ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" листопада 2021 р. Cправа № 902/812/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача - Богдан А.І.,

відповідача - Бурка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (вул. Василя Липківського, 30, м. Липовець, Вінницька обл., 22500)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лавін" (вул. Кропивницького, 3, кв. 9, м. Вінниця, 21050)

про визнання укладеною додаткової угоди,

В С Т А Н О В И В :

Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лавін" про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі № 86/03-04 від 01.06.2011.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 01.06.2011 між сторонами укладено Договір оренди землі №86/03-04, а саме земельної ділянки площею 1,1455 га, що розташована за адресою: вул. Героїв Майдану, 70, м. Липовець, Вінницька обл. Договір укладено строком на десять років до лютого 2021 року. Умовами договору визначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

14.01.2021 на адресу Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області надійшла заява відповідача про поновлення вищевказаного договору.

У відповіді на вказану заяву позивачем зазначено, що до заяви про поновлення договору оренди землі на новий строк не додано проекту договору (додаткової угоди), а також викладено інші обставини щодо поновлення договору та встановлення орендної плати за земельну ділянку комунальної власності.

Також, у позовній заяві вказано, що редакція договору є застарілою та не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в ньому відсутня нормативна грошова оцінка земельної ділянки, відповідно до якої обчислюється розмір орендної плати, а остання оцінка об`єкта оренди проводилась понад 20 років тому.

На неодноразові звернення позивача щодо підписання додаткової угоди до договору оренди землі відповідач не реагує, що призвело до недоотримання міською радою доходів у розмірі орендної плати, від здачі земельної ділянки в оренду.

Відтак, в досудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі № 86/03-04 від 01.06.2011 та внесення відповідних змін до договору, зокрема, щодо строку договору та розміру орендної плати, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду зі згаданим позовом.

Ухвалою суду від 09.08.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/812/21 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.09.2021.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого протокольною ухвалою суду від 21.10.2021 продовжено на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України забезпечено можливість учасникам справи скористалися правом на подання заяв по суті спору.

Так, в ухвалі про відкриття провадження у даній справі від 13.08.2021 відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України. При цьому у судовому засіданні 02.09.2021 за участю усіх учасників справи продовжено строк для подачі відзиву на позовну заяву до 13.09.2021, про що зафіксовано у протоколі судового засідання.

Таким чином, встановлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву сплинув 13.09.2021.

Однак, відповідачем подано до суду відзив лише 23.09.2021, при цьому у судовому засіданні 23.09.2021 представником відповідача заявлено усне клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву та прийняття його до розгляду.

Разом з тим суд ухвалив залишити таке клопотання без розгляду, про що постановлено відповідну ухвалу від 23.09.2021 у протокольній формі.

Так, приписами ч. 1 ст. 118 ГПК України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Тому судом не прийнято до розгляду відзив відповідача на позовну заяву.

Окремо слід зазначити, що представником відповідача заявлялися ряд клопотань у справі, розгляд та вирішення яких знайшли своє відображення у протоколах судового засідання.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 30.11.2021.

На визначену дату та час у судове засідання з`явилися усі учасники справи.

Представник позивача заявлений позов підтримала у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві, представник відповідача висловив позицію в заперечення позову.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

01.06.2011 Липовецькою міською радою в особі міського голови Майданюка М.І. та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАВІН" в особі директора Бурка Р.В., було укладено договір оренди землі №86/03-04 (далі - Договір) на земельну ділянку площею 1,1455, кадастровий номер: :01:001:2431, цільове призначення: 11.02 Для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості, що розташована за адресою: вул. Героїв Майдану, 70, м. Липовець, Вінницька область.

Договір укладено строком на 10 (десять) років до лютого 2021 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 Договору).

Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Липовецькому районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.12.2011 за №01756.

Державну реєстрацію права оренди земельної ділянки здійснено 19.02.2015.

Як стверджує позивач, з підстав зміни нормативно-грошової оцінки землі позивач неодноразово звертався до відповідача за період дії Договору з метою внесення змін до Договору в частині зміни орендної плати. При цьому починаючи з моменту укладення Договору між сторонами не було підписано жодної додаткової угоди до Договору.

Разом з тим Товариство з обмеженою відповідальністю "Лавін" звернулоя до Липовецької міської ради з рядом листів (а.с. 111-113, т. 1), зокрема:

- №30-01Л/12/20 від 30.12.2020 щодо подовження оренди земельної ділянки за адресою: м. Липовець, вул. Героїв майдану, 70 (у минулому адреса: м. Липовець, вул. Леніна, 96), кадастровий номер :01:001:2431 шляхом подовження дії Договору оренди землі №86/03-04 від 01.06.2011 на 10 років або укладання нового Договору терміном дії не менше 10 років у відповідності до чинного законодавства України. При цьому відповідач просив позивача надіслати проект документу (договір, додаток до договору тощо) з умовами подовження оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:2431) для ознайомлення та узгодження ТОВ "Лавін";

- №30-02Л/12/20 від 30.12.2020 щодо встановлення на 2021-2022 р.р. розміру орендної плати за земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:2431) у сумі, що не перевищує 21000 грн/рік у зв`язку з обмеженням господарської діяльності під час карантину та для подолання наслідків економічної кризи.

На такі листи відповідача Липовецькою міською радою надано відповідь (вих. №02-43/248 від 10.02.2021), у якій вказано, що до заяви про поновлення договору оренди землі на новий строк не додано проєкту договору (додаткової угоди), а також викладено інші обставини щодо поновлення Договору та встановлення орендної плати за земельну ділянку комунальної власності (а.с. 114, т. 1).

Відповідно до рішення 10 сесії Липовецької міської ради 8 скликання від 25 лютого 2021 року №213 "Про поновлення договору оренди земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "ЛАВІН", міська рада, зокрема, вирішила:

- поновити дію договору оренди землі від 01 червня 2011 року №86/03-04 на земельну ділянку площею 1,1455 га з кадастровим номером :01:001:2431, що знаходиться за адресою: вул. Героїв Майдану, 70 (раніше вул. Леніна, 96), м. Липовець, Вінницький (Липовецький) район, Вінницька область;

- встановити строк дії додаткової угоди до Договору оренди землі на 5 років, з моменту її укладення;

- встановити розмір орендної плати за земельну ділянку в грошовій формі в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на 2021 рік складає 128 786,76 грн;

- зобов`язати директора ТОВ "ЛАВІН" укласти з Липовецькою міською радою додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

12.04.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАВІН" направлено до Липовецької міської ради лист №9-01/04/21 від 09.04.2021 з додатком примірника Додаткової угоди №1 про поновлення договору оренди землі №86/03-04 від 01.06.2011.

У такому листі, з поміж іншого, зазначено:

"Зважаючи на продовження використання ТОВ "ЛАВІН" земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2431, відсутність зі сторони Липовецької міської ради заперечень проти цього та статтю 32-2, 33 Закону України "Про оренду землі", надсилаємо для підписання додаткову угоду №1 про поновлення договору оренди №86/03-04 від 01.06.2011 на той самий строк і на тих самих умовах із врахуванням ст. 126-1 Земельного кодексу України".

У відповідь на лист відповідача Липовецька міська рада повідомила (лист вих. №02-42/673 від 27.04.2021), що подані відповідачем заява та проєкт Додаткової угоди про поновлення Договору наразі не можуть бути прийняті міською радою, а сама угода підписана зі сторони міської ради. При цьому Договір не може вважатися поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, у зв`язку з прийняттям 25.02.2021 на сесії Липовецької міської ради 8 скликання рішення №213 "Про поновлення договору оренди земельної ділянки ТОВ "ЛАВІН", у якому були визначені умови Договору, що погоджувались з орендарем на постійній комісії міської ради з питань земельних відносин. При цьому міська рада розцінює дії відповідача як навмисне зволікання щодо підписання додаткової угоди до Договору, проєкт якої було надіслано на поштову адресу останнього, та ухилення від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, що знаходиться в комунальній власності Липовецької міської ради.

Так, наявне у матеріалах справи листування між сторонами свідчить про те, що останні не дійшли згоди щодо умов продовження орендних правовідносин, внаслідок чого Липовецька міська рада звернулася із відповідним позовом до суду про визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій позивачем редакції.

Визначаючись щодо заявленої позовної вимоги, суд враховує таке.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України "Про оренду землі").

Частиною третьою статті 792 Цивільного кодексу України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом України "Про оренду землі" врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Визначальним є те, що Законом України від 05.12.2019 № 340-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" внесено зміни до Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 №161-XIV.

Так, Закон № 340-ІХ суттєво змінив підхід до продовження орендних відносин.

Він чітко розмежував зміст понять "поновлення договору оренди землі" та "переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк", доповнивши ЗК України статтею 126-1 "Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови", Закон № 161-XIV - статтею 32-2 "Поновлення договорів оренди землі", яка відсилає до статті 126-1 ЗК України, та виклавши статтю 33 Закон № 161-XIV у новій редакції з назвою «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк» (тобто приписи цієї статті незастосовні до поновлення договорів оренди землі). У частині зазначених змін і доповнень Закон № 340-ІХ набрав чинності 16.07.2020.

Разом з тим згідно із законом № 340-ІХ розділ IX "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону № 161-XIV "Про оренду землі" доповнено абзацом третім та четвертим такого змісту:

"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Тому в даному випадку, правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції до змін, які набрали чинності 16.07.2020), яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону України "Про оренду землі" було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою - п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі") повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі"). При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто, виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах.

Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме ч. 6 ст. 33 Закону України. І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Так, у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі №313/350/16-ц суд відступив від висновку про необов`язковість повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі для виникнення підстави поновлення договору, передбаченої ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

У відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів (ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 (постанова від 30.01.2019) зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

У даному випадку остання правова позиція Великої Палати викладена у постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21), а тому саме ця позиція враховується судом при вирішенні спору у даній справі. При цьому у вказаній постанові підтримано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі №313/350/16-ц, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів:

- орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди;

- до закінчення строку дії договору орендар повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк;

- до листа-повідомлення орендар додав проєкт додаткової угоди;

- орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою;

- орендодавець протягом місяця письмово не повідомив орендаря про відмову у поновленні договору оренди.

Разом з тим Великою Палатою у постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21) зазначено таке.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 Закону № 161-XIV). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина одинадцята статті 33 Закону № 161-XIV).

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, є «автоматичною» пролонгацією орендних правовідносин.

Частиною 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Так, матеріалами справи підтверджується, що звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Лавін" до позивача як орендодавця щодо продовження договору оренди землі датовано 30.12.2020 (лист. вих. №30-01/12/20 - а.с. 41), фактичне направлення здійснено 12.01.2021 - (а.с. 43).

Оскільки договір укладено строком на 10 (десять) років до лютого 2021 року, то відповідач мав звернутися до позивача як орендодавця до початку січня 2021 (не більше ніж за місяць до спливу строку договору оренди).

Зазначені обставини щодо розуміння строку для повідомлення орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк з урахуванням умов Договору сторонами не заперечувалися. Саме тому відповідачем датовано таке звернення 30.12.2020, однак, як встановлено судом, фактичне звернення відбулося 12.01.2021 (з моменту передачі листа вих. №30-01/12/20 на пошту - а.с. 43). При цьому до такого звернення відповідачем як орендарем не додано проекту додаткової угоди, що підтверджується змістом такого листа.

Відтак звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Лавін" як орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини з позивачем відбулося поза межами встановленого строку, тобто більше ніж за місяць до спливу строку договору оренди.

Отже, поновлення договору оренди землі в порядку ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не відбулося.

Окрім того, враховуючи ненадання відповідачем проєкту додаткової угоди до звернення про намір продовжити договір оренди, відсутні підстави вважати, що сторонами погоджено істотні умови договору оренди на новий строк, про що свідчить і відповідь позивача як орендодавця (вих. №02-43/248 від 10.02.2021; а.с. 44), так і подальше прийняте Липовецькою міською радою рішення №213 від 25.02.2021 (а.с. 46) в односторонньому порядку щодо поновлення дії договору оренди землі на визначених позивачем умовах, що заперечуються відповідачем.

Як слідує з матеріалів справи, спір виник щодо непогодження сторонами розміру орендної плати з урахуванням нормативно-грошової оцінки землі.

За змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" (Закон) встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотною умовою договору оренди землі.

Згідно зі статтею 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частинами першою - третьою статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

З наведених норм права слідує, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотною умовою договору оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

Статтею 30 Закону передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

Наведені норми права передбачають, що зміна договору оренди землі допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. При цьому якщо договір змінений судом, то зобов`язання змінюється з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №921/530/18 (провадження №12-58гс20).

Велика палата підтримала також позицію:

- за відсутності волевиявлення сторони щодо внесення змін до договору оренди землі, зміни до договору оренди про збільшення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою не можуть бути внесені, у такому разі спір вирішується в судовому порядку (пункт 7.8 постанови від 27 січня 2020 року у справі № 922/676/19);

- договір оренди землі вважається зміненим з дати набрання законної сили судовим рішенням (пункт 7.9 постанови від 11 грудня 2019 року у справі № 922/1298/19).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Положеннями ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, дійшовши висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17 та від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц.

Так, враховуючи що пролонгація Договору оренди землі №86/03-04 від 01.06.2011 в порядку ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не відбулася, внаслідок порушення відповідачем порядку та строку звернення щодо поновлення договору, а також те, що відповідний договір є неукладеним, оскільки сторонами не погоджено його істотних (зокрема щодо розміру орендної плати), тому до неукладеного договору неможливо внести зміни шляхом визнання укладеною додаткової угоди.

Окрім того, як підтримано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №921/530/18 (провадження №12-58гс20) зміни до договору оренди про збільшення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою не можуть бути внесені в односторонньому порядку за відсутності волевиявлення іншої сторони, у такому разі спір вирішується в судовому порядку.

Отже, позивачем обрано неефективний спосіб захисту у даному спорі, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т. ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із оцінки наявних у справі доказів на предмет їх належності та допустимості, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі з вищенаведених підстав.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову витрати на сплату судового збору в сумі 2270 грн за подання позовної заяви залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2270 грн залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на адресу електронної пошти: позивача - ; відповідача - .

Повне рішення складено 10 грудня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Василя Липківського, 30, м. Липовець, Вінницька обл., 22500;

3 - відповідачу - вул. Кропивницького, 3, кв. 9, м. Вінниця, 21050.