ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 Справа № 917/1366/21

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н. С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" вул.Герцена, 10, м.Київ, 04050;

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван Клік" вул. Пушкіна, 47, м.Полтава, Полтавська область, 36000;

про стягнення 31 817,58грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 1523/21 від 26.08.2021) про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван Клік" 31 817,58грн затрат по виплаті страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ "Просто-страхування" на підставі договору добровільного страхування серії PKS.50 №2000247 від 04.09.2020, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування", перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Lexus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "Ван Клік", позивачем заявлено до відповідача позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 31 817,58, 00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021 даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 31.08.2021 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №917/1366/21. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи. Також, зазначеною ухвалою було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема, було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень - ухвали суду від 31.08.2021 (а.с. 69-71).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України).

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті відповідно до вимог ст.233 ГПК України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Просто-страхування" (позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Слоу Фудз" 04.09.2020року був укладений договір страхування серії PKS.50 №2000247 майнових інтересів власника автомобіля "Toyota LAND CRUISER", реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.5).

06.11.2020 в місті Києві на вул. Мечникова сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів:

- Lexus, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням Висоцького Романа Васильовича;

- Toyota LAND CRUISER, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Вказана ДТП сталася в результаті порушення водієм транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 п. 2.3Б, 13.1. Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва від 25.01.2021 по справі №757/51741/20-п (а.с. 14-15).

У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль страхувальника - Toyota LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_2 .

10.11.2020 ТОВ "Слоу Фудз" було повідомлено ПАТ "Просто-страхування" (страховика) про подію в результаті якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб Toyota LAND CRUISER, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до рахунку-фактури №Ф- від 19.01.2021 вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля Toyota LAND CRUISER, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 36 118,04 грн (а.с. 35).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №32-D/90/8 від 18.06.2021, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Toyota LAND CRUISER", д.н.з. НОМЕР_2 , становить 34 317,58грн.

02.02.2021 позивачем затверджено страховий акт №148629, згідно із яким у зв`язку із настанням 06.11.2020 страхового випадку, позивач вирішив здійснити виплату страхового відшкодування в загальній сумі 35 618,04 грн (а.с.40).

На підставі страхового акта №148629 від 02.02.2021 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 35 618,04 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №2060 від 03.02.2021 (а.с. 41).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ "Страхова компанія "Ван Клік" (відповідач по справі) відповідно до Полісу №ЕР200387396 (згідно із відомостями з бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілому, становить 130 000,00 грн, франшиза 2500,00 грн.

ПАТ "Просто-страхування" звернулось до ПАТ "Страхова компанія "Ван Клік" із заявою про страхове відшкодування (вих.№04-591 від 03.03.2021), в якій просило здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 35 618,04грн, однак вимоги задоволені не були, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Зокрема, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 31 817,58 грн (34 317,58грн. (вартість матеріального збитку згідно висновку№32-D/90/8) - 2 500,00 грн (франшиза) = 31 817,58грн).

При прийнятті рішення суд керувався наступним:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування").

Дана норма кореспондується зі ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ст. 20 ЗУ "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 ЗУ "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов Договору страхування серії PKS.50 №2000247 від 04.09.2020, було здійснено виплату власнику - ТОВ "Слоу Фудз" страхового відшкодування. Даний факт підтверджується наданими до матеріалів справи страховим актом та платіжним дорученням.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілій (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування і правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК та стаття 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 25.01.2021 по справі №757/51741/20-п (а.с.14), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля засобу Lexus, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 .

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" у ПАТ "Просто-страхування" (позивача по справі), яке виплатило страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_2 транспортного засобу Lexus, д. н. з. НОМЕР_1 .

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова Компанія "Ван Клік", відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 200387396.

Відповідно до п. 22.1.ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм, відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Lexus, д. н. з. НОМЕР_1 .

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 200387396 передбачено, що франшиза становить 2500,00 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування у розмірі 31 817,58 грн. за вирахуванням франшизи у сумі 2500,00 грн. встановленої полісом № ЕР 200387396.

Жодних доказів, які б спростовували даний факт відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 31 817,58грн. страхового відшкодування, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи в розмірі 2 270,00грн відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Щодо відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.01.2020 між Приватним акціонерним товариством "Просто-страхування" та адвокатським бюро "Синюк і партнери" укладений договір про надання правової допомоги №1, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору).

В підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надано: Договір про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 02.01.2020, реєстри справ (Додатки до Договору №1 від 01.07.2021 та №2 від 29.07.2021), ордер на надання правової допомоги серія АІ №1116322 від 01.07.2021, детальний опис виконаних робіт для надання правової допомоги від 29.07.2021, рахунок фактура №15 від 01.07.2021, платіжне доручення №11406 від 01.07.2021.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом адвокатським бюро "Синюк і Партнери" професійної правничої допомоги Приватному акціонерному товариству "Просто-страхування" на суму 5000,00 грн.

Відповідачем не було подано до суду заперечення або клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, заявлених Приватним акціонерним товариством "Просто-страхування" .

З огляду на викладене вище, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн пов`язані з розглядом справи та відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван Клік" (вул. Пушкіна, буд. 47, м. Полтава, 36000; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" (вул. Герцена, 10, м.Київ, 04050; ) 31 817,58грн затрат по виплаті страхового відшкодування, 2 270,00грн витрат по сплаті судового збору та 5 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 10.12.2021

Суддя Ореховська О.О.