ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

13 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1674/18
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П.,

розглянувши заяву судді Принцевської Н.М. про самовідвід у справі

за апеляційною скаргою Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2021 (суддя Д`яченко Т.Г.)

за позовами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Національного антикорупційного бюро України

до: Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України,

Товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Колективного підприємства «Будова»,

ОСОБА_1

про визнання додаткової угоди недійсною, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні апеляційного господарського суду перебуває апеляційна скарга Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2021.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Головея В.М., суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П., що підтверджується витягом з протоколу розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021.

09.12.2021 суддею Принцевською Н.М. подано заяву про самовідвід, яка мотивована тим, що під час проведення підготовчих дій та дослідження матеріалів справи було виявлено, що предметом Договору №227 /УПБ- 70Д від 25.11.2004 про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей є фінансування та будівництво в повному обсязі, згідно одержаної у встановленому законом порядку проектно-кошторисної документації на будівництво групи житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, підземними паркінгами, обладнанням, інженерними мережами та спорудами, орієнтованою загальною площею 35 тис. кв.м. на земельній ділянці загальною площею орієнтовно 2,5 га в м. в АДРЕСА_1.

Разом з тим, Принцевською Н.М. було оформлено право власності на житлове приміщення у жилому багатоповерховому будинку, який розташований в АДРЕСА_1.

Наявність житлового приміщення у жилому багатоповерховому будинку, який розташований в АДРЕСА_1, враховуючи предмет позовних вимог у справі №916/1674/18, може негативно вплинути при подальшому розгляді справи даним складом суду на уявлення інших сторін по даній справі стосовно неупередженості суду щодо вирішення даної апеляційної скарги.

Розглянувши заяву про самовідвід судді-учасника колегії Принцевської Н.М., колегія суддів дійшла висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Саме така правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 р. у справі № 9901/22/17.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає, щоб суд у межах своїх повноважень був неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії"» зазначено, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Морель проти Франції», пункти 45-50; «Пескадор Валеро проти Іспанії», пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лука проти Румунії», пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 44; «Пабла Кю проти Фінляндії», пункт 30; «Мікалефф проти Мальти», пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України», пункт 52).

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, визначено, що суддя заявляє самовідвід в розгляді справи, зокрема, в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на викладене та з метою забезпечення довіри до судової влади в Україні та достатніх гарантій для виключення будь-якого законного сумніву щодо особистої безсторонності судді-учасника колегії Принцевської Н.М., а також неупередженості останньої при розгляді даної справи, заява судді-учасника колегії Принцевської Н.М. про самовідвід від участі у розгляді даної справи підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, матеріали справи № 916/1674/18 підлягають передачі для повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому ст. 32 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39 ГПК України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву судді Принцевської Н.М. про самовідвід - задовольнити.

2. Відвести суддю Принцевську Н.М. від участі у розгляді справи.

3. Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу господарських судів та приписів статті 32 ГПК України матеріали справи №916/1674/18 передати до повторного автоматичного розподілу для визначення судді, який не є суддею-доповідачем.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Принцевська Н.М.

Разюк Г.П.