.10.2017 року №158 на суму 10000,00 грн., від 06.10.2017 року №159 на суму 10000,00 грн., як докази сплати коштів на користь ТОВ «Родень-М».

Ліквідатор зазначав, що згідно з наданими ОСОБА_2 квитанціями останні підписані (а отже й прийнята готівка від імені ТОВ «Родень-М») головним бухгалтером та касиром ОСОБА_1 ; готівка, яку ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 , мала бути зарахована на рахунки у банках позивача не пізніше 04.10.2017 року, 05.10.2017 року, 07.10.2017 року та 08.10.2017 року відповідно, однак відомості про оприбуткування вказаної суми у касі ТОВ «Родень-М» відсутні, як і відсутні будь-які касові документи за 2017 рік.

На думку ліквідатора, кошти у сумі 40000,00 грн. були прийняті ОСОБА_1 від імені ТОВ «Родень-М», проте у касу підприємства не внесені, отже вказана особа на цей час володіє вказаними коштами без достатньої правової підстави.

За підписом головного бухгалтера ОСОБА_1 та директора ОСОБА_3 була складена довідка від 20.04.2018 року №20/04-5, згідно з якою з травня 2015 року господарська діяльність ТОВ «Родень-М» зменшилася, у 2016 році підприємство здійснювало діяльність з продажу канцтоварів, прибутки значно зменшилися та зійшли на нуль, у 2017 році підприємство фактично не працювало, документація щодо діяльності Товариства передана ліквідатору частково, у зв`язку з тим, що у 2015-2016 роках була проведена виїмка частини документів у межах розслідування кримінальних справ.

У ТОВ «Родень-М» у особі його ліквідатора відсутні прибуткові касові ордери від 03.10.2017 року №156, від 04.10.2017 року №157, від 05.10.2017 року №158, від 06.10.2017 року №159, які підтверджують касові операції надходження у касу підприємства готівкових коштів, а саме касові книги за 2017 рік, звіти касира за 2017 рік тощо.

Крім того, ліквідатор зазначав, що згідно з випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» по рахунку НОМЕР_3 готівка у сумі 40 000,00 грн., яка була прийнята у касу підприємства 03-06 жовтня 2017року на рахунок боржника не зараховувалася, у тому числі і у жовтні 2017 року, отже готівкові кошти у 2017 році у касу ТОВ «Родень-М» не вносились і не оприбутковувались взагалі, у тому числі і у жовтні 2017 року.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року по справі №925/1499/17(925/439/21) позовну заяву боржника в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М. від 31.03.2021 року задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Родень-М» кошти у сумі 40000,00 грн.

Приймаючи рішення місцевий суд зазначив, що ОСОБА_1 як головним бухгалтером та касиром від імені ТОВ «Родень М» отримала кошти у ОСОБА_2 у сумі 40 000 грн., однак у встановленому законодавством порядку не оприбуткувала вказані кошти, а саме не внесла до касової книги, не внесла до меморіального ордеру і не внесла їх на рахунок боржника. У матеріалах справи відсутні будь-які докази оприбуткування цих коштів, отже правові підстави для їх набуття бухгалтером ТОВ «Родень-М» ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, безпідставне набуття майна боржника ОСОБА_1 , є правовою підставою для стягнення заявленої суми боргу у примусовому порядку.

Розглядаючи спір по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено місцевим судом, 03.10.2011 року згідно з наказом ТОВ «Родень-М» №09/04-35 ОСОБА_1 прийнято на посаду головного бухгалтера за сумісництвом.

18.06.2012 року згідно з наказом ТОВ «Родень-М» №18/06-1 ОСОБА_1 переведено як основного робітника на посаду головного бухгалтера з 18.06.2012 року.

