ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 рокуСправа № 912/4031/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (вул. Ак. Корольова, 26, м. Кропивницький, 25030)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та відновлення становища, яке існувало до порушення,

секретар судового засідання - Безчасна Н.Г.

представники:

від позивача - Турчанов О.В., довіреність № 1/06 від 20.06.19 адвокат, посвідчення №278 від 07.05.21;

від відповідача - участі не брали;

від третьої особи - Антонов А.А., адвокат, ордер серія КР № 84542 від 28.10.21, посвідчення №117 від 05.10.2016;

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про:

- визнати незаконною відмову та явне зволікання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в поновленні Селянському (фермерському) господарству "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича договору оренди землі від 25.08.2010, укладеного між Компаніївською районною державною адміністрацією та Селянським (фермерським) господарством "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича, зареєстрованого від 08.09.2010 за № 01, площею 81,3037 га на території Петрівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області;

- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 25.08.2010, зареєстрованого у Компаніївському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.09.2010 за № 01, укладеного між Компаніївською районною державною адміністрацією з одного боку та Селянським (фермерським) господарством "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича з другого боку, в редакції, викладеній у пункті 3 прохальної частини позову;

- визнати незаконними дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про поділ земельної ділянки кадастровий номер :02:000:9005 на 41 (сорок одну) окрему земельну ділянку, яким присвоєно кадастрові номери: :02:000:5233; :02:000:5234; :02:000:5235; :02:000:5236; :02:000:5237; :02:000:5238; :02:000:5239; :02:000:5240; :02:000:5241; :02:000:5242; :02:000:5243; :02:000:5244; :02:000:5245; :02:000:5246; :02:000:5247; :02:000:5248; :02:000:5249; :02:000:5250; :02:000:5251; :02:000:5252; :02:000:5253; :02:000:5254; :02:000:5255; :02:000:5256; :02:000:5257; :02:000:5258; :02:000:5259; :02:000:5260; :02:000:5261; :02:000:5262; :02:000:5263; :02:000:5264; :02:000:5265; :02:000:5266; :02:000:5267; :02:000:5268; :02:000:5269; :02:000:5270; :02:000:5271; :02:000:5272; :02:000:5273;

- скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:000:5233; :02:000:5234; :02:000:5235; :02:000:5236; :02:000:5237; :02:000:5238; :02:000:5239; :02:000:5240; :02:000:5241; :02:000:5242; :02:000:5243; :02:000:5244; :02:000:5245; :02:000:5246; :02:000:5247; :02:000:5248; :02:000:5249; :02:000:5250; :02:000:5251; :02:000:5252; :02:000:5253; :02:000:5254; :02:000:5255; :02:000:5256; :02:000:5257; :02:000:5258; :02:000:5259; :02:000:5260; :02:000:5261; :02:000:5262; :02:000:5263; :02:000:5264; :02:000:5265; :02:000:5266; :02:000:5267; :02:000:5268; :02:000:5269; :02:000:5270; :02:000:5600:02:000:5272; :02:000:52730 та внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області об`єднати земельні ділянки, які утворилися внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9005 в одну земельну ділянку в тих самих межах та площі, що існували до її поділу та внести відповідну інформацію до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відновити скасований кадастровий номер :02:000:9005 земельної ділянки площею 81,3037 га на території Петрівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області;

- стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог Селянське (фермерське) господарство "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича зазначило, що оскільки згідно із ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" позивач має право продовження оренди спірної земельної ділянки позов підлягає задоволенню.

Ухвалою від 18.12.2020 господарський суд залишив позовну заяву без руху, встановивши позивачу строк на усунення недоліків. У межах встановленого строку позивачем усунуті недоліки позовної заяви, про що до суду 23.12.2020 надано відповідні докази.

