ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

13.12.2021 р. Справа№ 914/3696/21

Суддя Морозюк А.Я., розглянувши матеріали заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач», с. Коростів(3) Сколівського району Львівської області

про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» (81050, Львівська обл., Яворівський р-н, смт. Шкло, провулок Новий, буд.1, ідентифікаційний код 30909784)

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач» про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» (81050, Львівська обл., Яворівський р-н, смт. Шкло, провулок Новий, буд.1, ідентифікаційний код 30909784).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень.

Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату: з 1 грудня 2021 року 6 500,00 грн.

Таким чином, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, яка датована 03.12.2021 р., повинні бути додані докази авансування заявником на депозитний рахунок суду винагороди розпоряднику майна у розмірі 58 500 грн. 00 коп.

До заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач» про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність від 03.12.2021 р. додано квитанцію №44 від 03.12.2021 р. про авансування на депозитний рахунок суду винагороди розпоряднику майна в сумі 54 000 грн. 00 коп. Таким чином, до заяви додано докази авансування на депозитний рахунок суду винагороди розпоряднику майна у меншому розмірі ніж встановлено Законом.

Отже, заявником не додержано вимог абз. 4 ч. 2 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В контексті приписів ч. 2 ст. 27 ГПК України, місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманих судом за безкоштовним запитом на офіційному сайті Міністерства юстиції України (за ідентифікаційним кодом юридичної особи-кредитора), місцезнаходження юридичної особи кредитора(заявника) Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач» - 82630, Львівська обл., Сколівський р-н, село Коростів(3), вул. Гірська, буд. 3, тоді як у вихідних даних заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство в частині зазначення місцезнаходження юридичної особи вказану адесу не зазначено(зазначено лише адресу ліквідатора: 79041, м. Львів, вул. Рівна, 21/31).

Отже, заявником не додержано вимог абз. 4 ч. 1 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. Також, відповідно до ч.2 ст.164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Заявник у заяві вказує на те, що нерухоме майно згідно акту приймання-передачі №1 від 09.11.2006 р. було внесено ЗАТ «Автонавантажувач» в статутний фонд ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач». Також у заяві зазначено, що згідно листа ЗАТ КБ «Приватбанк» №4/4147 від 08.11.2006 р. іпотекодержатель не заперечував щодо внесення ЗАТ «Автонавантажувач» нерухомого майна в статутний фонд ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» за умови одночасного переходу права іпотекодавця від ЗАТ «Автонавантажувач» до ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач». Проте зазначених в заяві акту приймання-передачі №1 від 09.11.2006 р. та листа ЗАТ КБ «Приватбанк» №4/4147 від 08.11.2006 р. до заяви не додано.

Згідно із ч. 2 ст.91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 91 ГПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ч. 5 ст. 91 ГПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Додані до заяви в додатках №№ 1-17 копії документів засвідчені такими елементами: Козій В.Ю., копія, підпис, тоді як згідно з пунктом 5.26 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2020", чинного з 01.09.2021 р. та затвердженого наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01 липня 2020 р. № 144, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Окрім цього замість підпису Козія В.Ю. стоїть відбиток його факсиміле, а не власноручний підпис.

Суд зазначає, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено інших способів засвідчення копій, окрім особистого підпису особи, відтак засвідчення копій документів з використанням факсимільного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням певного підпису фізичної особи, не відповідає вимогам ст. 91 ГПК України та не може бути доказом відповідності копії документа його оригіналу.

Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (про що зазначено у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17).

Таким чином, при поданні заяви не дотримано вимог п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частин 2-4,8 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 2, 34, 37 Кодексу України з процедур банкрутства, ч. 1, ч. 2 ст. 174, ст. 234 ГПК України, суд-

УХВАЛИВ :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач» про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» - залишити без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач» строк у 10 календарних днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

3. У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і підлягає поверненню заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і окремо оскарженню не підлягає.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Суддя Морозюк А.Я.