Із 16.09.2013 року до 21.05.2018 року згідно з випискою ПАТ «Кредобанк» надходжень на користь ТОВ «Родень-М» грошових коштів у сумі 40000,00 грн. не відбувалося.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» по рахунку ТОВ «Родень-М» 23.08.2016 року ОСОБА_2 отримано від ТОВ «Родень-М» кошти у сумі 40 000,00 грн. як зворотню фінансову допомогу.

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.05.2018 року №20.1.0.0.0/7-180418/458 залишок грошових коштів на рахунках ТОВ «Родень-М» №9365 станом на 15.05.2018 року склав 0,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 03.10.2017 року згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №156, 04.10.2017 року згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №157, 05.10.2017 року згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №158, 06.10.2017 року згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №158 бухгалтером ТОВ «Родень-М» ОСОБА_1 прийнято від ОСОБА_2 кошти на суму 40 000,00 грн. (а.с.22. т.25).

Місцевим судом з урахуванням наявних доказів встановлено, що відомостей про оприбуткування вказаної суми в касі ТОВ «Родень-М», як і будь-яких касових документів за 2017 рік матеріали справи не містять.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, у редакції чинній на момент виникнення правовідносин (надалі по тексту - Положення №637), визначено, що оприбуткування готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку відповідно до абзацу другого пункту 2.6 Положення №637.

Відповідно до п. 4 Положення №637, з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу.

Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів).

Аркуші касової книги мають бути пронумеровані, прошнуровані та скріплені відбитком печатки підприємства (юридичної особи).

Кількість аркушів у касовій книзі засвідчується підписами керівника і головного бухгалтера підприємства (юридичної особи).

Записи в касовій книзі здійснюються у двох примірниках (через копіювальний папір) чорнилом темного кольору чорнильною або кульковою ручкою.

Перші примірники, що є невідривною частиною аркуша касової книги - "Вкладні аркуші касової книги", залишаються в касовій книзі.

Другі примірники, що є відривною частиною аркуша касової книги - «Звіт кассира», є документом, за яким касири звітують щодо руху грошей у касі.

Перші і другі примірники мають однакові номери.

Записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі.

За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися.

Підприємства за умови забезпечення належного зберігання касових документів можуть вести касову книгу в електронній формі за допомогою комп`ютерних засобів.

Згідно із п. 7.15 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Даним пунктом Положення N 637 також встановлено, що прибуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових документах).

У разі проведення готівкових розрахунків із оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи, відповідно до яких суд першої інстанції прийняв рішення, відсутні документи, щодо оприбуткування готівкових коштів в сумі 40 000 грн., а саме були відсутні документи щодо відображення і внесення записів до касової книги, прибуткових касових ордерів; книги обліку розрахункових операцій; внесення готівки на рахунок/рахунки відкриті підприємством, отриманих ОСОБА_1 03.10.2017 року, 04.10.2017 року, 05.10.2017 року та 06.10.2017 року, тощо.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, на неодноразові вимоги ліквідатора до боржника, керівником ліквідатору було передано одну круглу печатку та штампи боржника

Від головного бухгалтера боржника ОСОБА_1 ліквідатором було прийнято касові документи за період починаючи з 06.01.2012 року по 14.06.2016 року. Інших касових документів, які датовані наступними місяцями та касових документів за 2017 рік передано не було, оскільки, як було зазначено боржником у довідці від 20.04.2018 року №20/04-5, з травня 2015 року господарська діяльність ТОВ «Родень-М» зменшилися, у 2016 році господарська діяльність ТОВ «Родень-М» зменшилися та зійшла на нуль, відновлення господарської діяльності було не можливе, тому у 2017 році товариство практично не працювало.

З посиланням на непідтвердження проведення касових операцій в жовтні 2017 року, ліквідатор і звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 40 000 грн. неоприбуткованих в касі підприємства.

В зв`язку з відсутністю необхідних документів, судом першої інстанції і прийнято оскаржуване рішення.

Лише після прийняття рішення місцевим судом про стягнення з ОСОБА_1 коштів, а саме 29.07.2021 року ліквідатору була передана частина касової документації боржника за 2016-2017 роки.

Також вказані документи були додані до апеляційної скарги, а саме, видаткові касові ордери ТОВ «Родень-М», а саме: №501 від 03.10.2017 року на суму 10 000 грн., №502 від 04.10.2017 року на суму 10 000 грн., №503 від 05.10.2017 року на суму 10 000 грн. та №504 від 06.10.2017 року на суму 10 000 грн. та зазначено, що кошти в сумі 40 000 грн., які попередньо до каси були прийняті від ОСОБА_2 були передані ФОП ОСОБА_3 в погашення боргу.

Також, апелянтом, під час апеляційного розгляду, подано пояснення до яких додано копії роздрукованих з комп`ютера аркушів, які апелянт визначає, як сторінки касової книги боржника, на яких відображені лише операції отримання коштів від ОСОБА_6 за надану фінансову допомогу та видача коштів ОСОБА_3 за оплату КАС -32, інших операцій не зазначено.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, подаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, сторона повинна мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також визначити підстави неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Подання нових доказів до апеляційної інстанції, апелянт обґрунтовує тим, що останнього не було повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що ухвала місцевого суду від 02.04.2021 року була направлена на адресу ОСОБА_1 , повернута поштою з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Зазначена ухвала була направлена судом першої інстанції за двома адресами місця проживання (перебування) вказаної особи. Зокрема, вказані адреси містяться у довідці органу місцевого самоврядування (Виконавчого комітету Білозірської сільської ради) від 05.04.2021 року №892/02-17 (вх.суду №6058/21 від 13.04.2021 року) про реєстрацію місця проживання чи перебування особи, а також у заяві, яка була подана цією особою у справу від 07.12.2020 року (вх.суду №19207/20 від 09.12.2020 року).

Крім того, в матеріалах справи містяться заперечення ліквідатора Голінного А.М., до яких додано докази отримання ОСОБА_1 копії позовної заяви з додатками особисто - 06.04.2021 року, а саме лист УКРПОШТИ, адресований боржнику. Отже, починаючи з 06.04.2021 року ОСОБА_1 була повідомлена про наявний спір стосовно коштів в сумі 40 000 грн. і мала можливість отримувати в суді першої інстанції інформацію щодо стану розгляду розгляду відповідної справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що на неодноразові вимоги ліквідатора, останньому була передана лише частина касової документації боржника з 06.01.2012 року по 14.06.2016 року, а інша частина касової документації боржника за 2016-2017 роки була передана ліквідатору лише після прийняття рішення місцевим судом про стягнення з ОСОБА_1 коштів, а саме 29.07.2021 року, колегія суддів критично ставиться до поданих документів та не приймає їх до розгляду.

Крім того, подані апелянтом копії роздрукованих з комп`ютера аркушів, які останній визначає, як сторінки касової книги боржника, на думку суду не є належними доказами на підтвердження оприбуткування готівки в касі підприємства 03.10.2017 року, 04.10.2017 року, 05.10.2017 року, 06.10.2017 року та видачі з каси 03.10.2017 року, 04.10.2017 року, 05.10.2017 року, 06.10.2017 року ОСОБА_3 саме коштів отриманих від ОСОБА_6 . Касову книгу в прошитому та пронумерованому вигляді ОСОБА_1 надано не було, не надано і роздрукованої в електронному вигляді касової книги підприємства в повному обсязі з відображенням всіх операцій підприємства, не подано суду і оригінали прибуткових та видаткових касових ордерів.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування норм матеріального та процесуального права місцевим судом.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року у справі №925/1499/17(925/439/21) залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Черкаської області від 20.04.2021 року у справі №925/1499/17(925/439/21) залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи №925/1499/17(925/439/21) повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 09.12.2021 року.

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді Л.Л. Гарник

О.М. Остапенко