РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2021Справа № 910/13687/21

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОФ» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Чайки, вулиця Антонова, будинок 1-А) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛМА ІМПЕКС» (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 3 А) про стягнення 49 463,20 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОФ» (далі - позивач, ТОВ «МОФ») звернулось до Господарського суду міста Києва (далі - суд) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛМА ІМПЕКС» (далі - відповідач, ТОВ «ПАЛМА ІМПЕКС») про стягнення 49 463,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № МОФ-2411 про надання послуг зберігання товару (та послуг, пов`язаних зі зберіганням товару) та/або послуг декларування товару на митному складі ТОВ «МОФ» від 07.11.2018 в частині своєчасної та повної оплати за надані позивачем послуг, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яку позивач і просить стягнути з відповідача.

20.08.2021 автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 910/13687/21 та справу передано на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою суду від 25.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до інформації, яка була розміщена на офіційному сайті суду: https://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/pres-centr/novyny/1168991/ у зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень Господарським судом міста Києва було зупинено відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку.

Ухвалу суду від 25.08.2021 було направлено на адресу учасників справи 07.10.2021, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті вищевказаної ухвали.

Вказаною ухвалою суду було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також для подання всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити направлення позивачу копії відзиву на позов та доданих до нього документів; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву та запропоновано відповідності до п. 7.1. Договору № МОФ-2411 про надання послуг зберігання товару (та послуг, пов`язаних із зберіганням товару) та/або послуг з декларування товару на митному складі ТОВ «МОФ» від 07.11.2018, надати суду докази виставлення рахунків відповідачеві.

Також, відповідача було попереджено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини другої ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Частиною п`ятою ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини четвертої статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Так, на виконання приписів ГПК України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 25.08.2021 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№ 510) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, конверт з ухвалою суду від 25.08.2021, яка направлялась на адресу відповідача (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 3 А) була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «не знайден».

При цьому, відповідно даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження ТОВ «ПАЛМА ІМПЕКС» (ідентифікаційний код юридичної особи: 41587354) є: 01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 3 А.

Таким чином, оскільки рекомендований листом з повідомленням про вручення (№ 510) було надіслано за вірною адресою місцезнаходження відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відмітка відділення поштового зв`язку «не знайдений» приймається судом як підтвердження відсутності відповідача за вказаною адресою.

Відповідно до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п. 99-2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 в чинній редакції (далі - Правила) рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

Суд зазначає, що повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштових конверту з відміткою «не знайден» свідчить, що рішення (ухвали) не вручені з причин, які не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

Крім того, відповідно до частини другої ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами першою та другою ст. 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина перша ст. 4 цього Закону).

Відтак, відповідач мав право та не був позбавлений можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 25.08.2021 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Однак, відзиву на позов відповідачем не подано, будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень проти заявлених позовних вимог не подав.

Позивачем, витребуваних ухвалою суду від 25.08.2021 документів, а саме: докази виставлення рахунків відповідачеві відповідно до п. 7.1. Договору № МОФ-2411 про надання послуг зберігання товару (та послуг, пов`язаних із зберіганням товару) та/або послуг з декларування товару на митному складі ТОВ «МОФ» від 07.11.2018 в матеріали справи надано не було.

Відповідно до частини другої ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у частині дев`ятій ст. 165 ГПК України.

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частинами першою та другою ст. 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

З огляду на вказані приписи ГПК України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до частини першої ст. 251 ГПК України, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів частини дев`ятої ст. 165 та частини другої ст. 178 ГПК України.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

07.11.2018 між ТОВ «МОФ» (далі - Виконавець) та ТОВ «ПАЛМА ІМПЕКС» (далі - Замовник) був укладений Договір № МОФ-2411 про надання послуг зберігання товару (та послуг, пов`язаних зі зберіганням товару) та/або послуг декларування товару на митному складі ТОВ «МОФ» (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору, Виконавець зобов`язується зберігати товар, переданий йому Замовником, та надати Замовнику послуги, пов`язані із зберіганням товару, що оформлюється (випускається) на митному складі (з митного складу) ТОВ «МОФ», який визначений у п. 4.1. Договору, а також, за необхідності надавати послуги із декларування товару Замовника (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується оплатити визначену за домовленістю сторін грошову суму за надані Послуги.

Обов`язки Виконавця зі зберігання товару Замовника виникають з моменту прийняття товару Замовника на зберігання та припиняються з моменту передачі товару Замовнику або уповноваженій ним особі (п. 2.3. Договору).

Згідно з п. 2.4. Договору, на підтвердження факту надання Виконавцем Послуг та (або) виконання робіт відповідно до умов цього Договору протягом кожного (повного або неповного) календарного місяця за період дії Договору сторони складають та підписують Акт здачі-приймання робіт (послуг) із зазначенням видів та фактичного обсягу виконаних робіт (наданих послуг).

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Виконавець приймає на відповідальне зберігання товар Замовника, а також здійснює інші послуги, пов`язані зі зберіганням товару, а за необхідності, надає послуги з митного декларування товару, на території складу ТОВ «МОФ», що знаходиться за адресою: 08130, Україна, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайка, вул. Антонова, 1-А.

Умовами пп. 5.1.11. п. 5.1. Договору передбачено, що Виконавець останнього дня кожного календарного місяця, протягом якого надавалися Послуги за цим Договором виставляє Замовнику рахунок та підписаний Акт наданих послуг у 2 (двох) примірниках для підпису Замовником.

Відповідно пп. 5.2.3. п. 5.2. Договору, Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання Акту здачі-приймання робіт (послуг) підписати 1 (один) примірник цього акту та надіслати його виконавцю. Замовник має право відмовитись від прийняття Послуг за Договором, якщо вони надані неналежним чином, шляхом письмової мотивованої відмови від підписання акту. Якщо протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання Акту здачі-приймання робіт (послуг) Замовник не надав підписаний його примірник або письмову мотивовану відмову від його підписання, вважається, що Послуги за Договором надані у повному обсязі.

Замовник зобов`язаний до моменту прийомки/відвантаження товару, а, в окремих випадках, у строки, погоджені сторонами, надати Виконавцю всі необхідні документи, належним чином складені та завірені, для виконання операцій щодо прийомки/відвантаження товару за цим Договором (пп. 5.2.5. п. 5.2. Договору).

Пунктами 6.1. та 6.2. Договору передбачено, що Замовник та Виконавець будуть спільно, не частіше 1 (одного) разу на 6 (шість) місяців проводити інвентаризацію товару, що знаходиться на зберіганні. Інвентаризація проводиться в строки, спільно визначеними сторонами чи відповідно до графіку, узгодженого сторонами. Інвентаризація проводиться шляхом фізичного перерахунку товару за участю представників Замовника та Виконавця. Якщо результати фізичного перерахунку та документальні облікові данні збігаються, то сторони підписують Акт інвентаризації/інвентаризаційний опис. При розбіжності результатів перерахунку сторони проводять спільний перерахунок переданих на зберігання товарів. (Загальноприйнятий альтернативний метод інвентаризації передбачає звіряння Замовником результатів власних підрахунків із обліковими даними Виконавця. Якщо опис Замовника не збігається з обліковими даними Виконавця, обидві сторони повинні невідкладно спільно провести фізичне описування, щоб улагодити будь-які розходження між документацією та результатами фізичного перерахунку). Кожна сторона зберігає копію Акта інвентаризації/інвентаризаційного опису для виправлення даних бухгалтерського обліку.

Згідно з п. 7.1. Договору, Замовник оплачує надані Виконавцем Послуги, передбачені п. 1.1. даного Договору, протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати виставлення рахунку. Оплата виконується відповідно до рахунку Виконавця, та підписаного Сторонами Акту здачі-приймання робіт (послуг). Ціна (вартість) Договору складається з суми всіх сплачених за даним Договором рахунків-фактур Виконавця.

Рахунки за послуги виставляються Виконавцем останнього робочого дня кожного місяця, або по факту виконання робіт (послуг). До рахунків може бути доданий акт здачі-приймання наданих послуг, звіт про виконану роботу і надані послуги. Оплата виконується шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця за реквізитами, вказаними у цьому Договорі, в національній грошовій одиниці України на підставі отриманих від Виконавця рахунків, у строки, обумовлені п. 7.1. Договору (п. 7.2. Договору).

Відповідно до п. 7.3. Договору, тарифи на послуги Виконавця відображені в Додатку № 1 до даного Договору, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Сторони домовились, що Виконавець вправі в односторонньому порядку змінювати тарифи, визначені Додатком № 1 до даного Договору, письмово повідомивши про це Замовника не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дати зміни вищевказаних тарифів (п. 7.4. Договору).

Згідно з п. 14.1. та п. 14.2. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року. По закінченні строку дії Договору, він вважається продовженим на наступний рік (12 місяців), якщо жодна зі сторін, за один місяць до спливу строку його дії, не сповістила письмово іншу сторону про розірвання Договору.

Умови щодо порядку надання послуг згідно з положеннями даного Договору, які включають прийом/видачу товару зі складу Виконавця, строки, терміни та порядок проведення інвентаризації, інші умови та правила здійснення операцій з товаром Замовника на території складського приміщення Виконавця, відображено у додатках до даного Договору п. 14.7. Договору.

Додатком № 1 від 07.11.2018 до договору № МОФ-2411 від 07.11.2018, який є невід`ємною частиною Договору, сторонами було погоджено Тарифи на послуги митного складу ТОВ «МОФ», розташованого за адресою: 08130, Україна, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайка, вул. Антонова, 1-А (далі - МС).

Додатковою угодою № 1 від 07.06.2019 до Договору № МОФ-2411 від 07/11/2018, яка є невід`ємною частиною Договору, сторонами було погоджено Тарифи на послуги митного складу ТОВ «МОФ», розташованого за адресою: 08130, Україна, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайка, вул. Антонова, 1-А (далі - МС), а також на прилеглій до МС території.

Як зазначає позивач, ним були виставлені рахунки на оплату № 214 від 25.06.2019 на суму 28 490,40 грн з ПДВ, № 3676 від 10.10.2019 на суму 13 269,60 грн з ПДВ, № 3716 від 31.08.2020 на суму 2 976,00 грн з ПДВ, № 4320 від 30.09.2020 на суму 2 880,00 грн з ПДВ, № 5120 від 31.10.2020 на суму 3 199,20 грн з ПДВ, № 5779 від 30.11.2020 на суму 3 096,00 грн з ПДВ, № 6531 від 31.12.2020 на суму 2 976,00 грн з ПДВ, № 459 від 31.01.2021 на суму 2 976,00 грн з ПДВ, № 1094 від 28.02.2021 на суму 2 352,00 грн з ПДВ, № 2149 від 16.04.2021 на суму 2 604,00 грн з ПДВ, № 2402 від 30.04.2021 на суму 2 520,00 грн з ПДВ, № 3099 від 31.05.2021 на суму 2 604,00 грн з ПДВ, № 3731 від 30.06.2021 на суму 2 520,00 грн з ПДВ, а всього на суму 72 463,20 грн з ПДВ.

Позивачем в матеріали справи були надані складені ним Акти наданих послуг № 1008 від 25.06.2019 на суму 28 490,40 грн з ПДВ, № 7628 від 10.10.2019 на суму 13 269,60 грн з ПДВ, № 7636 від 31.08.2020 на суму 2 976,00 грн з ПДВ, № 8752 від 30.09.2020 на суму 2 880,00 грн з ПДВ, № 10071 від 31.10.2020 на суму 3 199,20 грн з ПДВ, № 11329 від 30.11.2020 на суму 3 096,00 грн з ПДВ, № 12808 від 31.12.2020 на суму 2 976,00 грн з ПДВ, № 871 від 31.01.2021 на суму 2 976,00 грн з ПДВ, № 2174 від 28.02.2021 на суму 2 352,00 грн з ПДВ, № 4322 від 16.04.2021 на суму 2 604,00 грн з ПДВ, № 4861 від 30.04.2021 на суму 2 520,00 грн з ПДВ, № 6250 від 31.05.2021 на суму 2 520,00 грн з ПДВ, № 7493 від 30.06.2021 на суму 2 604,00 грн з ПДВ, а всього на суму 72 463,20 грн з ПДВ.

При цьому, позивач у позовній заяві вказує, що відповідачем було сплачено за рахунком на оплату № 214 від 25.06.2019 - 15 000,00 грн з ПДВ та за рахунком № 3676 від 10.10.2019 - 8 000,00 грн з ПДВ, таким чином заборгованість відповідача щодо зберігання товару, за підрахунками позивача, становить 49 463,20 грн з ПДВ, що вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 та карткою рахунку 361.

Також позивачем в матеріали справи були надані податкові накладні № 838 від 31.05.2019 на суму 1 980,00 грн з ПДВ та № 254 від 25.06.2019 на суму 28 490,40 грн з ПДВ з квитанціями про реєстрацію; № 695 від 25.09.2019 на суму 8 000,00 грн з ПДВ та № 266 від 10.10.2019 на суму 5 269,60 грн з ПДВ з квитанціями про реєстрацію; № 900 від 31.08.2020 на суму 2 976,00 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію; № 1025 від 30.09.2020 на суму 2 880,00 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію; № 1083 від 31.10.2020 на суму 3 199,20 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію; № 1154 від 30.11.2020 на суму 3 096,00 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію; № 1207 від 31.12.2020 на суму 2 976,00 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію; № 760 від 31.01.2021 на суму 2 976,00 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію; № 975 від 28.02.2020 на суму 2 352,00 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію; № 564 від 16.04.2021 на суму 2 604,00 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію; № 1091 від 30.04.2021 на суму 2 520,00 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію; № 1020 від 31.05.2021 на суму 2 604,00 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію; № 1153 від 30.06.2021 на суму 2 520,00 грн з ПДВ з квитанцією про реєстрацію.

25.02.2021 ТОВ «МОФ» звернулось до ТОВ «ПАЛМА ІМПЕКС» з листом вих. № 323, в якому повідомило, що на митному складі ТОВ «МОФ», реєстраційний номер митного складу М/0222/V/04, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайка, вул. Антонова, 1-А, було розміщено товар: фарба на акриловій основі, розчинна у водному середовищі, код УКТЗЕД , вага брутто 4 659,60 кг, фактурна вартість 12 754,62 долара США (Договір про надання послуг зі зберігання товару на митному складі ТОВ «МОФ» від 07.11.2018 № МОФ-2411), строк зберігання якого закінчується 07.11.2021, а термін придатності товарів, переданих на зберігання, спливає в серпні цього року, у зв`язку з чим, ТОВ «МОФ» просив в термін 01.06.2021 вжити заходи щодо вивезення товарів з МС ТОВ «МОФ».

Лист вих. № 323 від 25.02.2021 був надісланий ТОВ «ПАЛМА ІМПЕКС» 25.02.2021, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною Укрпошти № 889 та квитанцією ПАТ «Укрпошта» від 25.02.2021, однак не був вручений під час доставки із зазначенням причини «інше», що підтверджується перевіркою статусу відстеження з офіційного сайту Укрпошта: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.

20.07.2021 ТОВ «МОФ» звернулось до ТОВ «ПАЛМА ІМПЕКС» з претензією вих. № 360, в якій позивач просив відповідача протягом 10 календарних днів з моменту отримання претензії сплатити суму боргу в розмірі 49 463,20 грн.

Претензія вих. № 360 від 20.07.2021 була надіслана ТОВ «ПАЛМА ІМПЕКС» 22.07.2021, що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 049, накладною Укрпошти № 049 та квитанцією ПАТ «Укрпошта» від 22.07.2021. Разом з претензією було надіслано картка рахунку 361 за 01.01.2018-12.07.2021.

Вказана претензія та картка рахунку було повернуто за зворотною адресою із зазначенням причин: «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Однак, оскільки відповідачем не здійснено оплату за послуги зберігання товару, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).

Зі змісту частини першої ст. 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини другої ст. 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.

Частина перша ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша ст. 627 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (частина друга ст. 628 ЦК України).

Як встановлено судом договірні відносини сторін виникли на підставі Договору № МОФ-2411 про надання послуг зберігання товару (та послуг, пов`язаних зі зберіганням товару) та/або послуг декларування товару на митному складі ТОВ «МОФ» від 07.11.2018.

Частиною першою ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Умовами п. 7.1. Договору передбачено, що Замовник оплачує надані Виконавцем Послуги, передбачені п. 1.1. даного Договору, протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати виставлення рахунку. Оплата виконується відповідно до рахунку Виконавця, та підписаного Сторонами Акту здачі-приймання робіт (послуг). Ціна (вартість) Договору складається з суми всіх сплачених за даним Договором рахунків-фактур Виконавця.