Крім того, разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області (вул. Академіка Корольова, 26, м. Кіровоград, 25030; ідентифікаційний код 39767636) приймати рішення та/або здійснювати дії спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) земельними ділянками сільськогосподарського призначення, кадастрові номери: :02:000:5233; :02:000:5234; :02:000:5235; :02:000:5236; :02:000:5237; :02:000:5238; :02:000:5239; :02:000:5240; :02:000:5241; :02:000:5242; :02:000:5243; :02:000:5244; :02:000:5245; :02:000:5246; :02:000:5247; :02:000:5248; :02:000:5249; :02:000:5250; :02:000:5251; :02:000:5252; :02:000:5253; :02:000:5254; :02:000:5255; :02:000:5256; :02:000:5257; :02:000:5258; :02:000:5259; :02:000:5260; :02:000:5261; :02:000:5262; :02:000:5263; :02:000:5264; :02:000:5265; :02:000:5266; :02:000:5267; :02:000:5268; :02:000:5269; :02:000:5270; :02:000:5271; :02:000:5272; :02:000:5273, утвореними шляхом поділу земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:9005, що розташована на території Петрівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Ухвалою від 18.12.2020 господарський суд заяву Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича про забезпечення позову задовольнив. Заборонив Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області (вул. Академіка Корольова, 26, м. Кіровоград, 25030; ідентифікаційний код 39767636) приймати рішення та/або здійснювати дії спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення, поділ чи об`єднання, передачу у власність або в оренду, в тому числі продаж на земельних торгах (аукціоні), земельними ділянками сільськогосподарського призначення, кадастрові номери: :02:000:5233; :02:000:5234; :02:000:5235; :02:000:5236; :02:000:5237; :02:000:5238; :02:000:5239; :02:000:5240; :02:000:5241; :02:000:5242; :02:000:5243; :02:000:5244; :02:000:5245; :02:000:5246; :02:000:5247; :02:000:5248; :02:000:5249; :02:000:5250; :02:000:5251; :02:000:5252; :02:000:5253; :02:000:5254; :02:000:5255; :02:000:5256; :02:000:5257; :02:000:5258; :02:000:5259; :02:000:5260; :02:000:5261; :02:000:5262; :02:000:5263; :02:000:5264; :02:000:5265; :02:000:5266; :02:000:5267; :02:000:5268; :02:000:5269; :02:000:5270; :02:000:5271; :02:000:5272; :02:000:5273, утвореними шляхом поділу земельної ділянки площею 81,3037 га, кадастровий номер :02:000:9005, що розташована на території Петрівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Ухвалою від 28.12.2021 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 26.01.2021.

19.01.2021 до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечено позовні вимоги, оскільки переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі у даному випадку не порушене.

26.01.2021 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 26.01.2021.

09.02.2021 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 23.02.2021.

22.02.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та поновлення строку на подання доказів, в обґрунтування якого зазначено про отримання даних доказів після подання позовної заяви.

23.02.2021 від позивача надійшли документи на виконання ухвали суду від 09.02.2021.

Ухвалою від 23.02.2021 господарський суд постановив - продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду. Клопотання позивача про поновлення процесуального строку для подання доказів задовольнити. Встановити додатковий строк для подачі доказів Селянському (фермерському) господарству "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича до 23.02.2021. Приєднати до матеріалів справи докази подані разом з клопотанням позивача від 22.02.2021. Оголосити перерву в підготовчому засіданні у справі №912/4031/20 до 17.03.2021.

17.03.2021 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 22.03.2021.

17.03.2021 позивачем до суду подана заява про зміну предмета позову та клопотання про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 17.03.2021 судом прийнято заяву позивача про зміну предмета позову від 16.03.2021.

Ухвалою від 22.03.2021 господарський суд постановив - залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Зупинив провадження у справі №912/4031/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 903/1030/19.

11.10.2021 до суду надійшла заява позивача про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 21.10.2021 господарський суд поновив провадження у справі №912/4031/20. Підготовче засідання призначив на 26.10.2021.

26.10.2021 підготовче засідання не відбулося.

02.11.2021 підготовче засідання у справі призначено на 10.11.2021 о 10:00.

09.11.2021 до суду надійшла заява третьої особи про продовження процесуального строку для надання пояснень. У поданих поясненнях третя особа зазначила про відсутність підстав для задоволення позову.

Ухвалою від 10.11.2021 господарський суд постановив - заяву третьої особи про продовження процесуального строку для надання пояснень задовольнити. Продовжити ОСОБА_1 строк для подання пояснень до 10.11.2021 та приєднати пояснення від 09.11.2021 разом з додатками до матеріалів справи. Закрити підготовче провадження та призначити справу № 912/4031/20 до судового розгляду по суті на 11.11.2021. Резервна дата - 23.11.2021 о 12:00 год.

19.11.2021 до суду від третьої особи надійшла заява про долучення документів.

23.11.2021 суд залишив без розгляду заяву позивача про надання інформації щодо третьої особи (клопотання про витребування доказів) та 02.12.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 03.12.2021.

24.11.2021 до суду від третьої особи надійшла заява про долучення документів.

30.11.2021 до суду від позивача надійшло пояснення щодо окремого питання.

02.12.2021 господарським судом задоволено усне клопотання про поновлення процесуальних строків для долучення до справи доказів.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача участі в судовому засіданні не брав, хоча відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується відміткою № 912/4031/20/10365/2021 на ухвалі-повідомлення від 02.12.2021 про направлення на електронну пошту Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вказаної ухвали.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників учасників справи, дослідивши подані докази, суд встановив таке.

25.08.2010 між Компаніївською районною державною адміністрацією (Орендодавець) з одного боку СФГ "ТІОС" (Орендар) з другого боку, укладено Договір оренди землі за умовами якого Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Петрівської сільської ради (т. 1 а.с. 18-21).

Об`єктом оренди за укладеним Договором оренди землі від 25.08.2010 є земельна ділянка площею 81,3037 га, у тому числі ріллі - 81,3037 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення (запасу) Петрівської сільської ради.

Пунктом 8 Договору сторони домовились, що договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір оренди землі від 25.08.2010 зареєстрований у Компаніївському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.09.2010 р. за № 01.

17.06.2020 СФГ "ТІОС" звернулось до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області з клопотанням від 12.06.2020 № 1-06 про поновлення договору оренди земельної ділянки, у якому повідомлялось про намір продовжити дію Договору оренди землі та просило внести зміни в існуючий договір оренди земельної ділянки, шляхом укладення додаткової угоди до нього, якою поновити дію договору оренди землі (продовжити строк дії) на 7 років та встановити розмір орендної плати на рівні 12 % нормативної грошової оцінки землі (т. 1 а.с. 28). Разом з даним клопотанням від 12.06.2020 СФГ "ТІОС" надало відповідачеві проект додаткової угоди до договору оренди землі про поновлення терміну дії договору на 7 років з встановленням розміру орендної плати - 12 % нормативної грошової оцінки (а.с. 29).

За результатами розгляду клопотання позивача, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надало СФГ "ТІОС" лист-узгодження істотних умов договору оренди землі від 10.09.2020 № С-11241/0-186/0/17-20, яким запропонувало СФГ "ТІОС" надати агрохімічний паспорт поля, а також узгодити істотні умови договору оренди землі у частині встановлення розміру орендної плати на рівні 12% від нормативно грошової оцінки землі на рік, продовження строку його дії на 7 років (т.1 а.с. 30).

Заявою від 07.10.2020 СФГ "ТІОС" надало відповідачеві агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки № 161944; погодило встановлення орендної плати на рівні 12% від нормативно грошової оцінки землі на рік та продовження строку дії договору на 7 років (т.1 а.с. 31-32).

Розглянувши заяву СФГ "ТІОС" від 07.10.2020 стосовно долучення документів до раніше поданої заяви про поновлення договору оренди землі, відповідачем надано позивачеві лист-повідомлення від 30.10.2020 № С-11241/1-236/0/17-20, в якому повідомлялось, що проектом додаткової угоди до договору оренди землі не враховано положення ст. 126 Земельного кодексу України, а саме умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності (т.1 а.с. 33).

Також, у листі-повідомленні від 30.10.2020 № С-11241/1-236/0/17-20 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило СФГ "ТІОС" про зміст положень ст. 79-1 Земельного кодексу України та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051.

У підсумку, за вищенаведених обставин та керуючись ст. 122 Земельного кодексу України, ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренди землі", Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградські області повідомило про прийняте рішення щодо заперечення у поновленні договору оренди землі, зареєстрованого від 08.09.2010 за № 01, площею 81,337 га на території Петрівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

За твердженням позивача, право СФГ "ТІОС" на поновлення Договору оренди землі від 25.08.2010, зареєстрованого 08.09.2010 за № 01 є порушеним; належним способом захисту порушеного права у судовому порядку є визнання поновленим Договору оренди землі зареєстрованого 08.09.2010 за № 01, на умовах запропонованої позивачем відповідачу Додаткової угоди.

15.12.2020 СФГ ТІОС" стало відомо, що відповідачем здійснено поділ земельної ділянки площею 81,3037 гектарів, у тому числі ріллі - 81,3037 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення (запасу) Петрівської сільської ради земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:9005 на 41 земельні ділянки, яким присвоєно окремі кадастрові номери.

В подальшому зазначені земельні ділянки було придбано за договорами купівлі-продажу ОСОБА_1 .

При вирішенні спору господарський суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

У відповідності до змін, внесених до земельного законодавства України та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру.

Відповідно до положень ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Як випливає із матеріалів справи, земельна ділянка, яка є предметом Договору, розташована на території Кіровоградської області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, а отже повноваження по розпорядженню такою земельною ділянкою відносяться до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, що не оспорюється сторонами.

Отже, за наведеними вище нормами законодавства орендодавцем землі, що отримана Селянським (фермерським) господарством "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича в оренду за Договором, на час розгляду справи є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Вказана зміна не є підставою для припинення дії відповідного договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Виходячи з положень ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі", які діяли на момент укладання Договору, а також пункту 8 Договору, Договір оренди землі від 25.08.2010, який зареєстровано 08.09.2010, закінчив строк дії 08.09.2020.

За загальним правилом наслідками закінчення строку дії договору оренди землі, згідно зі ст. 31 Закону України "Про оренду землі", є припинення договору оренди землі.

Одночасно, нормами ст. 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (ч. 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі (ч. 6 наведеної норми).

Правова позиція щодо розрізнення наведених підстав поновлення договору оренди землі неодноразово формулювалась, як Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 25.02.2015 у справі №6-219цс14, так і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 10.09.2018 у справі №920/739/17 та в інших справах.

У справі, яка розглядається, матеріально-правовою підставою позову є ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

У силу положень ч. 1-3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Отже, у процедурі поновлення договору оренди землі на орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (поновлення договору), покладається обов`язок завчасно повідомити орендодавця листом-повідомленням, до якого додати проект відповідної додаткової угоди.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладеного в постанові від 10.09.2018 у справі №920/739/17, зазначені положення слід розуміти таким чином: а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

Вищенаведене узгоджується з приписами ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України та з висновком Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.01.2018 у справі №910/12017/17, в якій зазначено, що сторони попереднього договору оренди, і в першу чергу орендодавець, має право на перегляд умов попереднього договору при укладенні нового. Це право прямо передбачено ч.1 ст.777 Цивільного кодексу України. Але ці нові умови мають бути доведені в чіткій та конкретній формі попередньому орендарю, щоб останній міг зробити такий же чіткий та конкретний вибір: прийняти ці умови і скористатися своїм переважним правом на укладення нового договору або відмовитися від таких умов і на цьому його переважне право припиняється.

Як встановлено судом, СФГ "ТІОС" в межах строку, встановленого Договором (не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії Договору), звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом-повідомленням №1-06 від 12.06.2020 про поновленням Договору, згідно з яким направив додаткову угоду про поновлення Договору на сім років з орендною платою в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (т. 1, а.с. 28-29).

