РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2021Справа № 910/14146/21
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські ресурси» ЛТД

про стягнення 20302,59 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" ЛТД про стягнення 100 558,65 грн, з яких 80 256, 06 грн основний борг, 13 884, 30 грн інфляційна складова боргу, 6 418, 29 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем його зобов`язань за договором № 9527001-04 на постачання теплової енергії від 27.03.2017, в частині оплати енергії, спожитої відповідачем, до 01.05.2018, право вимоги за яким позивач отримав на підставі договору цесії від 11.10.2018 № 601-18.

Ухвалою суду від 06.09.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

24.09.2021 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 06.09.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 відкрито провадження у справі № 910/14146/21, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, встановлено строк для подання відзиву - протягом 15 днів, з дати отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі.

22.10.2021 відповідачем подано клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, яке обґрунтовано не отриманням позовної заяви від позивача та ознайомленням з її змістом лише 13.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 було продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські ресурси» ЛТД процесуальний строк для подачі письмового відзиву на позовну заяву до 29.10.2021 включно

02.11.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач частково проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що 22.09.2021 ним було добровільно погашено суму основного боргу у розмірі 80 56,06 грн., про що свідчить платіжне доручення № 324 (додане разом з відзивом на позовну заяву). З огляду на вказані вище обставини, відповідач просив суд, в порядку п. 2, ч. 1, ст. 231 ГПК України, закрити провадження в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 80 256,06 грн.

10.11.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач стверджує, що сплата заборгованості відповідачем відбулася 22.09.2021, тобто вже після звернення позивачем до суду із позовною заявою, що в свою чергу, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач не мав наміру добровільно погасити заборгованість. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 13 884,30 грн. втрат від інфляції та 6 418,29 грн. 3% річних.

Суд закрив провадження у справі № 910/14146/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські ресурси» ЛТД про стягнення 100 558,65 грн., в частині позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості з оплати спожитої теплової енергії у розмірі 80 256, 06 грн., на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, про що постановив відповідну ухвалу.

З урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 80 256, 06 грн, в подальшому суд здійснює розгляд позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 13 884,30 грн. втрат від інфляції та 6 418,29 грн. 3% річних за період прострочення з 01.10.2018 до 30.06.2018.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.03.2017 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські ресурси» ЛТД (абонент) було укладено договір на постачання теплової енергії № 9527001-04, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим договором (п.1.1.).

Додатком № 8 до договору № 9527001-04 від 27.03.2017 визначено дані по об`єкту опалення ТОВ «Укрресурси» ЛТД., яке здійснюється від теплових мереж «Енергопостачальної організації станом на 01.10.2015. Відповідно до додатку об`єктом опалення за договором є нежитлове приміщення, площею 191,5 кв.м., за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул.. Кудрявська. 16.

Розпорядженням КМДА від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарського діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Таким чином, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП "Київтеплоенерго".

11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новий кредитор) укладено договір №601-18 про відступлення права вимоги (цесії).

Згідно витягу з додатку № 1 до договору №601-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, в рамках вказаного договору цесії, позивачу було передано заборгованість відповідача за договором на постачання теплової енергії № 9527001-04 від 27.03.2017 у розмірі 80 256, 06 грн.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 517 Цивільного кодексу України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до акту № 23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли баз даних білінгових систем ПК «Бітек» та ПК «Уніван- Термал» від 11.10.2018, ПАТ «Київенерго» було передано а КП «Київтеплоенерго» прийнято: 1) фізичний носій/пристрій зберігання інформації, на якому записана резервна копія бази данних ПК «Бітек» станом на 01.10.2018; 2) фізичний носій/пристрій зберігання інформації, на якому записана резервна копія бази даних ПК «Уніван-Термал» станом на 01.10.2018. Підставою передання даної інформації є договори про відступлення права вимоги (цесії): № 601-18 від 11.10.2018; № 602-18 від 11.10.2018; № 603-18 від 11.10.2018.

08.04.2019 Структурний підрозділ «Енергозбут» комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до ТОВ « Українські ресурси» ЛТД з повідомленням № 1/5-9527001-04, відповідно до якого між КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Київенерго» було укладено договір № 601-18 від 11.10.2018, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» передало, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги заборгованості в розмірі 80 256,06 грн. за спожиту до 01.05.2018 теплову енергію, що виникала на підставі договору № 9527001-04 від 01.10.2015, укладеного між ТОВ «Українські ресурси» ЛТД та ПАТ «Київенерго». Відповідно до листа сума заборгованості ТОВ «Українські ресурси» ЛТД перед КП «Київтеплоенерго» складає 80 256,06 грн., дану суму заборгованості КП «Київтеплоенерго» просило ТОВ «Українські ресурси» ЛТД сплатити у 20-денний строк з дня отримання повідомлення на вказані в ньому реквізити.