Рахунки за послуги виставляються Виконавцем останнього робочого дня кожного місяця, або по факту виконання робіт (послуг). До рахунків може бути доданий акт здачі-приймання наданих послуг, звіт про виконану роботу і надані послуги. Оплата виконується шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця за реквізитами, вказаними у цьому Договорі, в національній грошовій одиниці України на підставі отриманих від Виконавця рахунків, у строки, обумовлені п. 7.1. Договору (п. 7.2. Договору).

За приписами ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено, п. 7.1. Договору передбачено, що Замовник оплачує надані Виконавцем Послуги, передбачені п. 1.1. даного Договору, протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати виставлення рахунку. Оплата виконується відповідно до рахунку Виконавця, та підписаного Сторонами Акту здачі-приймання робіт (послуг). Оплата виконується шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця за реквізитами, вказаними у цьому Договорі, в національній грошовій одиниці України на підставі отриманих від Виконавця рахунків, у строки, обумовлені п. 7.1. Договору (п. 7.2. Договору).

Позивачем в матеріали справи, були надані виставлені ним рахунки на оплату, однак докази надання вказаних рахунків відповідачу та отримання їх останнім в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою суду від 25.08.2021 позивачу було запропоновано надати суду докази виставлення рахунків відповідачеві відповідно до п. 7.1. Договору № МОФ-2411 про надання послуг зберігання товару (та послуг, пов`язаних із зберіганням товару) та/або послуг з декларування товару на митному складі ТОВ «МОФ» від 07.11.2018, однак зазначені документи позивачем надані не були.

Усі господарські операції, у тому числі і надання послуг, відображаються в бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування (документація).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначаються Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 (далі - Закон № 996-XIV).

Частиною першої ст. 9 Закону № 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до абзацу одинадцятого ст. 1 Закону № 996-XIV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Чинним законодавством не передбачені будь-які типові документи для оформлення операцій з надання (отримання) послуг. Як правило, таким документом є акт наданих послуг.

Враховуючи норми Закону № 996-XIV, Акт наданих послуг набуває статусу первинного документа, що засвідчує факт здійснення господарської операції, після належним чином його оформлення.

За загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції (постанова Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/14900/19).

Тобто Акт наданих послуг повинен містити всі обов`язкові реквізити, передбачені частиною другою ст. 9 Закону № 996-XIV та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 № 88 (далі - Положення № 88).

Так, згідно з частиною другою ст. 9 Закону № 996-XIV, первинний документ повинен містити, зокрема, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Аналогічні вимоги до первинного документу містяться у п. 2.4. Положення № 88.

Державна податкова служба України у листі від 06.02.2012 №2282/6/15-1415 відносить акт надання послуг до первинних документів, що свідчать про факт надання та отримання послуг, і які повинні бути обліковані на підприємствах. Державна податкова служба України роз`яснює: «Відповідно до абз. 2 п. 137.1 ст.137 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг. Відповідно до п. 135.2 ст. 135 Кодексу доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.».

Умовами п. 2.4. Договору сторонами було погоджено, що на підтвердження факту надання Виконавцем Послуг та (або) виконання робіт відповідно до умов цього Договору протягом кожного (повного або неповного) календарного місяця за період дії Договору сторони складають та підписують Акт здачі-приймання робіт (послуг) із зазначенням видів та фактичного обсягу виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно пп. 5.2.3. п. 5.2. Договору, Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання Акту здачі-приймання робіт (послуг) підписати 1 (один) примірник цього акту та надіслати його виконавцю. Замовник має право відмовитись від прийняття Послуг за Договором, якщо вони надані неналежним чином, шляхом письмової мотивованої відмови від підписання акту. Якщо протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання Акту здачі-приймання робіт (послуг) Замовник не надав підписаний його примірник або письмову мотивовану відмову від його підписання, вважається, що Послуги за Договором надані у повному обсязі.

На підтвердження факту надання позивачем Послуг та (або) виконання робіт відповідачу відповідно до умов спірного Договору, позивачем були надані вищезазначені Акти надання послуг на загальну суму 72 463,20 грн з ПДВ, однак вказані акти підписані лише зі сторони позивача, тоді як умовами спірного Договору передбачено, що на підтвердження факту надання позивачем послуг сторони складають та підписують Акт здачі-приймання робіт (послуг) із зазначенням видів та фактичного обсягу виконаних робіт (наданих послуг), що передбачає наявність підпису відповідача.

