ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.12.2021р. Справа №905/825/21 (904/3862/21)

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Зеленському Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ" (; адреса: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, буд. 8, каб. 25)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛТРЕЙД 2016" (; адреса: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 9-А, секція 4, прим. 101)

про визнання договору №02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) недійсним із додатковими угодами,-

в межах справи № 905/825/21

за заявою ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛТРЕЙД 2016" (; адреса: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 9-А, секція 4, прим. 101)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ" (; адреса: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, буд. 8, каб.№25)

про банкрутство

ліквідатор боржника - арбітражний керуючий Венська Оксана Олександрівна (свідоцтво № 174 від 24.04.2013), -

представники сторін:

від позивача (боржника): не з`явились,

від відповідача (ініціюючого кредитора): Іваненко Є.В. адвокат,

від арбітражного керуючого: Гордієнко А.Г. адвокат, -

СУТЬ СПОРУ:

В межах справи про банкрутство № 905/825/21 розглядається справа № 904/3862/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛТРЕЙД 2016" про визнання недійсним договору №02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017 та додаткових угод від 20.03.2017 та 30.03.2017 до нього.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВІ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ" (далі ТОВ «НЕСТ») посилається на те, що з 13.01.2017 відбулось рейдерське захоплення корпоративних прав та промислових потужностей ТОВ «НЕСТ», що призвело до наявності фіктивних угод, зокрема договору № 02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017 з додатковими угодами від 20.03.2017 та від 30.03.2017, а ТОВ «НЕСТ» не отримувало за цим договором ніяких грошових коштів від ТОВ «ОЛТРЕЙД 2016», тому заборгованість штучно створювалась внаслідок злочинної змови між псевдо керівником ТОВ «НЕСТ» та керівництвом ТОВ «ОЛТРЕЙД 2016» в період відсторонення реального керівництва та власника від господарської діяльності підприємства. Позивач стверджує, що на момент укладення і виконання договору № 02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017 з урахуванням додаткових угод до нього, дійсний керівник та дійсний власник ТОВ «НЕСТ» не погоджували укладення і виконання вказаних угод. У подальшому, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/1339/19 від 16.06.2020 було залишено в силі постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області, яким задоволено позов засновника ТОВ «НЕСТ» ОСОБА_1 та визнано недійсним договір купівлі-продажу 100% частки ТОВ «НЕСТ», нібито укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; договір купівлі-продажу частки статутного капіталу ТОВ «НЕСТ», укладений між ОСОБА_2 та Партнерством з обмеженою відповідальністю ЮК НОБЛ в особі ОСОБА_3 , а також визнано недійсним рішення Загальних зборів учасників ТОВ «НЕСТ» від 12.01.2017 та 13.01.2017 та усі подальші реєстраційні дії. Формально поновлено реального керівника та учасника ТОВ «НЕСТ» в державних реєстрах 20.01.2020, але контроль над майном підприємства досі не повернено.

Як стверджує ТОВ «НЕСТ», під час розгляду справи №904/5618/17 Господарським судом Дніпропетровської області не надавалось аналізу обставинам, які позивач вважає сумнівними, стосовно наявності у ТОВ «ОЛТРЕЙД 2016» як позичальника за договором № 02-03/2017 від 02.03.2017 у власності грошових коштів у розмірі 59.338.000,00 грн. та джерело їх походження, чому перерахування почалися тільки через 20 днів після укладення договору, не встановлено з якою метою ТОВ «НЕСТ» взяло у позику кошти на таку суму, що перевищує активи товариства, та їх подальшу долю, чому перерахування здійснювалося частками та в останні дні перед датою повернення, відповідність угоди вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», що може тягнути нікчемність правочину згідно ст.228 ЦК України, що фактично призвело до ухвалення помилкового рішення судом. При цьому позивач зазначає, що характер операцій та природа штучно створених підстав заборгованості стало предметом дослідження в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000012 від 14.01.2017, яке здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України. На думку позивача, фіктивність даних операцій підтверджується тим, що «ганялись» одні і тіж суми через фіктивні компанії, а саме: ТОВ «Сіті Груп компані», ТОВ «Скай Солюшн», і насправді кожного разу повертались на сам ТОВ «ОЛТРЕЙД 2016».

Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями ст.ст. 13, 203, 207, 215, 228 Цивільного кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано: правовстановлюючі та статутні документи, копії витягів з ЄДРПОУ, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05.10.2018 у справі № 757/47229/18-к, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2017 у справі № 904/5618/17, постанову Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/1339/19 від 16.06.2020, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2021 у справі № 904/9119/17, роздруківку з Автоматизованої системи виконавчого провадження, витяг з матеріалів кримінального провадження №0000012, копії яких долучено до матеріалів справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛТРЕЙД 2016" (далі ТОВ ОЛТРЕЙД 2016) проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України), ця особливість реальних договорів зазначена у частині 2 статті 640 ЦК України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Правочин не може бути кваліфікованим як фіктивний, в разі якщо на виконання правочину було передане майно; рішенням суду по справі № 904/5618/17 було встановлено, що на виконання укладеного між сторонами правочину були передані грошові кошти у розмірі 59.338.000,00 грн., вказані обставини підтверджуються банківськими виписками ТОВ «НЕСТ», платіжними дорученнями. Під час розгляду справи № 904/5618/17 суд дослідив дійсні обставини, встановив обсяг повноважень директора ТОВ «НЕСТ» Зайця Євгена Віталійовича станом на дату підписання договору № 02-03/2017. Рішення суду у вказаній справі вступило в законну силу та підлягає виконанню, а обставини встановлені у справі № 904/5618/17 не підлягають доказуванню повторно у справі що розглядається. Також відповідач вказує, що із предмету задоволених вимог у справі № 904/1339/19 видно, що рішенням від 15.08.2019 скасована державна реєстрація зміни керівників від 13.07.2017, від 16.01.2017, від 10.02.2017, яке вступило в законну силу у грудні 2019 року. На момент укладення спірного договору керівник ТОВ «НЕСТ» Заяць Є.В. мав повноваження на його укладання, більше того, підприємство діяло безперервно під його керівництвом біля трьох років. Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах щодо його призначення відбулось 10.02.2017 № 4066814 та скасування реєстраційної дії за судовим рішенням відбулось відповідно даних реєстру 20.01.2020. Посилаючись на ст.58 Конституції України (закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі) ТОВ «ОЛТРЕЙЛ 2016» зазначає, що у судовому рішенні у справі № 904/1339/19 не міститься посилань на скасування запису про зміну керівника минулою датою, тобто із дня його призначення, відтак директор ТОВ «НЕСТ» втратив повноваження починаючи із дати 23.12.2019, до того ж юридичне оформлення шляхом внесення до реєстру записів про скасування записів відбулось пізніше 20.01.2020. Отже, відповідач вважає, що дата записів щодо скасування записів про зміни керівників позивача, немає юридичного значення для цього спору, адже не веде до зміни правовідношення щодо спірного договору, а спірний договір № 02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017 з додатковими угодами від 20.03.2017 та від 30.03.2017, укладений між позивачем і відповідачем, направлений на реальне настання наслідків ним обумовлених. На переконання відповідача, позов вцілому ґрунтується на припущеннях, а не письмових доказах, у тому числі щодо неналежного перерахування іншим особам отриманих позичальником коштів.

Одночасно відповідач просить застосувати строки позовної давності, якщо суд вважатиме позовні вимоги обґрунтованими і доведеними.

На підтвердження заперечень надано суду: витяг з ЄДРПОУ, договір № 02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017 з додатковими угодами № 1 від 20.03.2017 та № 2 від 30.03.2017 до нього, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 у справі № 904/5618/17, копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 03.08.2021 прийнято справу №904/3862/21 до свого провадження в межах справи про банкрутство №905/825/21. Визначено справу № 905/825/21 (904/3862/21) розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Встановлено сторонам строк для подачі суду у письмовій формі всіх клопотань, заяв, у тому числі по суті, пояснень та документів (доказів), включаючи докази направлення їх копій з додатками іншим учасникам справи.

Підготовче засідання неодноразово відкладалось, оголошувалась перерва, строк підготовчого провадження продовжено судом на тридцять днів (до 03.11.2021), явка уповноважених представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Ухвалою від 02.11.2021 закрито підготовче провадження у справі № 905/825/21 (904/3862/21), призначено розгляд справи по суті на 18.11.2021, визнано явку уповноважених представників сторін у судове засідання не обов`язковою.

Арбітражний керуючий Венська Оксана Олександрівна письмових заяв по суті не подавала, усно заперечувала проти задоволення позовних вимог з мотивів, аналогічних наведених відповідачем.

Ухвалою від 18.11.2021 відкладено розгляд справи на 30.11.2021, розгляд справи по суті не почато.

В судовому засіданні 30.11.2021 за участю представників сторін розпочато розгляд справи по суті. Судом заслухано вступне слово позивача та відповідача, які підтримали аргументи викладені ними у заявах по суті, з`ясовано обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджено докази, якими вони обґрунтовуються. Оголошено перерву у судовому засіданні до 16.12.2021, повідомлено сторін, що після перерви розгляд справи продовжиться зі стадії "Судові дебати", з винесенням відповідного процесуального документа.

Про дату, час та місце розгляду справи представники позивача, відповідача та арбітражний керуючий повідомлені під розписку, що наявна у матеріалах справи.

14.12.2021 електронною поштою на адресу суду від арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№04-18/9381), мотивоване неможливістю бути присутньою у судовому засіданні за станом здоров`я.

У судове засідання 16.12.2021 прибули представники відповідача та арбітражного керуючого Венської О.О., підтримали заперечення проти задоволення позовних вимог. Позивач свого представника не направив, про причини суд не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною третьою цієї статті Кодексу встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Враховуючи наведені вище приписи процесуального закону, а також те, що явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, тому суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання і розглядає справу за відсутності позивача та арбітражного керуючого Венської О.О.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «ОЛТРЕЙД 2016» (далі по тексту - позикодавець) та ТОВ «НЕСТ» (далі по тексту - позичальник) укладено договір №02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017 (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого позикодавець надає позичальнику зворотну фінансову допомогу, а позичальник приймає її та зобов`язується повернути позикодавцеві обумовлену суму фінансової допомоги.

Сума цільової зворотної фінансової допомоги складає 20.000.000,00грн. (пункт 2 договору).

Пунктом 2.2 договору визначено обов`язок позичальника повернути надану суму фінансової допомоги у повному обсязі не пізніше 27.03.2017.

Строк дії договору - визначається з моменту підписання договору сторонами та діє до 27.03.2017, а відносно повернення позики - до моменту повернення.

20.03.2017 між сторонами підписано додаткову угоду №1 за якою сторони домовилися змінити пункт 1.3 договору та викласти його в наступній редакції: "Сума цільової зворотної фінансової допомоги складає 50.000.000,00грн.".

Крім того, сторонами узгоджено "обов`язок позичальника повернути надану суму фінансової допомоги у повному обсязі не пізніше 10.04.2017."

30.03.2017 між сторонами підписано додаткову угоду №2 за якою сторони домовилися змінити пункт 1.3 договору та викласти його в наступній редакції: "Сума цільової зворотної фінансової допомоги складає 59.338.000,00грн.".

Крім того, сторонами узгоджено "обов`язок позичальника повернути надану суму фінансової допомоги у повному обсязі не пізніше 10.04.2017."

Як свідчать подані сторонами документи та відомості Єдиного державного реєстру судових рішень (є офіційними та відкритими для безоплатного та цілодобового доступу згідно Закону України «Про доступ до судових рішень»), рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 у справі №904/5618/17 стягнуто з ТОВ «НЕСТ» на користь ТОВ «ОЛТРЕЙД 2016» 59.338.000,00грн. зворотної фінансової допомоги, 199.961,00грн. три відсотка річних, 231.168,00грн. судового збору.

