ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 910/12303/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Гребенюк Т.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибпродукт 97" (, проспект Голосіївський, буд. 120, корпус 1, м.Київ, 03127)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуційно-логістична компанія "Пілот" (, провулок Володимира Усенка, 2, м. Харків, 61093)
про стягнення коштів у розмірі 36022,24 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рибпродукт 97" (надалі позивач або ТОВ "Рибпродукт 97") звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуційно-Логістична Компанія "ПІЛОТ" (надалі відповідач або ТОВ «ДЛК «ПІЛОТ») про стягнення 36022,24 грн. боргу, а саме 34350,40 грн. основного боргу, 1094,37 грн. пені, 217,93 грн. процентів річних та 359,54 грн. інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору поставки №4/429 від 01.06.2020 року в частині своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та інфляційні втрати.

Відповідач просить закрити провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Так, за твердженням відповідача, оплата поставленої позивачем партії товару за видатковою накладною №0166 від 06.04.2021 року на загальну суму 69 354,72 грн. здійснена відповідачем згідно платіжних доручень №35523 від 27.05.2021 року та №42537 від 03.08.2021 року. Надані акти звірки взаємних розрахунків від 28.02.2021 року та від 27.07.2021 року, в яких містяться дані про наявність заборгованості за Договором підписані не уповноваженою особою, що, на думку відповідача, означає відсутність юридичної сиди документа, який підтверджує стан взаємних фінансових зобов`язань між сторонами на дату, вказану в акті та не може бути підставою для проведення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2021 року матеріали позовної заяви ТОВ "Рибпродукт 97" з доданими до неї документами передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Харківської області від 12.10.2021 року, для розгляду зазначеної справи визначено суддю Т.Д.Гребенюк.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву ТОВ "Рибпродукт 97" до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №910/12303/21, яку вирішено розглядати без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами. Також ухвалою Господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2021 року клопотання (заяву) ТОВ "Рибпродукт 97" про забезпечення позову вирішено повернути заявнику.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

08.11.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№26268), відповідно до якої ТОВ "Рибпродукт 97" просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

10.11.2021 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №26473), у яких ТОВ "Дистрибуційно-Логістична Компанія "ПІЛОТ" просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Зважаючи, що відповідні процесуальні документи подані у встановлений строк, Суд здійснює розгляд справи з їх урахуванням.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд встановив наступне.

01.06.2020 року між ТОВ "Рибпродукт 97" та ТОВ "Дистрибуційно-Логістична Компанія "ПІЛОТ" укладено договір поставки №4/429 (надалі Договір), відповідно до якого постачальник, на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується передати продукцію у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити товар за цінами, обумовленими сторонами в специфікації, погодженій шляхом її підписання сторонами одночасно з цим Договором.

Оплата покупцем кожної партії товару здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника в грошовій одиниці України гривні (п. 3.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.3. Договору, що викладений в Протоколі узгодження розбіжностей від 01.06.2020 року, оплата Покупцем кожної партії товару здійснюється в безготівковій формі не пізніше 45 календарних днів з дати прийняття поставленої партії товару Покупцем.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору поставки, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, протягом 2021 року між сторонами фактично склалися відносини щодо поставки продукції, які оформлювалися відповідними видатковими накладними та товарно-транспортними накладними на виконання відповідного Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивач поставив товар на суму 69 354,72 грн., що підтверджується видатковою накладною №0166 від 06.04.2021 року та товарно-транспортною накладною №166 від 06.04.2021 року, які підписані сторонами.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено порядок оформлення документів, які можуть підтверджувати господарські операції.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, відповідно до пункту 2.4. якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідно зазначити, що накладна - це супроводжуючий первинний документ, який використовується в бухгалтерському обліку та містить основні облікові дані про товар, що передається, відправляється, транспортується. Отже, накладна є належним документом, що підтверджує оформлення договірних відносин між сторонами.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №910/5226/17 належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Судом встановлено, що надана позивачем видаткова накладна є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, позаяк відповідає вимогам, зокрема статті 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995.

Також на підтвердження наявної між сторонами заборгованості позивачем надано Акт звірки взаєморозрахунків за період: вересень 2020 року-лютий 2021 року (а.с. 25) на загальну суму 121 351, 68 грн. та акт звірки заборгованості станом на 27.07.2021 року на загальну суму 34350, 40 грн. (а.с. 26).

Надаючи правову оцінку вказаних документів, Судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.19. у справі № 910/1389/18. Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відповідно до п. 3.7. Договору сторони можуть на вимогу однієї із сторін проводити звірки взаєморозрахунків, оформляючи акти звірки, які підписують відповідальні представники сторін із зазначенням посади та розшифровки підпису, завіреними печаткою сторони (у разі наявності). Акт звірки готує та сторона, на вимогу якої така звірка проводиться, після чого такий акт надсилається іншій стороні засобами електронного або факсимільного зв`язку. Сторона, яка отримала Акт звірки зобов`язана протягом 7 робочих днів його підписати та надіслати оригінал Акту засобами поштового зв`язку іншій стороні або заявити мотивовані зауваження. В разі, якщо протягом встановленого у цьому пункті строку розгляду акту, стороні, що надіслала акт не надійде оригінал підписаного без зауважень акту або зауваження до акту, такий акт вважається визнаним і узгодженим з боку обох сторін. Акт звірки є документом підтверджуючим стан взаємних фінансових зобов`язань між сторонами на дату, вказану в акті та є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

За твердженням відповідача, надані до позовної заяви акти (а.с. 25-26) підписані зі сторони ТОВ "ДЛК "ПІЛОТ" не уповноваженою на те особою бухгалтером Єнікєєвою. На підтвердження своїх доводів, відповідач надає копію посадової інструкції головного бухгалтера ТОВ «ДЛК «ПІЛОТ» від 29.05.2020 року, копію наказу від 11.01.2021 року про прийняття на роботу з 12.01.2021 року на посаду головного бухгалтера Клочко А.С., витяг зі штатного розпису ТОВ «ДЛК «ПІЛОТ» на лютий, липень 2021 року щодо посаду головного бухгалтера ОСОБА_1 , копію наказу від 11.01.2021 року про вступ на посаду директора ОСОБА_2 з 12 січня 2021 року.