Таким чином, приймаючи до уваги норми законодавства, розглядаючи Акт наданих послуг як первинний документ бухгалтерського обліку для фіксації здійснення господарської операції, він має містить такий обов`язковий реквізит, як підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, однак підпис уповноваженої особи ТОВ «ПАЛМА ІМПЕКС» в наданих позивачем Актах наданих послуг відсутній.

При цьому, матеріали справи також не містять доказів отримання відповідачем (надсилання позивачем) Актів надання послуг, для надання відповідачу можливості підготувати письмову мотивовану відпмову від підписання актів, у разі неприйняття послуг позивача, передбаченої пп. 5.2.3. п. 5.2. Договору, або для встановлення факту надання послуг у повному обсязі після закінчення 5 (п`яти) денного терміну, встановленого відповідачу для надання мотивованої відмови з моменту отримання вказаних Актів.

Верховний Суд у справі № 908/771/19 дійшов висновку, що акт здавання-прийняття робіт (послуг) є тим первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підставі якого виникає обов`язок сплати. Суд касаційної інстанції, застосовуючи ст. 530 ЦК України, зазначив, що саме з часу їх отримання і підписання має відраховуватися строк, визначений у договорі.

Як зазначає позивач, неоплата наданих вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 та картки рахунку 361, однак вказані документи не є первинними документи в розумінні Закону № 996-XIV та не є належним підтвердженням прийняття позивачем на зберігання товарів відповідача та надання послуг з їх зберігання, та мають розглядатись у сукупності з іншими доказами.

Слід зазначити, що податкові накладні, надані позивачем на підтвердження надання послуг, були видані платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, та є підставою лише для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 ПК України) та не є документами, які підтверджують факт отримання відповідачем послуг та наявності у нього заборгованості перед позивачем.

Фактом підтвердження господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, які позивачем не були надані суду, а не податкові накладні, які підтверджують лише порядок оподаткування цієї операції, оскільки сам факт вчинення оподаткування не свідчить про наявність господарської операції та наявність правовідносин між сторонами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2020 у справі № 922/2081/19.

При цьому, податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару (надання послуг) та їх прийняття. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15 та від 29.01.2020 у справі № 916/922/19.

Крім того, судом прийнято до уваги, що позовна заява містить в собі посилання, що позивачем було прийнято на зберігання товар відповідно до митного режиму митного складу по МД UA125110/2018/422962 від 22.11.2018, а саме: фарба на акриловій основі, розчинна у водному середовищі, код УКТЗЕД , вага брутто 4 659,60 кг, фактурна вартість 12 754,62 долара США, однак доказів прийняття вказаного товар на зберігання в матеріали справи надано не було, тоді як відповідно до п. 2.3. Договору, обов`язки Виконавця зі зберігання товару Замовника виникають з моменту прийняття товару Замовника на зберігання та припиняються з моменту передачі товару Замовнику або уповноваженій ним особі.

Частиною першою та другою ст. 428 МК України передбачено, що утримувач митного складу веде облік товарів, що розміщуються на цьому складі та випускаються з нього, та щоквартально подає митному органу звіт про рух товарів на складі за попередній квартал за формою, що встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Митний орган має право вимагати подання позачергового звіту не частіше, ніж один раз на рік. Облік товарів на митному складі ведеться утримувачем митного складу з використанням звичайних правил складського обліку.

Судом враховано, що для підтвердження прийняття товару, з урахуванням умов пп. 5.2.5. п. 5.2., в матеріали справи не були надані всі необхідні документи, належним чином складені та завірені, для виконання операцій щодо прийомки/відвантаження товару за спірним Договором, як і не надано акту інвентаризації/інвентаризаційний опис, передбачений пп. 6.1.-6.2. Договору, для встановлення кількості товару.

Відповідно до частини першої ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини першої ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У частині третій ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2021 по справі № 922/51/20).

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Приймаючи о уваги викладене, дослуживши надані в матеріали справи докази, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження прийняття на зберігання ТОВ «МОФ» товару ТОВ «ПАЛМА ІМПЕКС», а саме: фарби на акриловій основі, розчинна у водному середовищі, код УКТЗЕД , вага брутто 4 659,60 кг, фактурна вартість 12 754,62 долара США, як і не містить належних та допустимих доказів надання ТОВ «ПАЛМА ІМПЕКС» послуг зі зберігання вказаного товару.

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2021.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