Отже, орендар належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити строк дії Договору оренди, як це передбачено його умовами та не суперечить вимогам ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Розглянувши заяву СФГ "ТІОС" від 07.10.2020 стосовно долучення документів до раніше поданої заяви про поновлення договору оренди землі, відповідачем надано позивачеві лист-повідомлення від 30.10.2020 № С-11241/1-236/0/17-20, у якому повідомлялось, що проектом додаткової угоди до договору оренди землі не враховано положення ст. 126 Земельного кодексу України, а саме умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності.

Також, у листі-повідомленні від 30.10.2020 № С-11241/1-236/0/17-20 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило СФГ "ТІОС" про зміст положень ст.і 79-1 Земельного кодексу України та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051.

У підсумку, за вищенаведених обставин та керуючись ст. 122 ЗК України, ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренди землі", Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградські області повідомило про прийняте рішення щодо заперечення у поновленні договору оренди землі, зареєстрованого від 08.09.2010 за № 01, площею 81,337 га на території Петрівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

За змістом положень ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі - повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, у разі наявності заперечень щодо поновлення договору оренди землі СФГ "ТІОС" повинне було направити орендарю лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення, з обґрунтуванням підстав такої відмови.

Поряд з цим, виходячи з положень ст. 2 Закону України "Про оренду землі", реалізація права орендаря на поновлення договору оренди землі на змінених умовах регулюється не лише правилами ст. 33 даного Закону, а й загальними положеннями цивільного законодавства про укладення договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 641, 642 Цивільного кодексу України визначено порядок подання пропозиції до укладення договору (оферта) та її прийняття (акцепт). Так, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. А відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

За результатами розгляду листа-повідомлення позивача від 12.06.2020, відповідач погодився на усі запропоновані умови, однак заперечив проти укладення додаткової угоди про поновлення договору.

Вказані обставини свідчать, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ухилилося у передбаченому Законом порядку врегулювати розбіжності щодо умов продовження договору оренди землі.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України принцип справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17.

Оскільки, обов`язок відповідача діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, визначений в ст. 19 Конституції України, встановлення судом обставин недотримання цього припису має наслідком виникнення підстав для визнання відповідних дій протиправними та для відновлення прав, які такими діями були порушені.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 09.07.2019 у справі № 908/2315/18.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Меллахер та інші проти Австрії" від 19.12.1998 та "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, які є джерелом права, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд зазначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під поняттям можуть бути "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи.

Також, судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 у справі "Рисовський проти України", Європейський Суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання обов`язків.

Отже, добросовісний орендар має право розраховувати на отримання рішення відповідача на поновлення договору оренди землі, тобто може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування". Позивач дотримувався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу в строки, які встановлені договорами, звернувся до відповідача з клопотанням та заявою про поновлення договору та направив проекти додаткових угод, тобто позивач може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування".

Судом встановлено, що за результатами розгляду клопотання № 1-06 від 12.06.2020, листом - повідомленням №С-11241/0-186/0/17-20 від 10.09.2020 Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області запропоновано позивачу надати додаткові документи, а за розглядом заяви від 07.10.2021 відповідач листом № С-11241/0-236/0/17-20 заперечив у поновленні договору оренди землі, мотивуючи тим, що у проекті додаткової угоди не враховано ст. 126-1 Земельного кодексу України.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено підстави припинення договору оренди землі, а ст. 34 вказаного Закону - наслідки припинення або розірвання договору оренди землі.

Таким чином, відповідач усунувся від розгляду заяви позивача про поновлення договору оренди, яка мала бути розглянута в порядку ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та жодних підстав відмови позивачу в поновленні дії договору оренди землі від 25.08.2010 у розумінні вищевказаної статті не навів, чим порушив права позивача на поновлення договору оренди, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в поновленні договору, яка викладена в листах від 30.10.2020 № С-11241/1-236/0/17-20, від 10.09.2020 № С-11241/1-186/0/17-20 суперечить положенням ст. 644, 645 Цивільного кодексу України.

Вказана відмова порушує права позивача на поновлення Договору у визначеному ч. 1-5, 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" порядку.

В той же час судом встановлено та підтверджено представником позивача, що спірною земельною ділянкою СФГ "ТІОС" починаючи з грудня 2020 та на даний час не користується.

Також, судом встановлено, що відповідачем здійснено поділ спірної земельної ділянки площею 81,3037 гектарів, у тому числі ріллі - 81,3037 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення (запасу) Петрівської сільської ради земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:9005 на 41 земельні ділянки, яким присвоєно окремі кадастрові номери: :02:000:5233; :02:000:5234; :02:000:5235; :02:000:5236; :02:000:5237; :02:000:5238; :02:000:5239; :02:000:5240; :02:000:5241; :02:000:5242; :02:000:5243; :02:000:5244; :02:000:5245; :02:000:5246; :02:000:5247; :02:000:5248; :02:000:5249; :02:000:5250; :02:000:5251; :02:000:5252; :02:000:5253; :02:000:5254; :02:000:5255; :02:000:5256; :02:000:5257; :02:000:5258; :02:000:5259; :02:000:5260; :02:000:5261; :02:000:5262; :02:000:5263; :02:000:5264; :02:000:5265; :02:000:5266; :02:000:5267; :02:000:5268; :02:000:5269; :02:000:5270; :02:000:5271; :02:000:5272; :02:000:5273.

На вказані земельні ділянки оформлено право власності фізичними особами на підставі відповідних наказів відповідача (т. 2 а.с. 38-78).

Вказані земельні ділянки фізичними особами, як власниками, відчужені на підставі договорів купівлі-продажу гр. ОСОБА_1 .

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1-2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Поряд з цим, за ч. 1-2 ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

За ч. 1-2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі N 916/1415/19 Суд виклав правовий висновок стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що:

- держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання; такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача; якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (пункт 6.5),

- розглядаючи справу суд має з`ясувати чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором, чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах (пункт 6.6),

- якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню; однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (пункт 6.7.),

- відповідно до норм статей 16 ЦК України та 20 ГК України права та законні інтереси захищаються, у тому числі, шляхом визнання наявності або відсутності прав; згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність; визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності (пункт 6.12).

Поряд з цим, у пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 суд зазначив, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

На підставі викладених правових положень слідує, що право позивача на заявлення конкретної позовної вимоги повинне узгоджуватися із правильністю, належністю та ефективністю обраного способу захисту порушених прав.

Частина 1 ст. 162 ГПК України регламентує, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої цієї ж статті позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

У постанові від 04.12.2019 по справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок стосовно застосування цієї правової норми. Суд у пунктах 81, 83 та 86 вказав, що:

- предмет позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів,

- підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу,

- правовими підставами позову є зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги,

- саме на суд покладений обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відтак, обов`язком позивача є самостійне визначення позовних вимог, наведення правових підстав позову, а обов`язком суду є надання правової кваліфікації відносинам сторін та правових норм, які підлягають застосуванню для вирішення спору.

Суд враховує, що безумовною підставою для відмови у задоволенні позову може бути припинення існування переданої в оренду ділянки з визначеним кадастровим номером. У постанові КГС від 29.05.2019 №912/687/17 зазначено, що за обставин поділу спірної ділянки формування в її межах нових ділянок і передання їх у власність фізичним особам обраний позивачем спосіб захисту права на поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах не забезпечує ефективного захисту та відновлення порушеного права. Схожа думка викладена КГС і в постановах від 28.03.2019 №911/510/18, від 22.01.2019 №912/1856/16.

Подібну позицію викладено в постанові КГС від 13.05.2019 №927/660/17, де наголошено: оскільки суди встановили обставини зміни меж двох із п`яти ділянок, які входять до об`єкта оренди за договором, про поновлення якого ставиться питання, обставини відсутності орендованої за таким договором ділянки визначеної площі, обставини існування окремо сформованих ділянок із визначеними їм кадастровими номерами, станом на час звернення з позовом та на час розгляду цієї справи така ділянка не існує як об`єкт цивільних прав.

Присвоєння кадастрових номерів і формування нових ділянок, зареєстрованих у встановленому законом порядку, шляхом поділу раніше сформованої ділянки свідчить про виникнення нового з погляду положень закону об`єкта цивільних прав. Отже, вимога про поновлення договору оренди стосується ділянки, якої не існує, тобто порушуються приписи п.1 ч.1 ст.15 закону №161-XIV щодо визначення такої істотної умови договору, як об`єкт оренди (постанова КГС від 4.06.2019 №926/1526/18).

У разі якщо заходи щодо поділу ділянки є чинними, відомості про оскарження та скасування цих заходів відсутні, поновлення прав позивача шляхом поновлення договору оренди потребуватиме об`єднання ділянок, утворених за наслідками поділу, та створення ділянок зі складу наявних ділянок, які вже сформовані як об`єкти цивільних прав, що не може бути вирішено в межах позову про поновлення договору оренди ділянки (постанова ВП ВС від 19.06.2018 №922/2383/16; постанови КГС від 28.03.2019 №911/510/18, від 27.03.2019 №911/512/18).

Як вже зазначалося, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:9005 поділена на 41 (сорок одну) окрему земельну ділянку, яким присвоєно кадастрові номери: :02:000:5233; :02:000:5234; :02:000:5235; :02:000:5236; :02:000:5237; :02:000:5238; :02:000:5239; :02:000:5240; :02:000:5241; :02:000:5242; :02:000:5243; :02:000:5244; :02:000:5245; :02:000:5246; :02:000:5247; :02:000:5248; :02:000:5249; :02:000:5250; :02:000:5251; :02:000:5252; :02:000:5253; :02:000:5254; :02:000:5255; :02:000:5256; :02:000:5257; :02:000:5258; :02:000:5259; :02:000:5260; :02:000:5261; :02:000:5262; :02:000:5263; :02:000:5264; :02:000:5265; :02:000:5266; :02:000:5267; :02:000:5268; :02:000:5269; :02:000:5270; :02:000:5271; :02:000:5272; :02:000:5273, та які згодом було передано у власність фізичним особам (т.1 а.с. 184 - 225).

В подальшому вказані вище земельні ділянки протягом 04-06 січня 2021 було придбано у власність ОСОБА_1 (третя особа у справі) на підставі договорів купівлі-продажу (т. 3 а.с. 138-261), яка їх використовує у власній господарській діяльності (т. 3 а.с. 3).

Отже, наявність дійсних договорів купівлі-продажу з іншою особою та договору оренди на спірну ділянку за наслідками задоволення такої позовної вимоги та продовження дії договору оренди фактично призведе до одночасної дійсності договорів купівлі-продажу та оренди, що очевидно не вирішить спору про право оренди та не забезпечить захисту чи відновлення порушеного права позивача (схожа правова позиція викладена у постанови КГС від 30.01.2019 №902/576/17, від 23.01.2019 №902/619/17).

Суд враховує, що позивач, згідно з поясненнями щодо окремого питання від 26.11.2021 (т. 3 а.с. 262-264), не пред`являє жодним вимог до власника спірних земельних ділянок - ОСОБА_1 , а отже, суд позбавлений можливості дослідити питання правомірності (добросовісності) набуття у власність спірних земельних ділянок третьою особою - ОСОБА_1 .

Таким чином, звернення до суду з вказаним позовними вимогами не захистить в повній мірі порушеного права позивача на оренду спірної земельної ділянки, оскільки вказана земельна ділянка поділена, тобто не існує як об`єкт цивільних прав, не використовується позивачем та перебуває у власності фізичної особи на підставі цивільно-правових угод (правочинів), які є чинними, та використовується останньою.

Стосовно інших аргументів та доводів сторін суд зазначає таке.

Відповідно до п. 23 Рішення ЄСПЛ "Проніні проти України" суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Враховуючи зазначене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки не забезпечують ефективного захисту та відновлення порушеного права Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Селянському (фермерському) господарству "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича ( АДРЕСА_1 ), Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області () та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Повне рішення складено 13.12.2021.

Суддя М.С. Глушков