ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 року м. Дніпро Справа № 908/6036/14(908/2674/20)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Кузнецов В.О.,

секретар судового засідання Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.06.2021р. (повний текст складено - 10.06.2021р., суддя - Кричмаржевський В.А., м. Запоріжжя) у справі № 908/6036/14(908/2674/20)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод напівпровідників", м. Запоріжжя в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Дейнегіної К.М.

до 1. Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, м. Київ; 2. Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 726 868,00 грн.

в межах справи № 908/6036/14 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Завод напівпровідників", м. Запоріжжя

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.06.2021р. у справі № 908/6036/14(908/2674/20) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Приватного акціонерного товариства "Завод напівпровідників" заборгованість з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1 726 868,00 грн. Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Завод напівпровідників" судовий збір у розмірі 4 204,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що за рішеннями суду загальна сума заборгованості з відшкодування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість перед ПрАТ "Завод напівпровідників" склала 1 726 868 грн. Позивачем вірно обрано спосіб захисту порушеного права, беручи до уваги висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019р. у справі № 826/7380/15 та вірно заявлено позов про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві. Щодо заяв відповідачів про застосування у даній справі наслідків спливу строку позовної давності та заяви позивача про визнання поважними причини пропуску строку на заявлення вимог, суд першої інстанції виходив з наступного. Судом встановлено, що 25.05.2020р., тобто в межах строку позовної давності, ПрАТ "Завод напівпровідників" за захистом порушеного права звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Офісу великих платників податків Державної податкової служби. Запорізьким окружним адміністративним судом було відкрито провадження у справі за цим позовом, призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2020р. провадження у справі № 280/3554/20 закрито з тих підстав, що справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Також вказаною ухвалою роз`яснено позивачу право звернення до Господарського суду Запорізької області в порядку господарського судочинства за правилами, визначеними КУзПБ. Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з даним позовом через незначний період часу після виготовлення повного тексту ухвали адміністративного суду про закриття провадження у справі. Суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк з поважних причин, які залежали не лише і не стільки від позивача, а й взв`язку з обставинами, які знаходяться поза межами його контролю, зокрема, з фактом прийняття Запорізьким окружним адміністративним судом відповідної позовної заяви позивача до відповідачів та її розгляду судом впродовж певного строку до закриття провадження у справі.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 01.06.2021р., у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, розгляд апеляційної скарги здійснювати за участю представника Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що формування, ведення та офіційне опублікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється у порядку, визначеному ст. 200 ПК України. Відшкодування узгоджених сум податку здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості находження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку в межах сум, визначених законом про державний бюджет на відповідний рік. Вимога позивача про стягнення з Державного бюджету України на користь ПрАТ "Завод напівпровідників" суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 726 868,00 грн. не передбачена діючим законодавством. Податковий кодекс України не містить правових положень щодо стягнення суми бюджетного відшкодування. На даний час повернення сум бюджетного відшкодування здійснюється за механізмом, передбаченим правовими нормами ПК України шляхом внесення даних сум до Реєстру та Тимчасового реєстру. Відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість є виключно повноваженнями податкових органів та органів Державної казначейської служби України, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16.09.2015р. у справі № 21-881а15. Станом на 25.05.2021р. по ПрАТ "Завод напівпровідників" заборгованість по податкам та зборам складає 83 593 444,12 грн. Також, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.07.2017р. у справі № 908/6036/14 про банкрутство ПрАТ "Завод напівпровідників" судом визнано кредиторські вимоги Офісу великих платників податків ДПС м. Києва (правонаступник Головне управління ДПС у Запорізькій області) у розмірі 12 342 269,71 грн., з яких 10 560 952,21 грн. - 3 черга задоволення, 1 781 317,50 грн. - 6 черга задоволення. В податкових деклараціях за червень 2011р., серпень 2011р., в яких заявлено суми бюджетного відшкодування ПДВ, поданих ПрАТ "Завод напівпровідників", визначений напрям отримання бюджетного відшкодування - на розрахунковий рахунок платника. Відповідно до абз. 10 п. 200.12 ст. 200 ПК України у разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу. Відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок суперечить приписам п. 200.12 ст. 200 ПК України, оскільки на дату узгодження такого відшкодування сума податкового боргу перевищувала суму бюджетного відшкодування. Відповідач-2 вважає, що подання позову повторно з причини недодержання правил підвідомчості/підсудності після строку позовної давності (з урахуванням того, що первинний позов подано в межах строку - 1095 днів) не може вважатися підставою для зупинення перебігу строків давності для вимоги про стягнення заборгованості, ні початком для відліку строку встановленого ст. 102 ПК України та ст. 257 ЦК України. Позивачем не заявлена вимога про визнання протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо повернення з державного бюджету на користь позивача грошових коштів по податковим деклараціям за червень 2011р., серпень 2011р. Також позивачем не зазначено які дії відповідач-2 не здійснив для забезпечення відшкодування ПДВ по вказаним податковим деклараціям. Судом першої інстанції не було надано належної оцінки доводам відповідача-2, не досліджено первинних документів, що призвело до порушення норм процесуального права та прийняття неправильного рішення у справі. Відповідачем-2 було подано до суду першої інстанції заяву про зупинення провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, яка обґрунтована перебуванням на розгляді Великої Палати Верховного Суду справи № 905/2030/2019 (905/1159/20), предметом касаційного розгляду якої є наявність виключної правової проблеми у застосуванні ст. 7 КУзПБ під час визначення предметної підсудності (наявності або відсутності правових підстав) з розгляду позовів, сторонами яких є боржник та суб`єкт владних повноважень, зокрема, податковий орган, з огляду на наявність у спорі вимог майнового характеру. Судом вказану заяву було відхилено, оскільки таке зупинення суперечить вимогам ч. 3 ст. 195 ГПК України. Відповідач-2 був залучений до участі у даній справі вже на стадії її розгляду, а тому не мав можливості подати заяву про зупинення провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України на стадії підготовчого провадження.

В письмових поясненнях від 02.09.2021р. скаржник посилається на наявність судової практики у спорах щодо стягнення бюджетного відшкодування ПДВ, зокрема на постанови Верховного Суду від 03.12.2020р. у справі № 1340/4394/18, від 15.02.2021р. у справі № 280/4452/18, від 20.01.2021р. у справі № 520/3210/19.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Дейнегіної К.М. у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 01.06.2021р. - без змін. Посилається на те, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019р. у справі № 826/7380/15 "в зв`язку із відсутністю механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ, такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведе до ефективного відновлення права платників податків. Ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на користь позивача заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість". Представник відповідача-2 в судовому засіданні усно підтвердив, що Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, до якого повинна бути віднесена сума бюджетного відшкодування наразі не працює. Відповідачем-2 не надано жодних письмових, допустимих, належних та достатніх доказів щодо наявності податкового боргу ПрАТ "Завод напівпровідників" перед Державним бюджетом України у розмірі 83 593 444,12 грн. Натомість, загальна сума кредиторських вимог ГУ ДПС у Запорізькій області у справі № 908/6036/14 складає 10 560 952,21 грн. (3 черга задоволення) та 34 598 805,73 грн. (6 черга задоволення). 03.06.2021р. листом відповідач-2 зазначив про неможливість здійснення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог між сторонами. ПрАТ "Завод напівпровідників" здійснено погашення кредиторських вимог відповідача-2 третьої черги в повному обсязі. Позивач дійсно звернувся до Господарського суду Запорізької області з даним позовом поза межами строку (1095 днів), проте причини пропуску строку пов`язані з обставинами, які не залежали від позивача. Вимога про визнання протиправною діяльності відповідача-2 щодо повернення з Державного бюджету узгодженої суми ПДВ не може бути належним способом захисту порушеного права позивача, оскільки відповідно до норм ПК України це не є зобов`язанням контролюючих органів.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2021р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 06.09.2021р.

В судовому засіданні 06.09.2021р. представники скаржника та ліквідатора надали пояснення по апеляційній скарзі.

06.09.2021р. в судовому засіданні оголошено перерву до 18.10.2021р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2021р. у зв`язку із відпусткою судді Вечірка І.О. (доповідача) у період з 04.10.2021р. по 18.10.2021р. розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 08.11.2021р.

В судовому засіданні 08.11.2021р. представник скаржника надав додаткові пояснення по апеляційній скарзі.

08.11.2021р. в судовому засіданні оголошено перерву до 06.12.2021р.

06.12.2021р. в судовому засіданні представник скаржника виступив у судових дебатах.

Інші учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не забезпечили явку в судові засідання своїх повноважних представників, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників провадження у справі.

В судовому засіданні 06.12.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

В період з 08.09.2011р. по 21.09.2011р. Спеціалізованою ДПІ з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального ГУ ДФС (правонаступник - Офіс великих платників податків ДПС) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ "Завод напівпровідників" з питань нарахування від`ємного значення податку на додану вартість (ПДВ) за червень 2011р. та суми бюджетного відшкодування ПДВ з напрямком відшкодування за рахунок платника у банку за червень 2011р., яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось в березні, травні, червні, липні, жовтні, листопаді 2010р., січні - травні 2011р., за результатами якої складено акт № 212/08-08/31792555 від 23.09.2011р.

На підставі висновків акту перевірки 11.10.2011р. контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов`язань наступних періодів) з податку на додану вартість в розмірі 1 417 377,00 грн.;

- № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 157 589,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі № 2а-0870/9131/11 позов ПрАТ "Завод напівпровідників" задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі від 11.10.2011р. № та № .

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017р. постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі № 2а-0870/9131/11 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 03.08.2021р. постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017р. у справі № 2а-0870/9131/11 залишено без змін.

Також, в період з 15.11.2011р. по 25.11.2011р. Спеціалізованою ДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального ГУ ДФС (правонаступник - Офіс великих платників податків ДПС) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ "Завод напівпровідників" з питань достовірності нарахування від`ємного значення ПДВ за серпень 2011р. та суми бюджетного відшкодування ПДВ з напрямком відшкодування на рахунок платника у банку за серпень 2011р., яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось в серпні 2011р., січні-липні 2011р. За результатами перевірки складено акт № 246/08-08/31792555 від 28.11.2011р.

На підставі висновків акту перевірки 14.12.2011р. контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов`язань наступних періодів) з ПДВ у розмірі 309 491,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2019р. у справі № 2а-0870/12311/11 визнано протиправним та скасовано прийняте 14.12.2011р. Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі податкове повідомлення-рішення № .

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019р. у справі № 2а-0870/12311/11 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2019р. повернуто скаржнику без розгляду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційного скаргою Офісу великих платників податків ДПС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2019р. у справі № 2а-0870/12311/11.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.10.2020р. у справі № 2а-0870/12311/11 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020р.

За вказаними вище рішеннями адміністративного суду загальна сума заборгованості з відшкодування суми бюджетного відшкодування з ПДВ перед ПрАТ "Завод напівпровідників" склала 1 726 868,00 грн.

У зв`язку із неотриманням бюджетного відшкодування ПрАТ "Завод напівпровідників" 25.05.2020р. звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у м. Києві заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ у розмірі 1 726 868,00 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.06.2020р. відкрито провадження у справі № 280/3554/20.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2020р. закрито провадження у справі № 280/3554/20, роз`яснено позивачу право звернутись до Господарського суду Запорізької області в порядку господарського судочинства за правилами, визначеними КУзПБ.

19.10.2020р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ПрАТ "Завод напівпровідників" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Дейнегіної К.М. до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Офісу великих платників податків Державної податкової служби, м. Київ про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 726 868 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши чинне законодавство України, місцевий господарський суд 01.06.2021р. ухвалив оскаржуване рішення.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Господарського суду Запорізької області від 24.11.2016р. Приватне акціонерне товариство "Завод напівпровідників" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.12.2018р. ліквідатором Приватного акціонерного товариства "Завод напівпровідників" призначено арбітражного керуючого Дейнегіну К.М.

Позовні вимоги у даній справі мотивовано ст. 200 Податкового кодексу України, а також висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 12.02.2019р. у справі № 826/7380/15.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилався на відсутність на момент виникнення правовідносин механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ через не створення Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування.

Порядок визначення податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетне відшкодування) та строки проведення розрахунків, визначено ст. 200 Податкового кодексу України (надалі - ПК України).

Відповідно до п.п.14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Законом України від 21.12.2016р. № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" (набрав чинності з 01.01.2017р.) змінено порядок здійснення бюджетного відшкодування, який наразі не передбачає надання контролюючим органом Висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПКУ - платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 01.07.2015р., що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 01.01.2017р. у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до ст. 209 цього Кодексу (п. 200.11 ст. 200 ПК України).

Згідно з п. 200.15 ст. 200 ПК України в разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Відповідно до приписів п. п. "ґ" п. 200.12 ст. 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених п. п. "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені п. 200.13 ст. 200, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 200.17 ст. 200 ПК України встановлено, що джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Зазначені норми ст. 200 ПК України узгоджуються з п.п. 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017р. № 26 (далі - Порядок № 26).

Пунктом 52 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України (з урахуванням доповнень, внесених Законом № 1797) визначено, що до 10.01.2017р. центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення сум бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним п. 200.19 ст. 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 01.01.2017р., сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюється у порядку, визначеному ст. 200 цього Кодексу.

Відповідно до п. 56 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України (з урахуванням доповнень, внесених Законом № 1797) до 01.02.2017р. центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016р., за якими станом на 01.01.2017р. суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному ст. 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік.

Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Проте на момент виникнення спірних правовідносин Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

Встановлені у даній справі обставини, які наведені раніше, свідчать про те, що заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування в розмірі 1 726 868,00 грн. підтверджується актами перевірки та рішеннями судів.

Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01.04.2017р., так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач реалізував своє право та подав заяви про бюджетне відшкодування цієї суми в деклараціях з податку на додану вартість. Вказане встановлене також вищезазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Враховуючи те, що контролюючий орган протягом досить тривалого часу не вчинив жодних дій щодо подання до відповідного органу Державного казначейства України Висновку про бюджетне відшкодування в розмірі 1 726 868,00 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з Державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ПрАТ "Завод напівпровідників" заборгованості з бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 1 726 868,00 грн.

Наведений висновок узгоджується із висновками про застосування норм права, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019р. у справі № 826/7380/15, відповідно до якого такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву підприємства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податку на додану вартість, ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача в такій ситуації, є стягнення з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь підприємства заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Доводи скаржника щодо необхідності заявлення вимоги про визнання протиправною його бездіяльності щодо повернення з державного бюджету грошових коштів на користь позивача по податковим деклараціям за червень 2011р., серпень 2011р. спростовується вищенаведеними висновками Великої Палати Верховного Суду.

Щодо заяв відповідачів про застосування у даній справі наслідків спливу строку позовної давності та заяви позивача про визнання поважними причини пропуску строку на заявлення вимог слід враховувати наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

До заявлених позовних вимог про стягнення бюджетного відшкодування застосовується позовна давність у 1095 днів відповідно до приписів п.102.5 ПК України.

Право на звернення до суду з цим позовом у ПрАТ "Завод напівпровідників" виникло з дати набрання ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 2а-0870/9131/11 законної сили, тобто, 25.05.2017р.

Позивач визнає, що ним пропущено зазначений строк при зверненні з позовом до Господарського суду Запорізької області, враховуючи, що 1095 день від 25.05.2017р. припав на 24.05.2020р. (неділя) та до адміністративного суду позов було подано 25.05.2020р. - в останній день строку.

Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (п.п. 62, 66 рішення від 20.12.2007р. у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Матеріали даної справи свідчать, що 25.05.2020р., тобто в межах строку позовної давності, ПрАТ "Завод напівпровідників" за захистом порушеного права звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві та Офісу великих платників податків Державної податкової служби. Запорізьким окружним адміністративним судом було відкрито провадження у справі за цим позовом.

Відповідно до ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2020р. провадження у справі № 280/3554/20 було закрито, оскільки справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України). Також цією ухвалою роз`яснено позивачу право звернення до Господарського суду Запорізької області в порядку господарського судочинства за правилами, визначеними КУзПБ.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.10.2020р. ПрАТ "Завод напівпровідників" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві та Офісу великих платників податків Державної податкової служби про стягнення бюджетного відшкодування, тобто через незначний період часу після виготовлення повного тексту ухвали адміністративного суду про закриття провадження у справі.

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

Виходячи з аналізу наведених норм, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

Подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності (навіть у разі наступного закриття провадження у справі, а не відмови в позові або повернення позову), не перериває перебігу позовної давності.

В даному випадку, з урахуванням дати набрання ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 2а-0870/9131/11 законної сили, перебіг строку позовної давності розпочався 25.05.2017р. та на момент звернення ПрАТ "Завод напівпровідників" 15.10.2020р. до Господарського суду Запорізької області з даним позовом сплинув.

За змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій на думку добросовісного розсудливого спостерігача виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі заяв про закриття провадження у справі, подачі позовів в порядку іншого судочинства тощо.

Крім цього, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів віднесено розгляд справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Разом із тим, згідно із ч. 2 ст. 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Питання щодо підвідомчості розгляду спорів за участю податкового органу стали предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/2030/19(905/1159/20). Так, в постанові від 21.09.2021р. у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що ст. 7 КУзПБ як процесуальним законом змінено юрисдикцію розгляду ряду спорів фізичних осіб - боржників щодо їх майна, які раніше розглядалися у цивільних судах, а також віднесено до господарської юрисдикції ряд інших спорів юридичних осіб, які стосуються майна боржника (юридичної чи фізичної особи), зокрема й тих, які виникають з кредиторами - контролюючими органами щодо сплати податків та зборів. Так, абзацом 4 ч. 2 ст. 7 КУзПБ передбачено, що у разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. Такі повноваження суду характерні для адміністративного судочинства, яким розглядаються спори осіб із суб`єктами владних повноважень. Отже, законодавцем наділено господарські суди у справі про банкрутство повноваженнями щодо розгляду спору між боржником та суб`єктом владних повноважень за правилами офіційного з`ясування всіх обставин справи, характерними для розгляду адміністративних спорів (щодо виявлення та витребування доказів з ініціативи суду), що не передбачено загальними нормами ГПК України.

За таких обставин є неправильним та несправедливим покладення виключно на позивача відповідальності за помилку у визначенні підвідомчості відповідної справи і позбавлення його права на захист у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, з огляду на факт відкриття провадження у справі Запорізьким окружним адміністративним судом та розгляд справи цим судом протягом певного часу (25.05.2020р. -16.09.2020р.), місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позивачем пропущено строк звернення з позовом з поважних причин.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність захисту порушеного права позивача в зв`язку з наявністю поважних причин пропуску строку позовної давності та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на підставі ст. ст. 129, 282 ГПК України у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 01.06.2021р. у справі № 908/6036/14(908/2674/20) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 14.12.2021р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя В.О. Кузнецов