ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2259/21

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Бережний О.В. на підставі ордеру;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом за ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Ювіком" про стягнення 68 090,64 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) звернувся до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Ювіком" (далі по тексту - ТОВ „Ювіком") про стягнення заборгованості зі сплати дивідендів у розмірі 68 090,64 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем рішення загальних зборів учасників ТОВ „Ювіком", яке оформлено протоколом №1/20 від 19.03.2020р. про виплату дивідендів учасникам товариства.

ТОВ „Ювіком" повністю заперечувало проти задоволення заявлених позивачем позовних вимог, посилаючись на неврахування останнім рішення загальних зборів учасників ТОВ „Ювіком", яке оформлено протоколом №1/21 від 28.05.2021р., яким було відстрочено виплату дивідендів на термін дії карантину. Так, відповідачем було наголошено, що запровадження на території України карантину є обставиною непереборної дії, яка завдала відповідачу фінансових труднощів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

18.04.2019р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Яковлєвою О.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_1 має право на спадщину за заповітом, складеним ОСОБА_2 , на 5/12 часток спадкового майна, яке складається з частки у статутному капіталі ТОВ „Ювіком".

З відомостей є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 є учасником (засновником) ТОВ „Ювіком", частка якого у статутному капіталі складає 20,83% від загального розміру статутного капіталу.

12.08.2019р. ОСОБА_1 звернувся до ТОВ „Ювіком" із вимогою про забезпечення доступу до документів ТОВ „Ювіком".

Листом №034 від 02.09.2019р. ТОВ „Ювіком" у відповідь на звернення ОСОБА_1 було повідомлено про чинну редакцію статуту товариства а, також зазначено про неможливість надання фінансових документів, оскільки фінансовий рік ще не закінчився.

19.03.2020р. відбулись загальні збори учасників (засновників) ТОВ „Ювіком", за результатами проведення яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №1/20. Так, з питання 5-го порядку денного загальними зборами було прийнято рішення розподілити залишок нерозподіленого прибутку ТОВ „Ювіком" за 2018-2019 рр. у розмірі 486 901,26 грн. шляхом виплати, зокрема, ОСОБА_1 дивідендів у розмірі 101438,57 грн., розмір яких за вирахуванням податків та зборів складає 90 787,52 грн., шляхом їх перерахування в безготівковій формі на рахунок позивача в банківській установі в строк по 19.03.2021р.

З виписки по банківському рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 20.06.2020р. ТОВ „Ювіком" було перераховано на рахунок позивача дивіденди у розмірі 22 696,88 грн.

28.05.2021р. відбулись загальні збори учасників (засновників) ТОВ „Ювіком", за результатами проведення яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №1/21. Так, з питання 4-го порядку денного загальними зборами було прийнято рішення про відстрочення на період дії карантину виплату залишку дивідендів за 2019р. учасникам товариства, виплату яких здійснити не пізніше трьох місяців після дати відміни карантину, зокрема, ОСОБА_1 - залишок дивідендів у розмірі 76 078,93 грн., у тому числі податки та збори.

В процесі вирішення даного спору ТОВ „Ювіком" на підтвердження перебування останнього у скрутному фінансовому становищі у зв`язку з запровадженням на території України карантину було надано суду фінансову звітність (баланс), складену станом на 01.12.2020р.; додаткові угоди, листування з орендарем з приводу зменшення розміру орендних платежів.

Звертаючись до господарського суду із даними позовними вимогами ОСОБА_1 було наголошено про наявність правових підстав для присудження до стягнення з ТОВ „Ювіком" залишку дивідендів у розмірі 68 090,64 грн., які незважаючи на прийняте загальними зборами рішення, оформлено протоколом №1/20 від 19.03.2020р., не були виплачені відповідачем у строк до 19.03.2021р.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

В силу вимог ст. 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" № 2275-VIII від 06.02.2018р. (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що учасники товариства мають такі права: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; 2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; 3) брати участь у розподілі прибутку товариства; 4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 26 Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виплата дивідендів здійснюється за рахунок чистого прибутку товариства особам, які були учасниками товариства на день прийняття рішення про виплату дивідендів, пропорційно до розміру їхніх часток. Товариство виплачує дивіденди грошовими коштами, якщо інше не встановлено одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Дивіденди можуть виплачуватися за будь-який період, що є кратним кварталу, якщо інше не передбачено статутом. Виплата дивідендів здійснюється у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття рішення про їх виплату, якщо інший строк не встановлений статутом товариства або рішенням загальних зборів учасників.

Статтею 27 Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначено, що товариство не має права приймати рішення про виплату дивідендів або виплачувати дивіденди, якщо: 1) товариство не здійснило розрахунків з учасниками товариства у зв`язку із припиненням їх участі у товаристві або з правонаступниками учасників товариства відповідно до цього Закону; 2) майна товариства недостатньо для задоволення вимог кредиторів за зобов`язаннями, строк виконання яких настав, або буде недостатньо внаслідок прийняття рішення про виплату дивідендів чи здійснення виплати. Статутом товариства можуть додатково передбачатися інші умови, за яких загальні збори учасників не можуть приймати рішення про виплату дивідендів чи за яких дивіденди не можуть виплачуватися. Товариство не має права виплачувати дивіденди учаснику, який повністю або частково не вніс свій вклад.

Господарським судом в процесі вирішення даної справи було встановлено, що ОСОБА_1 належить 20,83% статутного капіталу ТОВ „Ювіком", тобто він виступає учасником товариства.

19.03.2020р. загальними зборами було прийнято рішення, оформлене протоколом №1/20, про виплату, зокрема, ОСОБА_1 дивідендів у розмірі 90 787,52 грн. (з урахуванням податків та зборів) у строк до 19.03.2021р.

Проте, в порушення прийнятого рішення ТОВ „Ювіком" 20.06.2020р. було виплачено позивачу дивіденди лише у розмірі 22 696,88 грн. Доказів сплати відповідачем на рахунок позивача дивідендів у розмірі 68 090,64 грн. у строк до 19.03.2021р. матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами товариства, надає акціонеру, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів акціонеру прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Враховуючи закріплене Законом України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» право учасника товариства на отримання частки прибутку (дивідендів), приймаючи до уваги прийняття загальними зборами рішення 19.03.2020р., оформленого протоколом №1/20, про виплату дивідендів у строк до 19.03.2021р. , яке ТОВ „Ювіком" виконано у повному обсязі не було, що мало наслідком порушення законних очікувань ОСОБА_1 на отримання грошових коштів, а, отже, і на мирне володіння майном, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

При цьому, господарським судом відхиляються доводи ТОВ „Ювіком" про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог з огляду на прийняття товариством рішення про відстрочення строку виплати дивідендів.

Постановою Кабінету Міністрів України „Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" №211 від 11.03.2020р. на усій території України протягом періоду з 12.03.2020р. по 03.04.2020р. було встановлено карантин, в результаті чого запровадженні деякі обмеження у всіх сферах життєдіяльності суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

В подальшому дія карантину, згідно постанов Кабінету Міністрів України, була неодноразово продовжена із запровадженням нових обмежень з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19.

19.03.2020р. загальними зборами було прийнято рішення, оформлене протоколом №1/20, розподілити залишок нерозподіленого прибутку ТОВ „Ювіком" за 2018-2019 рр. шляхом виплати учасникам товариства дивідендів.

При цьому, загальними зборами було вирішено виплатити дивіденди у строк до 19.03.2021р., що відповідає вимогам ч. 4 ст. 26 Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", якою передбачено, що дивідендів здійснюється у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття рішення про їх виплату, якщо інший строк не встановлений статутом товариства або рішенням загальних зборів учасників.

28.05.2021р. відбулись загальні збори учасників (засновників) ТОВ „Ювіком", за результатами проведення яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №1/21, про відстрочення виплати дивідендів учасникам товариства на період дії карантину, виплату яких здійснити не пізніше трьох місяців після відміни карантину.

Згідно зі ст. ст. 251 - 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 254 ЦК України до строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

З огляду на викладені вище приписи цивільного законодавства, якими визначено порядок розрахунку строків, враховуючи закріплене законом право загальних зборів встановлювати строк виплати дивідендів, який є відмінним від шестимісячного строку, господарський суд доходить висновку, що прийняте загальними зборами 28.05.2021р. рішення у розумінні вимог ст. 26 Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" не може вважатись таким, що змінює строки виплати дивідендів, оскільки строки визначаються роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Враховуючи вимоги Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", господарський суд доходить висновку, що строки виплати дивідендів можуть встановлюватися загальними зборами під час прийняття рішення про виплату дивідендів. В даному випадку такий строк був встановлений відповідачем до 19.03.2021р. При цьому, у випадку зміни певних обставин ТОВ „Ювіком" мало право на корегування встановлених рішенням загальних зборів строків виплати дивідендів але вказане питання підлягало вирішенню до 19.03.2021р., тобто до спливу дати виплати дивідендів з метою недопущення порушення правомірних (законних) очікувань ОСОБА_1 на отримання грошових коштів.

Проте, в даному випадку питання про відстрочення виплати дивідендів було розглянуто ТОВ „Ювіком" більш ніж через два місяця після закінчення визначеного рішенням загальних зборів строку, що свідчить про порушення прав позивача. Крім того, господарський суд звертає увагу ТОВ „Ювіком", що Законом України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" не передбачено право товариства на прийняття рішень про відстрочення виплати дивідендів, прострочення виплати яких вже мало місце на момент прийняття відповідного рішення.

Крім того, господарським судом критично оцінюються доводи ТОВ „Ювіком" що запровадження на території України карантину є обставиною непереборної дії, яка завдала відповідачу фінансових труднощів, а, отже, може бути підставою для відстрочення виплати дивідендів, оскільки, по-перше, загальними зборами було розподілено прибуток підприємства за 2018р.-2019р., по-друге, рішення про виплату дивідендів було прийнято загальними зборами вже після запровадження на території України карантину.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність у ОСОБА_1 права на стягнення з ТОВ „Ювіком" дивідендів, які згідно рішення загальних зборів, оформленого протоколом №1/20 від 19.03.2020р., мали бути сплачені відповідачем у строк до 19.03.2021р.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Рішенням Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 проголошено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог шляхом присудження до стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю „Ювіком" дивідендів у розмірі 68 090,64 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Ювіком /65031, Одеська обл., м. Одеса, вул. Агрономічна, буд. 205; ідентифікаційний код 19217618/ на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 / дивіденди у розмірі 68 090,64 грн. /шістдесят вісім тисяч дев`яносто грн. 64 коп./, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. /дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 07 грудня 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна