РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2021Справа № 910/12285/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження

справу № 910/12885/21

за позовом Корпорації "ТСМ Груп"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 5 645 559,43 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Сидоренко В.В.;

від відповідача: Касьянов М.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Корпорація "ТСМ Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 5 645 559,23 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань, які виникли на підставі Договору № 17/18 на виконання комплексу робіт від 25.10.2018, внаслідок чого виникла заборгованість 4 831 380,00 грн, за прострочення сплати якої нараховані інфляційні втрати в сумі 568 976,15 грн та 3% річних - 245203,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 позовну заяву Корпорації "ТСМ Груп" залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

17.08.2021 через канцелярію суду від позивача на виконання ухвали від 09.08.2021 отримано заяву, в якій, зокрема, зазначено, що відповідачем у справі виступає виключно - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.08.2021 прийнято до розгляду позовну заяву Корпорації "ТСМ Груп" , відкрито загальне позовне провадження в справі №910/12285/21 та призначено підготовче засідання на 23.09.2021.

17.09.2021 від відповідача надійшли заява про закритий судовий розгляд справи, клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

20.09.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.09.2021 задоволено заяву представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про розгляд справи, яке відбудеться 23.09.2021, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В судовому засіданні 23.09.2021 оголошено перерву до 21.10.2021 та зобов`язано відповідача подати документи, які містять гриф «таємно» у відповідності до Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях.

21.10.2021 від позивача надійшла заява, у якій він зазначив, що документи на підтвердження розміру судових витрат буде подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

В судовому засіданні 21.10.2021 суд, розглянувши заяву позивача про закритий судовий розгляд справи, відмовив у її задоволенні з наступних підстав.

Частиною п`ятою статті 30 Господарського процесуального кодексу України справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Законом України "Про державну таємницю" визначено, що державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.

Разом з тим, матеріали справи не містять документів з грифом «таємно» та відповідачем не було подано до суду через спеціальний відділ по роботі з таємними документами належним чином засвідчені копії документів що містять інформацію з обмеженим доступом з грифом "таємно" у відповідності до Закону України "Про державну таємницю", відтак підстави для розгляду справи в закритому режимі відсутні.

Водночас, суд відклав розгляд справи на 04.11.2021, у зв`язку з неявкою представника відповідача в засідання суду та неподанням витребуваних судом доказів.

27.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній проти позову заперечує з підстав того, що, на його переконання, вина ДП НАЕК "Енергоатом" у порушенні зобов`язань за договором № 17/18 на виконання комплексу робіт від 25.10.2018 відсутня, оскільки несплата заборгованості перед позивачем відбулася, у зв`язку із наявністю значної дебіторської заборгованості, зокрема, у ДП «Гарантований покупець» перед відповідачем.

В судовому засіданні 04.11.2021 оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.12.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2021 задоволено заяву представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про розгляд справи, яке відбудеться 02.12.2021, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представник позивача в судовому засіданні 02.12.2021 позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову з посиланням на обставини, наведені у відзиві на позов.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 02.12.2021, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

25.10.2018 між Корпорацією «TCM ГРУП» (за договором - Генераьний підрядник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» (за договором - Замовник) був укладений договір на виконання комплексу робіт № 17/18 (надалі - Договір).

Відповідно п. 1.1 Договору, Відповідач доручив та зобов`язувався оплатити, а Позивач прийняв на себе зобов`язання по виконанню робіт з теми «Технічне переоснащення комплексу інженерно-технічних засобів системи фізичного захисту північної частини периметра Южно-Української АЕС». Розробка технічної документації.

У пункті 2.1. Договору сторони визначили, що вартість робіт за цим договором відповідно до протоколу угоди про договірну ціну та кошторису, що є невід`ємними частинами Договору, становить 6 994 620,00 грн в т.ч. ПДВ 20% - 1 165 770,00 грн.

Відповідно до п. 2.2. Договору розрахунки за виконані роботи проводитимуться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Генерального підрядника протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт.

Договір набуває чинності з дати підписання договору та скріплення його печатками і діє до 31.12.2019 (п. 11.5. Договору).