Докази направлення даного повідомлення засобами поштового зв`язку до матеріалів позовної заяви не додані. Проте, в матеріалах справи наявна копія «Реєстру повідомлень про відступлення права вимоги з угодами щодо зміни кредитора у зобов`язанні для доставки в квітні 2019», із якої вбачається, що повідомлення було доставлено кур`єром на адресу м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 16 та отримане Романенко.

Відповідач відповіді на вищезазначене повідомлення не надав, заборгованість у визначений в повідомленні строк не погасив. Обставин отримання ним відповідного повідомлення у квітні 2019 року відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У повідомленні № 1/5-9527001-04 від 08.04.2019 позивач просив відповідача сплатити заборгованість в 20 - денний строк з дня отримання цього листа.

Відповідач 22.09.2021 погасив основну заборгованість у повному обсязі та надав в матеріали справи докази на підтвердження відповідних обставин, а саме копію платіжного доручення № 324 від 22.09.2021 про сплату коштів у розмірі 80 256,06 грн, з призначенням платежу: «оплата за теплову енергію згідно р/ф № 9527001/04/2021-6 від 01.06.21 у сумі 66880,05 грн., ПДВ - 20% 13376,01 грн.».

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Тобто відповідачем його зобов`язання по сплаті заборгованості у розмірі 80 256,06 грн за договором на постачання теплової енергії № 9527001-04 від 27.03.2017 на користь нового кредитора - позивача, було виконано з порушенням строку визначеному у повідомленні № 1/5-9527001-04 від 08.04.2019.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до п. 1.3. договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор/позивач набуває право вимоги також будь - яких інших додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування без виключень та обмежень.

Проте, копію самого договору цесії позивач до позову не надав, відтак обставини передачі позивачу права вимоги 3 % річних та інфляційних нарахувань на суму боргу матеріалами справи не підтверджені.

Суд звертає увагу позивача на положення ст. 13, 14 ГПК України, якими визначено, що суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Крім того, статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а твердження учасника справи не підкріплене відповідними доказами, є нічим іншим, як припущенням. За вказаних обставин при вирішенні даної справи, з огляду на відсутність у матеріалах справи, копії договору цесії, суд виходить із того, що позивачу передано за договором тільки право вимоги основного боргу у розмірі - 80 256,06 грн, що підтверджено витягом з додатку до договору цесії, який наявний у матеріалах справи, та що відповідач дізнався про зміну кредитору у зобов`язанні за договором на постачання теплової енергії № 9527001-04 від 27.03.2017, з моменту отримання повідомлення № 1/5-9527001-04 від 08.04.2019.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позовними вимогами позивача є стягнення з відповідача втрати від інфляції у розмірі 13 884,30 грн. та 3% річних у розмірі 6 418,29 грн. нарахованих позивачем за період прострочення з 01.10.2018 по 30.06.2021 на суму заборгованості 80 256, 06 грн.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву обставини прострочення ним строків з оплати спожитої теплової енергії та розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій не спростовує та не заперечує.

Проте, враховуючи, що матеріали справи не містять копії договору цесії та наявні у справі докази направлення позивачем відповідачу вимоги про сплату заборгованості на його користь у квітні 2019 року, суд не визнає період прострочення визначений позивачем, за який позивач вправі нарахувати 3 % річних та інфляційні втрати, з 01.10.2018 по 30.06.2021 обґрунтованим.

З огляду на вимоги Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З урахуванням дати отримання відповідачем повідомлення № 1/5-9527001-04 від 08.04.2019 та встановленого у повідомленні 20 - денного строку для виконання зобов`язання на користь позивача, обґрунтованим, за висновком суду, є період прострочення з 29.04.2019 до 30.06.2021.

Судом було виконано перерахунок, нарахованих позивачем втрат від інфляції та 3% річних за період з 29.04.2019 до 30.06.2021 на суму заборгованості у розмірі 80 256,06 грн. За розрахунком Суду, втрати від інфляції та 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складають 9 890, 98 грн та 5 230, 94 грн відповідно. Отже, втрати від інфляції та 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі визначеному судом до стягнення, тобто, втрати від інфляції в розмірі 9 890, 98 грн. та 3% річних в розмірі 5 230, 94 грн.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські ресурси» ЛТД на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" підлягають стягненню втрати від інфляції в розмірі 9 890,98 грн. та 3% річних в розмірі 5 230, 94 грн.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд зазначає, що судовий збір, який підлягає розподілу між сторонами у даній справі обрахований з урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу.

На підставі викладеного, ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські ресурси» ЛТД (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 16, літ. А, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, ) втрати від інфляції у розмірі 9 890 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 98 коп., 3% річних у розмірі 5 230 (п`ять тисяч двісті тридцять) грн. 94 коп. та судовий збір у розмірі 341 (триста сорок одні) грн. 36 коп.

3. В задоволенні вимоги в іншій частині - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко