ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2021 р. Справа № 911/1932/21

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)

про стягнення 8 768,13 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі АТ «НАК «Нафтогаз України»/позивач) до Державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35) (далі - ДП "Підприємство ДКВС України (№35)") про стягнення 8 768,13 гривень збитків.

Позовні вимоги обґрунтовано обставинами порушення відповідачем умов договору постачання природного газу №2781/18-ТЕ-17 від 22.10.2018 щодо споживання у березні-квітні 2019 року погоджених сторонами об`ємів газу.

Господарський суд Київської області ухвалою від 16.07.2021 прийняв позовну заяву АТ «НАК «Нафтогаз України» до розгляду, відкрив провадження в справі № 911/1932/21, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання та встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

З наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення слідує, що про відкриття провадження у справі та відповідні процесуальні права і обов`язки, строки для їх реалізації і виконання, сторони були повідомлені належним чином.

Однак у встановлений судом строк наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України правом відповідач не скористався та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

22.10.2018 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, найменування якого надалі змінено на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України як постачальником та Державним підприємством Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35) як споживачем укладено договір постачання природного газу №2781/18-ТЕ-17 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно пп. 1.2 та 12.1. договору природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 по 26.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Надалі, 29.10.2018 між сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою сторони погодили змінити, зокрема, строк дії договору з 01.10.2018 до 31.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

05.11.20218 між сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою сторони погодили змінити, зокрема, строк дії договору з 01.10.2018 по 30.11.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

30.11.2018 між сторонами укладено додаткову угоду № 3, якою сторони погодили викласти розділи 1-12 договору у новій редакції, зокрема у пунктах 1.1., 2.1. та 11.1. зазначено відповідно, що:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору;

- постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 331,473 тис. куб. метрів;

- договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

21.02.2019 АТ «НАК «Нафтогаз України» повідомленням № 26-1477/1.17-19 проінформувало відповідача, зокрема, що відповідно до п. 11.2. договору №2781/18-ТЕ-17 з 01.03.2019 застосовується, зокрема, п. 3.13, 5.7, підп. 4 п. 6.3. договору.

20.03.2019 між сторонами укладено додаткову угоду № 4, якою сторони погодили змінити, зокрема, що п. 3.13, 5.7, підп. 4 п. 6.3. договору застосовуються сторонами з 01.03.2021.

Копії вказаних вище договору, додаткових угод до нього та повідомлення наявні в матеріалах справи.

В обґрунтування поданого позову АТ НАК Нафтогаз України зазначило, що власні договірні зобов`язання виконало належним чином та протягом жовтня-грудня 2018 року, січня-квітня 2019 року передало відповідачу за умовами договору природний газ загальною вартістю 1 4390917,26 грн, що підтверджується підписами та відбитками печаток сторін на актах приймання-передачі природного газу:

- б/н від 31.10.2018 на суму 26 526,68 грн,

- б/н від 30.11.2018 на суму 261 434,98 грн,

- б/н від 31.12.2018 на суму 279 116,39 грн,

- б/н від 31.01.2019 на суму 358 170,19 грн,

- б/н від 28.02.2019 на суму 242 997,83 грн,

- б/н від 31.03.2019 на суму 219 412,63 грн,

- б/н від 30.04.2019 на суму 52 258,56 грн (далі акти/акти приймання-передачі газу), копії яких містяться в матеріалах справи.

Посилаючись на обставини споживання відповідачем у березні-квітні 2019 року газу в обсягах, менших ніж погоджено договором, позивач просить стягнути з відповідача 8768,13 грн збитків.

В обґрунтування вказаної вище вимоги позивач зазначив, що згідно п.2.1. договору у редакції додаткової угоди № 3 від 30.11.2018 сторонами погоджено до поставки обсяги газу, зокрема: березень 2019 року 58,000 тис. куб. м., квітень 17,000 тис. куб. м., тоді як відповідачем згідно актів приймання-передачі фактично прийнято газ в менших обсягах, а саме: за березень 2019 - 29,32300 тис. куб. м., тобто на 28,67700 тис. куб. м. (49,44%) менше та за квітень 6,98400 тис. куб. м., тобто на 10,01600 тис. куб. м. (58,92%) менше.

З огляду на вказані обставини, посилаючись на пп. 3.13, 5.7. договору та п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, позивач надіслав відповідачу акт-претензію №26-994-19 від 16.05.2019 на суму 77 248,37 грн збитків за березень 2019 року.

Своєю чергою відповідач у листі № 40/200 від 07.06.2019 просив відкликати претензії та зазначив про неможливість прорахувати обсяги природного газу, який буде використано в майбутньому.

Надалі позивач надіслав відповідачу акт-претензію №28-2404-19 від 20.06.2019 на суму 26 231,04 грн збитків за квітень 2019 року.

Відповідач у листі № 40/230 від 09.07.2019 просив відкликати претензії та зазначив про неможливість прорахувати обсяги природного газу, який буде використано в майбутньому.

Надалі позивач надіслав відповідачу листи щодо перерахунку актів-претензій, згідно яких по акту-претензії №№26-994-19 від 16.05.2019 необхідна до сплати відповідачем сума збитків склала 6 560,82 грн, по акту-претензії № 26-2404-19 від 20.06.2019 необхідна до сплати відповідачем сума збитків склала 2 207,31 грн.

Відповідно до змісту листа № 401/149-19/40 від 11.12.2019 відповідач просив позивача відкликати вказані перерахунки за актами-претензіями, вкотре зазначив про неможливість прорахування обсягів природного газу на майбутнє та зауважив, що згідно постанови НКРЕКП № 2081 від 07.10.2019 штрафні санкції відмінено.

Копії вказаних вище актів-претензій, листа та доказів їх надіслання відповідачу, відповідей відповідача наявні в матеріалах справи.

В розрізі обставин виникнення у відповідача обов`язку по відшкодуванню вказаних вище сум збитків позивач посилається на підпункт 8 пункту 6.2. та підпункт 4 пункту 6.3. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 30.11.2018, які узгоджуються з положеннями пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила постачання природного газу).

До позову додано розрахунок, згідно якого за підсумками березня 2019 року нараховано загалом 6 560,82 грн збитків за період з 01.03.2019 по 31.03.2019 на вартість недовикористаного обсягу газу (29,323 тис. куб. м. за ціною 7 482,61000 грн за тис. куб. м.) та за квітень 2019 - 2 207,31 грн збитків за період з 01.04.2019 по 31.04.2019 на вартість недовикористаного обсягу газу (6,984 тис. куб. м. за ціною 7 482,61000 грн за тис. куб. м.) за подвійною ставкою НБУ за кожен день звітного періоду 0,098630.

В розрізі викладеного позивач вказав, що розмір збитків завданих неналежним виконанням відповідачем п.2.1. договору розраховано на підставі п. 3.13 та 5.7 договору, а також п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу та загалом складає 8 768,13 грн, які позивач і заявив до стягнення з відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Приписами статей 224, 225 Господарського кодексу України унормовано, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Зазначені вище норми кореспондують з частиною першою статті 22 ЦК України, згідно з якою збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої вищевказаними нормами законодавства, є правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки та причинний зв`язок між ними, а також вина.

Так, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки нормою права.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків, а тому важливим є встановлення, що протиправна дія чи бездіяльність особи є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Поряд з цим саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім і невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди за наявності усіх чотирьох елементів складу правопорушення.

Збитки ж, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та відшкодуванню не підлягають.

Згідно пункту 5 розділу І, пунктів 1-3 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, підтверджений обсяг природного газу - плановий об`єм (обсяг) природного газу, обумовлений договором постачання природного газу між споживачем та постачальником на відповідний розрахунковий період, який має бути поставлений споживачу відповідно до умов цього договору.

Розрахунковий період - газова доба та/або газовий місяць, визначені Кодексом газотранспортної системи на ринку природного газу, щодо якої (якого) між споживачем та його постачальником визначаються певні обсяги відбору/споживання природного газу та здійснюються відповідні розрахунки.

Відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, зокрема якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

У договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог, зокрема форма акта-претензії є довільною.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Так, згідно пунктів 3.13, 3.13.1, 5.7. договору, в редакції додаткової угоди №3 від 30.11.2018, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7. цього договору.

При цьому розмір збитків визначається наступним чином, зокрема: якщо фактично спожитий об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітній (розрахунковий) період.

Відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Водночас згідно пп. 2.2., 2.4., підп. 4, 8 п. 6.2. договору в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018, сторони погоди відповідно, що:

- споживач самостійно визначає обсяги, визначені у п. 2.1. цього договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення;

- перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору - газовий місяць в значенні Кодексу ГТС). Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди;

- споживач зобов`язаний: самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і не допускати відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 5% від замовлених без їх коригування шляхом підписання додаткової угоди; відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13. цього договору.

Згідно п. 2.1. договору у редакції додаткової угоди № 3 від 30.11.2018 сторонами погоджено до поставки, зокрема, у березні 2019 року 58,000 тис. куб. м. природного газу, а квітні 2019 року 17,000 тис. куб. м.

Приписам статтей 73, 74, 76 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Як слідує зі змісту наявного в матеріалах справи акта приймання-передачі природного газу, відповідачем у березні 2019 року прийнято 29,323 тис. куб. м. природного газу, тобто відповідачем за відповідний розрахунковий період використано природний газ у обсягах, що є меншими від підтвердженого обсягу природного газу, а вказане відхилення складає 28,677 тис. куб. м., тобто на 49,44% від підтвердженого обсягу.

Поряд з тим відповідачем у квітні 2019 року прийнято 6,984 тис. куб. м. природного газу, тобто відповідачем за відповідний розрахунковий період використано природний газ у обсягах, що є меншими від підтвердженого обсягу природного газу, а вказане відхилення складає 10,016 тис. куб. м., тобто на 58,92% від підтвердженого обсягу.

Водночас суду не надано належних та допустимих доказів повідомлення відповідачем позивача у встановленому договором порядку про необхідність коригування та перегляду замовлених на відповідні місяці обсягів газу.

З огляду на вказане вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача про порушення відповідачем умов договору та споживання у розрахунковому періоді природного газу в обсягах, що більше ніж на 5% відрізняються від підтвердженого обсягу газу на відповідний період, що відповідно свідчить про наявність протиправної поведінки відповідача.

Поряд з тим, пославшись на умови договору та пункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу та умови договору і здійснивши розрахунок збитків виходячи з вартості недовикористаних обсягів газу та подвійної облікової ставки НБУ у спірний період, позивачем не обгрунтовано належними та допустимими доказами обставин понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди) та наявності причинно-наслідкового зв`язку між цими збитками та недовикористанням відповідачем у березні-квітні 2019 року погоджених обсягів природного газу.

В розрізі вказаного вище суд звертає увагу на те, що:

- закріплення Правилами постачання природного газу та умовами договору права постачальника вимагати від споживача відшкодування збитків за недовикористання замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягаря доказування понесених збитків, передбаченого Цивільним і Господарським кодексами України;

- підпункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачає відповідні право постачальника та можливість відшкодування збитків споживачем, попри те наявність такого права не вказує на автоматичне і безумовне стягнення суми збитків;

- підпункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачено лише максимально допустимий до стягнення розмір збитків - не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період, що не є тотожним поняттю збитків в цілому як таких, що виражені у зроблених особою витратах, у втраті або пошкодженні майна особи, у втраті доходів, які особа повинна була отримати.

Отже, позивачем не вказано та доказово не підтверджено, у чому полягають відповідні збитки у його витратах, у втраті майна, чи у втраті доходів, які позивач повинен був отримати, та відповідного прямого зв`язку між такими витратами/втратами та недовикористанням відповідачем обсягів газу.

Крім того здійснений позивачем розрахунок збитків у формі нарахування подвійної облікової ставки НБУ на вартість недовикористаного обсягу газу за кожний день протягом березня-квітня 2019 року як розрахунковими періодами, не відповідає передбаченому підпунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу алгоритму визначення максимально допустимого до стягнення розміру збитків, який визначається як одноразовий добуток показника подвійної облікової ставки Національного банку України та вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Враховуючи вказане вище, доводи позивача щодо понесення ним збитків у заявленому до стягнення розмірі є доказово необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 у справі № 911/77/21.

За таких обставин, враховуючи доказову необґрунтованість та недоведеність наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування збитків, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 8 768,13 грн збитків.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються судом на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 129, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) до Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 35)» (09109, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, буд. 16, ідентифікаційний номер 08680170) про стягнення 8 768,13 гривень збитків відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.12.2021.

Суддя В.А. Ярема