Втім, відповідачем не спростовано, що бухгалтер ТОВ "Дистрибуційно-Логістична Компанія "ПІЛОТ" Єнікєєва не мала повноважень на підписання вказаних актів звірки взаємних розрахунків від імені відповідача. Також сторонами не заперечувалися обставини поставки товару за видатковою накладною №0166 від 06.04.2021 року.

Крім того, відповідачем сплачено заборгованість за Договором у сумі 34 350, 00 грн. згідно платіжного доручення №42537 від 03.08.2021 року.

Враховуючи встановлений факт сплати відповідачем заборгованості у розмірі 34 350, 00 грн., Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо тверджень відповідача про існування підстав для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, Суд зазначає наступне.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічну правову позицію викладено у Постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Слід зазначити, що поняття юридичний спір має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття спір про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Судом встановлено, що у відповіді на відзив (а.с.86-95) ТОВ «Рибпродукт 97» не визнає факт оплати ТОВ «ДЛК «ПІЛОТ» заборгованості у розмірі 34 350,00 грн. згідно платіжного доручення від 03.08.2021 року, що вказує на наявність спору між сторонами, тож у Суду відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відтак, з урахуванням положень статей 253, 530 Цивільного кодексу України та п. 3.3. Договору, оплата товару за видатковою накладною №0166 від 06.04.2021 року мала бути здійснена до 21.05.2021 року включно.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Оскільки відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 6.3. Договору поставки №4/429 01.06.2020 року, що викладений в Протоколі узгодження розбіжностей від 01.06.2020 року передбачено, що у разі порушення термінів розрахунків, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного в строк грошового зобов`язання за кожний день прострочення.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, і встановив, що її розмір обчислено позивачем арифметично невірно, відповідно, заявлені вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач при здійсненні розрахунку пені, невірно визначив дати, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язань з оплати товару, поставленого за видатковою накладною №0166 від 06.04.2021 року, без врахування приписів статті 253 Цивільного кодексу України, згідно яких перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Крім того, позивачем не враховано, що на момент поставки товару від 06 квітня 2021 року у відповідача існувала переплата у розмірі 4,32 грн., що мала бути врахована при визначенні суми заборгованості.

Так, згідно розрахунку Суду, проведеного у відповідності до наведених законодавчих приписів, пеня за порушення строку оплати товару, поставленого за видатковою накладною №0166 від 06 квітня 2021 року складає 1022, 43 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що позивач при здійсненні розрахунків інфляційних втрат та 3% річних, невірно визначив дати, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язань з оплати товару, поставленого за видатковою накладною №0166 від 06.04.2021 року, без врахування приписів статті 253 Цивільного кодексу України, згідно яких перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Також позивачем не враховано, що на момент поставки товару від 06 квітня 2021 року у відповідача існувала переплата у розмірі 4, 32 грн., що мала бути врахована при визначенні суми заборгованості.

Отже, суд перевірив наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, і встановив, що їх розмір обчислено позивачем арифметично невірно, відповідно заявлені суми підлягають задоволенню частково. Так, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням визначених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання грошових зобов`язань, та визначених позивачем дат, до яких підлягають нарахування 3% річних та інфляційні втрати, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з ТОВ «ДЛК «ПІЛОТ» 3% річних у розмірі 203,55 грн, інфляційні втрати у розмірі 68,70 грн.

Крім того, варто відзначити, що при здійсненні розрахунку інфляційних втрат суд виходив з того, що з системного аналізу ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та методики нарахування інфляційних втрат, вбачається, що останні підлягають нарахуванню, в разі якщо прострочення заборгованості тривало більше половини місяця.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою встановлюється ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином при зверненні до суду із відповідним позовом, ТОВ «Рибпродукт 97» мало сплатити судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. Натомість згідно платіжного доручення №5646 від 27 липня 2021 року сума сплаченого ТОВ «Рибпродукт 97» судового збору становить 2 379, 00 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог та виходячи з розміру судового збору, що підлягав сплаті за подання позовної заяви, відповідно до положень статті 129 ГПК України, в сумі 81,72 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись 73, 86, 123, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України,Суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибпродукт 97" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуційно-Логістична Компанія "ПІЛОТ" (, провулок Володимира Усенка, 2, м. Харків, 61093) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибпродукт 97" (, проспект Голосіївський, буд. 120, корпус 1, м.Київ, 03127) 3% річних у розмірі 203,55 грн., інфляційні втрати у розмірі 68,70 грн., пеню у розмірі 1022,43 грн. та 81,72 грн. судового збору, в іншій частині вимог - відмовити.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "09" грудня 2021 р.

Суддя Т.Д. Гребенюк