Даним рішенням встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позикодавець перерахував на користь позичальника грошові кошти у загальному розмірі 59.338.000,00грн. згідно платіжних доручень, а саме: платіжне доручення №1 від 31.03.2017 на суму 1.527.000,00грн.; платіжне доручення №5 від 03.04.2017 на суму 1.680.000,00грн.; платіжне доручення №4 від 03.04.2017 на суму 1.800.000,00грн.; платіжне доручення №6 від 03.04.2017 на суму 1.800.000,00грн.; платіжне доручення №10 від 03.04.2017 на суму 1.730.000,00грн.; платіжне доручення №11 від 03.04.2017 на суму 1.900.000,00грн.; платіжне доручення №7 від 03.04.2017 на суму 2.200.000,00грн.; платіжне доручення №8 від 03.04.2017 на суму 1.750.000,00грн.; платіжне доручення №13 від 04.04.2017 на суму 1.600.000,00грн.; платіжне доручення №15 від 04.04.2017 на суму 1.900.000,00грн.; платіжне доручення №12 від 03.04.2017 на суму 2.100.000,00грн.; платіжне доручення №14 від 04.04.2017 на суму 1.880.000,00грн.; платіжне доручення №19 від 04.04.2017 на суму 1.740.000,00грн.; платіжне доручення №21 від 04.04.2017 на суму 1.800.000,00грн.; платіжне доручення №16 від 04.04.2017 на суму 2.100.000,00грн.; платіжне доручення №18 від 04.04.2017 на суму 1.740.000,00грн.; платіжне доручення №23 від 04.04.2017 на суму 1.740.000,00грн.; платіжне доручення №24 від 05.04.2017 на суму 1.850.000,00грн.; платіжне доручення №20 від 04.04.2017 на суму 2.200.000,00грн.; платіжне доручення №22 від 04.04.2017 на суму 1.740.000,00грн.; платіжне доручення №27 від 05.04.2017 на суму 1.530.000,00грн.; платіжне доручення №30 від 05.04.2017 на суму 1.500.000,00грн.; платіжне доручення №25 від 05.04.2017 на суму 2.150.000,00грн.; платіжне доручення №26 від 05.04.2017 на суму 1.950.000,00грн.; платіжне доручення №32 від 05.04.2017 на суму 1.740.000,00грн.; платіжне доручення №33 від 05.04.2017 на суму 1.740.000,00грн.; платіжне доручення №31 від 05.04.2017 на суму 1.634.000,00грн.; платіжне доручення №28 від 05.04.2017 на суму 866.000,00грн.; платіжне доручення №35 від 06.04.2017 на суму 1.900.000,00грн.; платіжне доручення №34 від 06.04.2017 на суму 2.100.000,00грн.; платіжне доручення №38 від 06.04.2017 на суму 1.776.000,00грн.; платіжне доручення №37 від 06.04.2017 на суму 1.700.000,00грн.; платіжне доручення №4 від 21.03.2017 на суму 110.000,00грн.; платіжне доручення №2 від 21.03.2017 на суму 140.000,00грн.; платіжне доручення №5 від 22.03.2017 на суму 135.000,00грн.; платіжне доручення №3 від 31.03.2017 на суму 1.480.000,00грн.; платіжне доручення №3 від 21.03.2017 на суму 110.000,00грн.

Сторонами не оспорюється, що позичальник суму цільової зворотної фінансової допомоги у розмірі 59.338.000,00грн. не повернув.

Зі змісту рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 у справі №904/5618/17 вбачається, що судом досліджено оригінали наданих позивачем до господарського суду документів, які суд прийняв як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за вищезазначеним договором.

Вказане рішення суду набрало законної сили 19.06.2017, Господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ про примусове виконання від 19.06.2017 зі строком пред`явлення його до виконання до 19.06.2020.

Доказів скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 у справі №904/5618/17 матеріали справи не містять.

Обставини, встановлені таким рішенням, є преюдиційними в силу норм ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, тобто такими, що не потребують доведенню знов при вирішенні справи № 905/825/21 (904/3862/21).

Предметом розгляду у даній справі є визнання недійсним договору № 02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) з урахуванням додаткових угод до нього.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у справі, суд зазначає наступне.

Приписами статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України та статтею 4 Господарського процесуального кодексу України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17).

Позивач у даній справі посилається на те, що договір № 02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) з урахуванням додаткових угод до нього є фіктивним правочином, оскільки дійсний керівник та дійсний власник товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології" не погоджували укладення і виконання вказаного правочину. Вказана угода реалізовувалась після рейдерського захоплення корпоративних прав і майна товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології" і спрямована на доведення Товариства до банкрутства на підставі фіктивних правочинів, з метою створення штучної заборгованості для подальшого використання у процедурі банкрутства.

