РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2021Справа № 910/11073/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс Воздвиженка»

про визнання недійсним рішення загальних зборів

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників сторін:

від позивача: Заброда М.Л.

від відповідача: Юрченко К.І.

від третьої особи: Котвицький Є.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна» (надалі ТОВ «ФАВ-Україна», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» (надалі ТОВ «Легалплейс», відповідач) про визнання недійсними наступних рішень:

- про відсторонення від виконання обов`язків керівника ТОВ «Легалплейс» Ісакової Галини Миколаївни ;

- про покладення виконання обов`язків керівника ТОВ «Легалплейс» із правом підпису на Новоченка Андрія Вячеславовича до призначення керівника;

- про внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оформлених рішенням № 1 єдиного управителя корпоративними правами - часткою, яка становить 100% у статутному капіталі ТОВ «Легалплейс» від 01.11.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказані рішення були оформлені рішенням № 1 від 01.11.2018 прийнятим одноособово управителем без дотримання вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» щодо скликання, проведення та прийняття рішень загальними зборами товариства та без повідомлення і участі позивача, як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна».

Ухвалою суду від 19.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.09.2021, залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс Воздвиженка».

16.08.2021 від третьої особи надійшли пояснення з додатками та клопотання про закриття провадження у справі.

25.08.2021 від відповідача надійшов відзив з додатками та заява про застосування строків позовної давності.

02.09.2021 відкладено підготовче засідання на 30.09.2021.

13.09.2021 судом отримані заперечення позивача на пояснення ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» від 13.08.2021.

13.09.2021 від позивача надійшли заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» від 18.08.2021 про застосування строків позовної давності та відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» від 19.08.2021.

30.09.2021, 21.10.2021 у підготовчому провадженні оголошувалась перерва.

18.10.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив та пояснення щодо заперечення позивача на заяву про застосування строків позовної давності.

19.10.2021 від позивача надійшло заперечення на клопотання третьої особи від 13.08.2021 про закриття провадження у справі.

У підготовчому засіданні 28.10.2021 відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про закриття провадження у справі; відповідачем були подані додаткові пояснення по справі, щодо судової практики, які були повернуті відповідачу.

Ухвалою суду від 28.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 25.11.2021.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна» значиться одним із засновників (власників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс».

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2017 у справі №752/19045/17 (провадження №1-кс/752/7258/17) клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві Шевчук К.О., погоджене прокурором відділу Прокуратури м. Києва Кондратовим О.Г. про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001043 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 258 КК України, задоволено; накладено арешт та заборонено відчуження корпоративних прав ТОВ «Легалплейс» засновниками (учасниками), яких є: Компанія «ФаймаркРісорсизКорп.» та ТОВ «ФАВ - Україна».

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.04.2018 у справі №752/19045/17 (провадження №1-кс/752/3258/18) Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління з метою забезпечення збереження або збереження їх економічної вартості передані докази, арештовані на підстави ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2017 у справі №752/19045/17, а саме, корпоративні права та нерухоме майно ТОВ «Легалплейс», засновниками (учасниками), яких є: Компанія «Файмарк Рісорсиз Корп.» та ТОВ «ФАВ - Україна».

25.10.2018 між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (Національне агентство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс Воздвиженка» (управитель) укладено договір управління майном.

Відповідно до п. 1.1. договору установник управління передає управителеві на строк визначений у пункті 1.2. розділу 1 цього договору рухоме майно в управління, а управитель приймає в управління рухоме майна та зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим рухомим майном, а саме:

3) корпоративні права-частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс», що становить 91,0650% від статутного капіталу товариства, засновниками (учасниками) якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна» (), адреса засновника: 04073, м. Київ, провулок Балтійський, б. 20, ринковою вартістю згідно зі звітом про оцінку 6335600,00 грн.;

4) корпоративні права-частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» (), що становить 8,9350% від статутного капіталу товариства, засновниками (учасниками) якого є Компанія «Файмарк Рісорсиз Корп.» адреса засновника: ОСОБА_3 , 50, 19-поверх, офіс № Н, Панама, ринковою вартістю згідно зі звітом про оцінку 621628,00 грн. (пп. 3-4, п.1.1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору, строк управління активами: з дня укладення цього договору до дня надходження у письмовій формі повідомлення від установника управління про припинення цього договору у разі скасування арешту прийнятих в управління активів або їх конфіскації, спеціальної конфіскації, іншого судового рішення про їх стягнення в дохід держави; або до іншого строку у разі настання випадків визначених у розділі 6 цього договору; або до 25 жовтня 2019 року включно.

Відповідно до п. 4.4.5. договору, управитель зобов`язаний погоджувати дії з власником активів щодо прийняття рішень голосування з питань порядку денного загальних зборів товариств.

Відповідно до п. 6.1 Договору управління майном, цей договір набирає чинності в момент підписання уповноваженими представниками сторін та нотаріального посвідчення цього договору та діє до 25 жовтня 2019 року включно, якщо інше не передбачено чинним законодавством України або цим договором, проте в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно з пп. а,б п. 8.2. договору, викладені нижче заходи управління активами управителем, які передбачають одержання доходів від управління активами: а) участь у загальних зборах та в інших органах товариств; обрання складу органів управління товариств.

Додатковим договором від 03.01.2019р. розділи 1-13 договору від 25.10.2018р. викладено у новій редакції.

Рішенням № 1 єдиного управителя корпоративними правами-часткою, яка становить 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» від 01.11.2018 було вирішено: 1) відсторонити від виконання обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» Ісакову Галину Миколаївну ; 2) до призначення керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» покласти виконання обов`язків керівника, із правом підпису на Новоченко Андрія Вячеславовича ; 3) внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідальним з цього питання призначити директора ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» - Долженко Павла Володимировича, якому доручити забезпечити державну реєстрацію змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, для чого надати йому повноваження, з правом видачі довіреностей третім особам, щодо проведення всіх необхідних дій та підписання, на його власний розсуд, всіх необхідних документів, пов`язаних із виконанням прийнятих рішень.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Корпоративними правами, відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України, є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 10, ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2017 у справі №752/19045/17 (провадження №1-кс/752/7258/17) накладено арешт та заборонено відчуження корпоративних прав ТОВ «Легалплейс».

Доводи позивача про те, що ухвалою слідчого судді було лише накладено заборону на відчуження корпоративних прав ТОВ «Легалплейс» та не заборонено користування такими правами є безпідставними, зважаючи на припис ст. 170 КПК України.

Відповідно до п. 4, ч. 1, ст. 10 Закону України «Про національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», національне агентство з метою виконання своїх функцій: укладає цивільно-правові угоди з юридичними та фізичними особами з питань, пов`язаних з проведенням оцінки та управлінням активами, а також за погодженням з Міністерством юстиції України - щодо представництва інтересів України у закордонних юрисдикційних органах у справах, пов`язаних з поверненням активів, одержаних від корупційних та інших кримінальних правопорушень, в Україну.

Відповідно до ч. 1, ст. 19 Закону України «Про національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 21 Закону України «Про національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам-підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 ЦК України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.04.2018 у справі №752/19045/17 (провадження №1-кс/752/3258/18) Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління передано корпоративні права та нерухоме майно ТОВ «Легалплейс».

Арешт активів, які є речовими доказами та об`єктами ймовірної конфіскації, а також їх передача в управління Агентства на підставі ухвали слідчого судді (суду) є діями, які здійснюються з метою досягнення завдань кримінального провадження.

Саме ухвала про арешт активів є тим рішенням органу судової влади, яке тимчасово позбавляє власника відповідних прав.

З моменту арешту активів їх власник тимчасово позбавлений права визначати їхню долю, самостійно ними користуватися, в тому числі передавати їх в тимчасове володіння чи користування третім особам.

Ухвала про передачу активів в управління Агентства є визначеним слідчим суддею спеціальним порядком зберігання речових доказів, яким забезпечується виконання ухвали про арешт цих активів.

Таким чином, з постановленням слідчим суддею ухвали про арешт активів та ухвали про їх передачу в управління Агентства, виключно останнє уповноважується здійснювати права володіння, розпорядження та користування щодо цього майна.

Тобто, лише Агентство має юридично забезпечену можливість бути в безпосередньому фактичному зв`язку з відповідними речовими доказами, вилучати корисні властивості з цього майна, визначати долю цих активів шляхом, зокрема, їх передачі в управління.

Відповідно до ст. 1029 ЦК України, за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Відповідно до ч. 1 ст. 1030 ЦК України, предметом договору управління майном можуть бути підприємство як єдиний майновий комплекс, нерухома річ, цінні папери, майнові права та інше майно.