На виконання умов Договору позивач виконав, а відповідач прийняв без заперечень та зауважень роботи на загальну суму 6 989 219,41 грн, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками актами, а саме: Акт № 1-ПВР від 20.06.2019 на суму 683 640,00 грн; Акт № 2-ПВР від 20.06.2019 на суму 468 180,00 грн; Акт № 3-ПВР від 20.06.2019 на суму 106 920,00 грн; Акт № 4-ПВР від 20.06.2019 на суму 421 200,00 грн; Акт № 5-ПВР від 20.06.2019 на суму 139 320,00 грн; Акт № 6-ПВР від 20.06.2019 на суму 197 639,41 грн; Акт № 7-ПВР від 30.09.2019 на суму 93 960,00 грн; Акт № 8-ПВР від 30.09.2019 на суму 46 980,00 грн; Акт № 10-ПВР від 26.12.2019 на суму 393 660,00 грн; Акт № 11-ПВР від 26.12.2019 на суму 320 760,00 грн; Акт № 12-ПВР від 26.12.2019 на суму 142 560,00 грн; Акт № 13-ПВР від 26.12.2019 на суму 223 560,00 грн; Акт № 14-ПВР від 26.12.2019 на суму 194 400,00 грн; Акт № 15-ПВР від 26.12.2019 на суму 241 380,00 грн; Акт № 16-ПВР від 26.12.2019 на суму 21 600,00 грн; Акт № 17-ПВР від 26.12.2019 на суму 1 389 960,00 грн; Акт о 18-ПВР від 26.12.2019 на суму 999 540,00 грн; Акт № 19-ПВР від 26.12.2019 на суму 604 260,00 грн; Акт № 20-ПВР від 26.12.2019 на суму 90 720,00 грн; Акт № 9-ПВР від 26.12.2019 на суму 208 980,00 грн.

Відповідач зробив часткову оплату виконаних робіт в сумі 2 157 839,41 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Позивач 06.07.2021 направив на адресу відповідача претензію щодо сплати заборгованості № 132 від 06.07.2021, яку останній отримав 06.07.2021.

Відповіді від відповідача на претензію щодо сплати заборгованості на адресу позивача не надходило.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено зобов`язання, які виникли на підставі Договору № 17/18 на виконання комплексу робіт від 25.10.2018, внаслідок чого виникла заборгованість 4 831 380,00 грн, за прострочення сплати якої нараховані інфляційні втрати в сумі 568 976,15 грн та 3% річних - 245203,08 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши умови Договору № 17/18 на виконання комплексу робіт від 25.10.2018, суд встановив, що спірний договір має цивільно-правову природу договору підряду, в якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (виконавець) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно зі статтею 854 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов Договору ним у період було виконано роботи на суму 6 989 219,41 грн, про що складено та підписано Акти виконаних робіт, копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, відповідачем здійснено часткову оплату виконаних позивачем робіт в сумі 2 157 839,41 грн.

Отже, відповідач оплату вартості виконаних робіт за Договором в повному обсязі не здійснив, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в сумі 4 831 380,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повної оплати виконаних робіт, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 4 831 380,00 грн, що не було спростовано відповідачем належними засобами доказування та у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого йому товару, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 245 203,08 грн та інфляційні втрати у сумі 568 976,15 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

В частині нарахування інфляційних втрат судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних позивача, суд дійшов висновку, що вони є арифметично вірним, а тому задовольняє позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 245 203,08 грн та інфляційні втрати у сумі 568 976,15 грн.

Щодо заперечень відповідача, наведених у відзиві на позов, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і оскільки між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина 1 статті 1 ЦК), що регулюються актами цивільного законодавства України, то з огляду на положення частини 2 статті 617 ЦК та частини 2 статті 218 ГК відсутність у відповідача необхідних коштів, не звільняє його від обов`язку виконати зобов`язання за договором.

Аналогічна правова позиція, викладена в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року та у справі "Бакалов проти України" від 30 листопада 2004 року.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними в справі доказами, судом встановлено, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ) на користь Корпорації "ТСМ Груп" (03150, місто Київ, вул. Ямська, 72; ) заборгованість у розмірі 4 831 380 грн, 568 976 грн 15 коп. - інфляційних втрат, 245 203 грн 08 коп. - 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 84 683 грн 40 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 13.12.2021.

Суддя А.І. Привалов