Суд враховує, що згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята статті 203 Цивільного кодексу України).

Приписами статті 215 Цивільного кодексу України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх його сторін. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті третьої Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою, третьою статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 Цивільного кодексу України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 Цивільного кодексу України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справ № 369/11268/16-ц).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Баланс ймовірностей або перевага доказів характерні для цивільного та господарського процесів, де основним принципом є змагальність сторін, а суд виступає лише арбітром.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина 1 статті 92 Цивільного кодексу України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Судом встановлено, що договір №02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017 з додатковими угодами до нього підписано з боку позичальника директором Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ" Заяц Євгеном Віталійовичем, з боку позикодавця директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛТРЕЙД 2016" ОСОБА_4 та скріплено печаткою обох товариств.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.03.2017 відносно ТОВ «НЕСТ» () щодо керівника юридичної особи, а також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, значиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно статуту) керівник. Будь-які дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи відсутні.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, на момент укладення договору зворотної фінансової допомоги (позики) його сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності на вчинення правочину від імені підприємства.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором позики.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріали справи свідчать, що сторонами даного договору вчинено дії на його виконання, зокрема позикодавець (відповідач) перерахував на користь позичальника (позивача) грошові кошти у загальному розмірі 59.338.000,00грн. відповідно до платіжних доручень, що встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 у справі №904/5618/17, яке є чинним.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні іншого суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. При цьому, суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту. (До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суду постанові від 05.08.2020 року у справі № 906/282/16).

Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним.

Якщо на виконання правочину було передано майно або майнові права, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

У спірних правовідносинах, відповідачем була надана позивачу позика, яка прийнята останнім, тобто сторони вчинили необхідні дії, спрямовані на досягнення правових наслідків, які обумовлені спірним договором.

Отже, враховуючи вчинення сторонами дій, спрямованих на реальне виконання умов спірного договору, суд дійшов висновку, що оскаржуваний правочин не може бути кваліфіковано як фіктивний.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

За результатами дослідження оспорюваного позивачем договору на предмет відповідності його умов нормам цивільного законодавства, що регулюють правовідношення, пов`язані з таким видом договорів, судом встановлено, що договір вчинений з дотриманням відповідних норм законодавства і матеріали справи не містять фактичних даних стосовно невідповідності його чинному законодавству.

Таким чином, мета договору №02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017 - досягнута, тим самим і досягнуто правовий результат, якому відповідає відповідна категорія договорів (позика).

Що ж до посилань позивача на те, що під час укладення оспорюваної угоди від імені ТОВ «НЕСТ» діяв самоназваний керівник та учасники, які заволоділи корпоративними правами внаслідок використання фіктивних документів з січня 2017 року по 20.01.2020 року, а заборгованість штучно створювалась внаслідок злочинної змови між псевдо керівником ТОВ «НЕСТ» та керівництвом ТОВ «ОЛТРЕЙД 2016» в період відсторонення реального керівництва та власника від господарської діяльності підприємства, відтак вказана угода порушує публічний порядок і є підставою для визнання договору №02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017 нікчемним згідно ст.228 ЦК України, слід зазначити наступне.

З поданої позивачем постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.06.2020р. у справі № 904/1339/19, якою залишено без змін постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2019 у справі № 904/1339/19, та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (є офіційними та відкритими для безоплатного та цілодобового доступу згідно Закону України «Про доступ до судових рішень») відомо, що визнано недійсним договір купівлі-продажу частки статутного капіталу ТОВ «НЕСТ» від 12.01.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «НЕСТ» від 12.01.2017, оформлені протоколом № 3; визнано недійсним договір купівлі-продажу частки статутного капіталу ТОВ «НЕСТ» від 13.01.2017, укладений між ОСОБА_2 та Партнерством з обмеженою відповідальністю ЮК НОБЛ в особі представника Качкурова Фаріта; визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «НЕСТ» від 13.01.2017, оформлені протоколом №4; скасовано реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи та внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; скасовано реєстраційну дію щодо внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичних осіб в результаті ліквідації.

Із предмету задоволених вимог видно, що рішенням господарського суду від 15.08.2019 у справі № 904/1339/19 була скасована державна реєстрація зміни керівників ТОВ «НЕСТ» від 13.01.2017, від 16.01.2017, від 10.02.2017, яке вступило в законну силу 23.12.2019 згідно постанови Центрального апеляційного господарського суду.

У той же час, як вже встановлено судом вище, на момент укладення спірного договору №02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017 керівник ТОВ «НЕСТ» Заяц Євген Віталійович мав повноваження на його укладання.

З наявних в матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «НЕСТ» встановлено, що внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах щодо його призначення відбулось 10.02.2017 року № 4066814 та скасування реєстраційної дії за судовим рішенням відбулось відповідно даних реєстру 20.01.2020 року.

Відомості про керівника ТОВ «НЕСТ» розміщувались у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як на момент укладення договору так і включно до січня 2020 року, разом з тим діяла презумпція правомірності записів у такому Реєстрі (ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Дата записів щодо скасування записів про зміну керівників позивача немає юридичного значення для цього спору, адже не веде до зміни правовідношення щодо спірного договору.

Відповідно до статті 551 ГК України ознаки фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними: зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; не зареєстровано у державних органах, якщо обов`язок реєстрації передбачено законодавством; зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісті зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона (стаття 205 Кримінального кодексу України).

Ознаки фіктивного підприємництва виникають лише у разі доведеності в порядку кримінального провадження ознак цієї фіктивності.

Як вбачається з поданих позивачем документів, слідчим відділенням Братського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування по факту самовільного набуття права власності представниками ТОВ «ОЛТРЕЙД 2016» на Братський маслопресовий завод за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Вказані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000012.

Згідно з ч.6 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, матеріали кримінальної справи без ухваленого судом вироку не мають преюдиційного значення під час розгляду даної справи в силу положень ч.ч. 4, 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання позивача на наявність преступної домовленості ТОВ «ОЛТРЕЙД 2016» з іншими особами з метою створення підстав для банкрутства ТОВ «НЕСТ» та заволодіння його майном шляхом рейдерського захоплення, не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на відсутність в матеріалах справи обвинувального вироку суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

Само по собі внесення відомостей щодо можливого вчинення правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початок розслідування не може вважатися належним доказом доведеності факту вчинення правопорушення.

Позивачем не доведено, а з матеріалів кримінального провадження (досудового слідства) №0000012 не вбачається зв`язку з укладанням оспорюваного договору №02-03/2017 зворотної фінансової допомоги (позики) від 02.03.2017.

Посилання позивача на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06.10.2018 у справі № 757/47229/18-к господарський суд до уваги не приймає, оскільки вказана ухвала постановлялась за наслідками розгляду клопотання старшого слідчого ОВС ГСУ НП України про передачу в управління майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні, і в ній міститься лише виклад визначених старшим слідчим мотивів клопотання, а не встановлені судом обставини.

Сукупність поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВІ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ» доказів не підтверджує наявність обставин, з якими законодавство пов`язує недійсність правочину, у зв`язку з чим відсутні підстави й для задоволення позову.

У даному випадку судом не встановлено будь-яких обставин, які б у сукупності давали підстави для висновку про фіктивність спірного договору, тобто позивачем у межах цього провадження не доведено належними та допустимими доказами стверджувану ним в заявленому позові обставину. Наведені ним аргументи є припущенням.

Щодо заяви відповідача про застосування до спірних відносин строку позовної давності.

Згідно з статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, оскільки судом не встановлено порушень законодавства з боку відповідача, тож суд відмовляє у позові з підстав його необґрунтованості, а не з підстав пропущення строку позовної давності.

Тягар доказування (доведення обставин справи) покладається законом на сторону, яка висуває певні вимоги або заявляє заперечення. І в даному випадку цей обов`язок позивачем не виконаний, оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Судові витрати за розгляд цієї справи покладається на позивача у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Судові витрати за розгляд справи покласти на позивача.

3. Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

4. Повне рішення складено та підписано 16.12.2021

Суддя Н.В. Величко