ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"09" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1319/21

Господарський суд Житомирської області у складі судді Кудряшової Ю.В.,

розглянувши заяву Фермерського господарства "Олгрис" (вх. №02-44/2093/21 від 07.12.2021) про забезпечення позову у справі №906/1319/21 за позовом: Фермерського господарства "Олгрис"

до Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди,

Без виклику учасників судового процесу.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Андрушківської сільської ради Житомирської області ІІ сесії VIII скликання №644 від 19.10.2021.

Також позивач просить визнати укладеною між Андрушківською сільською радою та Фермерським господарством "Олгрис" Додаткову угоду до договору оренди землі №90 від 05.03.2012, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Попільнянському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.03.2012 за №01844, право оренди по якому зареєстровано ФГ "Олгрис" на той самий строк і на тих самих умовах в редакції, наведеній в позовній заяві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до закінчення строку дії договору оренди землі №90 від 05.03.2012 звернувся до відповідача з листом від 21.09.2021 щодо поновлення договору оренди землі на умовах, визначених додатковою угодою, доданою до згаданого листа. За результатом розгляду вказаного листа рішенням Андрушківської сільської ради №644 від 19.10.2021 відмовлено в поновленні договору оренди землі №90 від 05.03.2012 та підписанні додаткової угоди. Підставою для такої відмови стало те, що земельна ділянка згідно договору оренди №90 від 05.03.2012 та додаткової угоди до договору від 02.02.2021 передана в оренду фізичній особі - ОСОБА_1 , тобто договірні зобов`язання у відповідача з позивачем відсутні.

Одночасно з позовом 07.12.202 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої ФГ "Олгрис" просить суд:

- заборонити Андрушківській сільській раді передавати у власність чи в користування іншим особам або іншим способом відчужувати земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:1195 розміром 10,12 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Макарівської сільської ради.

- заборонити державним кадастровим реєстраторам Держгеокадастру України та державним кадастровим реєстраторам його територіальних органів, а також органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати та вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити відомості стосовно земельної ділянки кадастровий номер :01:000:1195 розміром 10,12 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Макарівської сільської ради.

В обґрунтування заяви зазначено, що Андрушківською сільською радою згідно з рішенням №691 від 04.11.2021 вирішено передати після закінчення права оренди за договором оренди землі №90 від 05.03.2012 - з 14.03.2022 в постійне користування Комунальному підприємству "Андрушки" Андрушківської сільської ради земельні ділянки, в тому числі, і ту, яка знаходиться в користуванні ФГ "Олгрис" площею 10,12 га, кадастровий номер :01:000:1195.

Разом з тим, ФГ "Олгрис" зазначено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться не зібраний врожай, що може потягти за собою нанесення фермерському господарству збитків.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1, 5, 6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини", заява № 32715/06).

Також суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, обґрунтування необхідності забезпечення позову, полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про таке забезпечення, а особа, яка подала відповідну заяву про забезпечення позову, повинна довести також і адекватність обраного засобу забезпечення позову. При цьому, тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог, а вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Так, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає, що у даному випадку ФГ "Олгрис" не подано суду належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність відповідного забезпечення позову.

Зокрема, до заяви не подано належних доказів на підтвердження того, що відповідачем до завершення розгляду справи по суті та набранням судовим рішенням у даній справі законної сили будуть вчинені будь-які дії по відношенню до земельної ділянки площею 10,12 га, кадастровий номер :01:000:1195, які спрямовані на розпорядження чи передачу земельних ділянок іншим особам.

До того ж, ФГ "Олгрис" не надано достатніх та належних доказів щодо того, що вказана земельна ділянка засіяна посівами озимих культур.

Заява про забезпечення позову (вх. №02-44/2093/21 від 07.12.2021) містить лише посилання на те, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, проте, жодного доказу, наявності підстав для таких висновків, заявником не подано.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Фермерського господарства "Олгрис" (вх. №02-44/2093/21 від 07.12.2021) про забезпечення позову у справі №906/1319/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. 255 ГПК України та п. 17.5) Перехідних положень ГПК України.

Ухвалу суду підписано: 09.12.2021.

Суддя Кудряшова Ю.В.

Друк:

1 - в справу

2, 3 - сторонам (рек. з повід.)