ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" грудня 2021 р. Справа № 924/786/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В., при секретарі судового засідання Виноградов Б.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» Бровари, Київська область,

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» Хмельницька область м. Нетішин,

про стягнення 1 341 165,36 грн.

Представники сторін:

від позивача, І.В. Малеванчук (в режимі ВКЗ), довіреність № 124 від 19.04.21;

від відповідача, не з`явися

Відповідно до ст.240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» Бровари, Київська область, до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» Хмельницька область м. Нетішин, про стягнення 1 341 165,36 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заярнюк І.В.

Ухвалою від 03.08.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.09.2021 р.

У засіданні 06.09.2021р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про продовження строку підготовчого провадження у справі на тридцять днів та про відкладення підготовчого засідання на 15 год.45 хв. 28.09.2021 року

У засіданні 28.09.2021р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про закриття підготовчого засідання по справі та призначення справи до розгляду по суті в судовому засіданні на 15:00год. 26.10.2021року.

У засіданні 26.10.2021р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про оголошення перерви в судовому засіданні на 15:00год. 23.11.2021року. Згідно довідки від 23.11.2021р. судове засідання по справі призначене на 23.11.2021р. не відбулось.

Ухвалою суду від 01.12.2021р. судове засідання призначено на 10.12.2021 р.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 1 341 165,36 грн. В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору поставки щодо оплати товару. Як на правове обґрунтування позову посилається на положення ст.11, 16, 525, 526, 530, 610-612, 625, 626, 629 ЦК України, ст.193, 216, 218, 220 ГК України.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує. Зазначає, що порушення умов оплати товару пов`язане із вкрай важким фінансовим станом підприємства, законодавчими змінами на енергоринку. Також відповідач заперечує проти заявлених до стягнення позивачем витрат на надання правової допомоги у розмірі 35 000грн. з огляду на відсутність доказів їх надання. Вважає, що розмір витрат не відповідає критеріям розумності та співрозмірності. Також зазначає про запровадження на території України карантину та наявності форс-мажорних обставин, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором. Із врахуванням викладеного у позові просить відмовити.

Позивач у відповіді на відзив щодо важкого фінансового становища відповідача вказує на відсутність в умовах договору будь-яких застережень про відкладальні умови, які стосуються оплати за надані Позивачем послуги, а Відповідачем не надано доказів вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. Позивач звертає увагу суду на співмірність витрат на правову допомогу.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

26.10.2020р. між ДП "НАЕК" "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електростанція") (Покупець) та ТОВ «Пері Україна» укладено договір поставки № 16880/53-124-01-20-12646 відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити елементи риштувань. Кількість, виробник, ціна та код Товару згідно з УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації № 1 (додаток №1 до договору), яка є невід`ємною частиною договору.

Предмет поставки по даному договору є Товар: код 44210000-5 згідно ДК 021:2015 Конструкції та їх частини. Обсяги закупівлі Товару та загальну ціну за договором може бути зменшено залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до договору, шляхом укладення додаткової угоди до договору. Місцем виконання даного договору є місто Нетішин Хмельницької області (розділ 1 договору). Строк поставки Товару протягом 45 календарних днів з дати підписання договору. (п.3.1 Договору).

Загальна вартість Товару по договору становить 1 330 137,80 грн. , крім того ПДВ 20% 266 027,56 грн. Всього: 1 596 165,36 грн. Ціна за одиницю Товару, кількість та загальна вартість Товару по договору визначається специфікацією № 1. До ціни Товару включена вартість маркування, упакування, тари, доставки (р.4).

Оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30-ти календарних днів з дати поставки Товару на склад Вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого Товару вимогам договору щодо його кількості та якості. Постачальник зобов`язується надати Покупцю електрону податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄДПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку Покупця (розділ 5 договору). Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Додатком №1 до Договору сторони погодили специфікацію № 1 у якій передбачено поставку товару на суму 1 596 165,36 грн.

04 грудня 2020 року Сторонами Договору було укладено Додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до якої продовжено термін поставки Товару до 26 грудня 2020 року та погоджено нову редакцію Специфікації №1 (Додаток №1). Відповідно до п.2 Додаткової угоди №1 до Договору загальна вартість Договору, зазначена у пункті 4.1. Договору залишилась без змін.

Позивачем згідно видаткової накладної № 20021883 від 23.12.2020р. поставлено відповідачу товар на суму 1 596 165,36 грн. Також на підтвердження поставки Товару Сторонами Договору було складено товарно-транспортну накладну №1306/1с від 23 грудня 2020 року. 19 травня 2021 року відповідач здійснив часткову оплату отриманого Товару по Договору в розмірі 255 000, 00 грн. згідно з платіжним дорученням №4023.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з договору поставки 16880/53-124-01-20-12646 від 26.10.2020р., згідно умов якого сторони взяли на себе зобов`язання з поставки та оплати товару.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Матеріалами справи підтверджено поставку позивачем відповідачу на підставі видаткової накладної № 20021883 від 23.12.2020р. товар на суму 1 596 165,36 грн. Також на підтвердження поставки Товару Сторонами Договору було складено товарно-транспортну накладну №1306/1с від 23 грудня 2020 року. 19 травня 2021 року відповідач здійснив часткову оплату отриманого Товару по Договору в розмірі 255 000, 00 грн. згідно з платіжним дорученням №4023.

Доказів повної сплати заборгованості відповідачем в сумі 1 341 165,36 грн. не надано, факту наявності боргу не спростовано. Відповідно суд вважає суму боргу обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, а тому остання підлягає стягненню із відповідача.

Щодо посилань відповідача на запровадження на території України карантину та наявності форс-мажорних обставин, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором, судом враховується таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12 березня 2020р. на усій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" до переліку форс-мажорних обставин, який міститься в ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", віднесено введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З аналізу наведеної норми слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

При цьому, сам факт встановлення карантину як форс-мажорної обставини не може бути самостійною підставою для невиконання зобов`язань у встановлений договором строк, оскільки повинен бути доведений причинно-наслідковий зв`язок між карантином та неможливістю виконання договору.

У пункті 7.1 договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або невиконання зобов`язань за договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 Закону України „Про Торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

Частиною першою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

У пункті 7.5. договору також передбачено, що доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат Торгово-промислової палати в Україні.

Однак в матеріалах справи відсутній відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, а також відсутні докази на підтвердження наміру його отримати відповідачем (листи, звернення, тощо).

Тому посилання відповідача на наявність карантину, як на форс-мажорну обставину, не є підставою для невиконання зобов`язань за договором поставки та звільнення відповідальності за невиконання зобов`язань за укладеним договором. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.05.2020р. у справі №918/289/19.

Судом береться до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказує на наявність незалежних від нього причин які потягли за собою невчасне виконання обов`язків щодо сплати вартості товару. Однак, дані доводи судом до уваги не приймаються, оскільки суб`єкт господарювання здійснює господарську діяльність на свій страх та ризик, при цьому особливості здійснення господарської діяльності того чи іншого суб`єкта господарювання не є підставою невиконання зобов`язання у визначений договором строк. Крім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному розмірі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000грн.

Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Судом враховано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. по справі №922/445/19).

Як вбачається з матеріалів справи 01.07.2021р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» (надалі-Клієнт) та Адвокатським бюро «Малеванчук та партнери» (надалі-Адвокатське бюро) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №01/07 (надалі-Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Клієнт доручає Адвокатському бюро надавати йому правову (правничу) допомогу шляхом представництва, захисту, здійснення інших видів правової (правничої) допомоги та дій, що мають юридичне значення, згідно законодавства про види адвокатської діяльності, а Адвокатське бюро зобов`язується виконувати отримані від Клієнта доручення від імені та за рахунок Клієнта в порядку та на умовах, визначених Договором.

Згідно п.3.1. Договору оплата за надання правової та/або правничої допомоги на підставі даного Договору здійснюється у формі гонорару (винагороди).

Відповідно до п.3.3. Договору гонорар Адвокатського бюро погоджується за взаємною домовленістю Сторін. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, а також порядок оплати фактичних витрат Адвокатського бюро за виконання доручень Клієнта визначаються додатковою угодою до даного Договору, яка є невід`ємною його частиною та набуває чинності з дня її підписання.

01.07.2021р. між ТОВ «Пері Україна» та АБ «Малеванчук та партнери» укладено Додаткову угоду №1 до Договору №01/07 про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до ч.1 Додаткової угоди вартість (винагорода/гонорар) правової (правничої) допомоги, яка полягає в представництві інтересів Клієнта щодо стягнення в судовому порядку заборгованості з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» з оплати вартості отриманого товару по Договору поставки №16880/53-124-01-20-12646 від 26 жовтня 2020 року. Сторонами визначена в таких розмірах: вивчення документів, що стосуються предмета спору 1000грн. (п.1.1.), підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості та підготовка додатків до неї 5 000, 00 грн. (п.1.2.), підготовка відповіді на відзив 4 000, 00 грн. (п.1.3.), представництво інтересів Клієнта при розгляді судової справи Господарського суду Хмельницької області 5 000, 00 грн. (п.1.4.).

Згідно ч.2 Додаткової угоди грошові кошти передбачені частиною 1 Додаткової угоди сплачуються Клієнтом протягом трьох робочих днів з моменту отримання від Адвокатського бюро рахунку-фактури на оплату відповідних послуг.

На підтвердження наданих послуг Сторонами Договору складено Акт №02/09/21 від 02 вересня 2021 року прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги №01/07 від 01.07.2021 та Додаткової угоди №1 від 01.07.2021 року на суму 15 000, 00 грн., акт №29/09/21 від 29 вересня 2021 року прийому-передачі наданих послуг до Договору на суму 10000грн., Акт №02/11/21 від 02.11.2021 року прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги №01/07 від 01.07.2021 на суму 5000грн. за участь у судовому засіданні 23.11.2021р. (яке згідно довідки від 23.11.2021р. не відбулось.). Таким чином загальна вартість наданих правничих послуг по Договору №01/07 про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2021 складає 25 000, 00 грн.

Відповідно до положень ч.4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того судом зауважується, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Відповідач заперечуючи щодо стягнення судових витрат на правову допомогу позивача вказує на їх невідповідність принципам співрозмірності та розумності зважаючи на складність справи.

Водночас, судом враховано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17, від 11.05.2018 р. та практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р.

Згідно із ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням змісту прийнятого рішення, принципу співрозмірності, критеріїв розумності та складності справи, судом вважаються обґрунтованими витрати позивача на правову допомогу у розмірі 25000грн.

Керуючись ст. ст. 232, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" Бровари, Київська область, до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Хмельницька область м. Нетішин, про стягнення 1 341 165,36 грн. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електростанція" (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд.20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" вулиця Об`їзна дорога, 60, м. Бровари, Київська область, 07400, код 31032954) 1 341 165,36 грн. боргу, 20 117,48 грн. судового збору, 25000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення до Північно - західного апеляційного господарського суду. Повний текст складено 10.12.2021р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2- ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «ХАЕС»

3- ТОВ «Пері Україна» - адвокату Кондратенко Т.В.