Відповідно до ч. 6 ст. 1032 ЦК України, у випадках, встановлених законом, установником управління може бути Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ст. 1037 ЦК України, управитель управляє майном відповідно до умов договору. Управитель може відчужувати майно, передане в управління, укладати щодо нього договір застави лише за згодою установника управління. Управитель має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на майно, передане в управління, відповідно до статті 396 цього Кодексу

25.10.2018 на підставі договору Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів було передано в управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс Воздвиженка» корпоративні права - частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс», що становить 91,0650% від статутного капіталу товариства та корпоративні права-частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» що становить 8,9350% від статутного капіталу товариства.

Згідно з пп. а,б п. 8.2. договору, викладені нижче заходи управління активами управителем, які передбачають одержання доходів від управління активами: а) участь у загальних зборах та в інших органах товариств; обрання складу органів управління товариств.

Відповідно до ч. 7, ст. 21 «Про національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», у разі здійснення управління активами у вигляді частки у статутному (складеному) капіталі чи акцій, паїв управитель під час здійснення повноважень власника таких активів у вищих органах управління відповідної юридичної особи зобов`язаний погоджувати свої дії з власником таких активів.

Оскаржуючи рішення № 1 від 01.11.2018 позивач посилається на те, що управитель ТОВ «ЖК Воздвиженка» майна ТОВ «Легалплейс» не зверталось до ТОВ «ФАВ-України» як до власника корпоративних прав ТОВ «Легалплейс» стосовно погодження відсторонення Ісакової Г.М. від керівництва ТОВ «Легалплейс» та призначення Новоченка А.В. в.о. керівника даного товариства, що в свою чергу, на думку позивача, є порушенням імперативної норми права щодо обов`язку погоджувати свої дії з власником активів.

Відповідно до ч. 1, ст. 39 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

Відповідно до ч. 1, ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 8 ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу наглядової ради товариства; 3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства. Вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. У разі скликання загальних зборів учасників з ініціативи учасників товариства така вимога повинна містити інформацію про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам. Виконавчий орган товариства зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для скликання загальних зборів учасників у строк не пізніше 20 днів з дня отримання вимоги про проведення таких зборів.

При цьому, Суд зазначає, що відповідно до ч. 10, ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників можуть прийняти рішення з будь-якого питання без дотримання вимог, встановлених цим Законом та статутом товариства щодо порядку скликання загальних зборів учасників та щодо повідомлень, якщо в таких загальних зборах учасників взяли участь всі учасники товариства та всі вони надали згоду на розгляд таких питань.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника.

Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо. При вирішенні спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства з підстав недопущення до участі в них акціонерів (учасників) товариства необхідно з`ясувати, чи могла їх відсутність (або наявність) істотно вплинути на прийняття рішення, яке оскаржується.

При вирішенні спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства з підстав недопущення до участі в них всіх учасників (акціонерів) товариства, необхідно з`ясувати, чи могла їх відсутність (або наявність) істотно вплинути на прийняття спірних рішень. Водночас законодавством встановлено, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства обов`язково необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства.

В свою чергу, рішення № 1 від 01.11.2018 було прийнято єдиним управителем корпоративними правами-часткою, яка становить 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» - ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» на підставі договору управління майном (активами) від 25.10.2018 укладеного з Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

При цьому, згідно з п. 4.4.5. договору управління майном (активами) від 25.10.2018, зобов`язано ТОВ «ЖК Воздвиженка» погоджувати свої дії з ТОВ «ФАВ Україна» та Компанією «Файмарк Рісорсиз Корп.» лише у випадку прийняття рішень під час голосування з питань порядку денного загальних зборів ТОВ «Легалплейс», тоді як рішення № 1 від 01.11.2018 приймалося без проведення процедури голосування єдиним управителем корпоративними правами-часткою, яка становить 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» - ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» та було оформлено письмовим рішенням в порядку ст. 37 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Посилання позивача на порушення його прав, як власника корпоративних прав товариства, діями Новоченко А.В. , на якого було покладено виконання обов`язків керівника, із правом підпису ТОВ «Легалплейс» рішенням № 1 від 01.11.2018, а саме, поданням заяв про залишення без розгляду позовів у справах № 910/17629/19 та № 910/17599/19 відхиляються судом, з огляду на наступне.

Оскаржуваним рішенням № 1 від 01.11.2018 не було зобов`язано Новоченко А.В. , подавати заяви про залишення без розгляду позовів у справах № 910/17629/19 та № 910/17599/19, у зв`язку з чим дії Новоченко А.В. не є підставою вважати рішення № 1 від 01.11.2018 таким що порушує законні права та інтереси ТОВ «ФАВ-Україна». З матеріалів справи не вбачається взаємозв`язку між вказаними вище конкретними діями Новоченко А.В. та рішенням № 1 від 01.11.2018.

Окрім того, за результатами перегляду в касаційному порядку постановленої Господарським судом міста Києва 30.01.2020 ухвали про залишення позову без розгляду у справі № 910/17629/19 Верховним Судом 15.12.2020 в частині залишення без розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна» в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» було змінено мотивувальну частину, зокрема, відзначено наступне:

« у даній справі відсутні виключні обставини, які б виправдовували звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна» як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» до суду в його інтересах, зокрема, позбавлення товариства можливості самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав, про які йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Фельдман і Банк «Слов`янський» проти України», оскільки судами встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» не позбавлене можливості самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав»; «оскільки положеннями чинного законодавства не передбачено звернення учасника (засновника, акціонера, члена) юридичної особи до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів цієї особи поза відносинами представництва, окрім позовів про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, суд дійшов висновку, що у даному випадку позов заявлено особою, яка не має процесуальної дієздатності, що є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1ст. 226 Господарського процесуального кодексу України».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/17599/19 від 08.09.2020, на яку посилається позивач як на обгрунтування незаконності дій Новоченко А.В. , як виконуючого обов`язки керівника ТОВ «Легалплейс».

Таким чином у справах № 910/17629/19 та № 910/17599/19 позов було залишено без розгляду не через дії Новоченко А.В. , який діяв, як стверджує позивач, в інтересах ТОВ «Легалплейс» та з метою мінімізації нанесення збитків ТОВ «Легалплейс», а через відсутність права ТОВ «ФАВ-Україна» звертатися з позовною заявою до суду в інтересах ТОВ «Легалплейс».

Незважаючи на наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна» статусу власника корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» на момент прийняття рішення № 1 від 01.11.2018, позивач не навів жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваного рішення на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача, зокрема, в контексті статті ст. 167 Господарського кодексу України. Позивач не визначив, з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний його інтерес та що цей інтерес належить саме позивачу.

Безпосередньо позивач не є особою, якої стосується оскаржуване рішення, тому воно не спричинило жодного негативного впливу саме на позивача і він не зазнав жодної реальної шкоди; позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна» спрямовані не на захист корпоративних прав позивача як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» станом на 01.11.2018 та їх поновлення, а натомість на встановлення незаконності рішення № 1 від 01.11.2018.

Встановлення відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.04.2020 у справі № 757/28806/18-к (набрав законної сили 28.05.2020) затверджено угоду про визнання винуватості від 07.04.2020 у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000393, укладену між прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва Кондратовим О.Г. та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; застосовано спеціальну конфіскацію та передано у власність держави нерухоме майно та корпоративні права, які постановою старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві Шевчук К.О. від 27.09.2019 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, зокрема, корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» зі 100% часткою в його статутному капіталі, учасниками якого є Компанія «Файрмарк Рісорсиз Корп.» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна».

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 Кримінального процесуального кодексу України, Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Враховуючи вилучення у власність держави корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» за судовим рішенням, задоволення цього позову не захистить будь-яких прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна» як колишнього власника корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс».

Згідно з ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

З урахуванням викладених обставин, позивачем не доведено перед судом факту порушення таких своїх прав оспорюваним рішенням, які можуть бути відновлені шляхом його скасування.

Підсумовуючи все вище викладене, суд не вбачає підстав визнавати рішення № 1 від 01.11.2018 єдиного управителя корпоративних прав часткою, яка становить 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» - ТОВ «ЖК Воздвиженка» недійсним, оскільки позивачем не доведено, що дане рішення було прийняте з порушенням вимог закону; позбавленням учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів учасника товариства рішенням загальних зборів.

Щодо клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 4, ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

Як встановлено під час розгляду справи, законні права та інтереси ТОВ «ФАВ-Україна», як колишнього учасника ТОВ «Легалплейс» рішенням № 1 від 01.11.2018 порушено не було, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування строків позовної давності передбачені п. 8 ч. 2, ст. 258 ЦК України.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, підстави для скасування оскаржуваного рішення загальних зборів відсутні, внаслідок чого у задоволенні позову ТОВ «ФАВ-Україна» слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВ-Україна» (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 21, літ. «І», ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» (01042, м. Київ, вул. Філатова, буд. 10 А, оф. 2/14, ) про визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» № 1 від 01.11.2018 - відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 09.12.2021

Суддя І.В. Усатенко