ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Справа№ 910/16341/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Владимиренко С.В.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 про відмову в забезпеченні позову

у справі № 910/16341/21 (суддя: Комарова О.С.)

за позовом 1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГЛУШКОВА 9-В»

про визнання незаконним та скасування рішення

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГЛУШКОВА 9-В» про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів ОСББ «Глушкова 9-В», яке оформлене протоколом № 7 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 23 червня 2021 року.

Одночасно з позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій заявники просять вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення рішення загальних зборів ОСББ «Глушкова 9-В», яке оформлене протоколом № 7 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 23 червня 2021 року та заборони вчинення відповідачу дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 у справі № 910/16341/21 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 у справі № 910/16341/21 та прийняти нову ухвалу про задоволення її заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права. Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, визначаючи співмірність негативних наслідків від вжиття заходів для забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, не правильно зробив висновки. Невжиття заявлених заходів, на думку апелянта, призведе до покладення додаткового тягаря у вигляді обов`язку сплачувати внески у більшому розмірі аж до моменту набрання чинності рішенням суду у разі задоволення позовних вимог. За доводами апелянта, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, припустив, що таким забезпеченням буде порушено інтереси інших співвласників. Такі припущення суду, на думку апелянта, не відповідають дійсним обставинам справи. Невжиття запропонованого забезпечення позову призведе до порушення інтересів співвласників, які не голосували, голосували «проти» або з порушенням процедури прийняття рішень на загальних зборах ОСББ, у тому числі тих рішень, які позивач пропонує зупинити на час розгляду справи у суді. Апелянт вважає, що не зупинивши оспорюване рішення ОСББ суд «дозволив» відповідачу на час розгляду справи у суді діяти проти інтересів власників, втручаючись у їх права, та сигналізує особам, які здійснюють незаконні дії, що вони «можуть продовжувати порушення» начеб то для того, щоб ОСББ могло здійснювати свою діяльність.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021, апеляційна скарга у справі № 910/16341/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 у справі № 910/16341/21 було залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2021, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 у справі № 910/16341/21 та призначено до розгляду на 06.12.2021.

Від ОСББ «ГЛУШКОВА 9-В» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, ОСББ «ГЛУШКОВА 9-В» зазначає, що задоволенням заяви про забезпечення позову суд фактично унеможливлює виконання спірного рішення оформленого протоколом №7 загальних зборів ОСББ, що по змісту, по суті є тотожним задоволенню позовних вимог у цій справі. Наведене є порушенням норм ч. 11 ст. 137 ГПК України. За доводами відповідача, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставою позову. Оскільки позовні вимоги, заявлені у цій справі, є вимогами немайнового характеру, то, на думку відповідача, такий захід забезпечення позову як зупинення рішення загальних зборів ОСББ - не є співмірним з предметом спору у цій справі. Відповідач також зазначає, що апелянт намагається за допомогою суду, здійснювати втручання в діяльність ОСББ шляхом вжиття заходів забезпечення, чим може бути порушено інтереси інших його співвласників, що є недопустимим та непропорційним втручанням у діяльність співвласників багатоквартирного будинку. Крім того, відповідач вважає, що вказана заява про забезпечення позову є виключно незгодою позивачів сплачувати збільшений розмір щомісячного внеску, а тому викладені на її обґрунтування доводи не можуть підтверджувати наявність реальних ознак неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Представники позивачів в судовому засіданні 06.12.2021 вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.12.2021 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у письмовому відзиві, поясненнях та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову, суд першої інстанції, визначаючи співмірність негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, виходив з того, що у випадку невжиття заявлених заходів на позивачів, як співвласників об`єднання буде покладено додатковий тягар у вигляді обов`язку зі сплати внесків у більшому розмірі. При цьому, у випадку задоволення позову й скасування оспорюваного рішення, у тому числі і з підстав порушення процедури його прийняття, яка є безумовною підставою для скасування такого рішення, сплачені позивачами кошти будуть зараховані як переплата, та вони будуть вільними від сплати внесків певний час.

Суд першої інстанції, з врахуванням того, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, дійшов висновку, що заявлені заходи забезпечення є не співмірними із наслідками їх невжиття, оскільки в протилежному випадку судом буде здійснено втручання в діяльність ОСББ та порушено інтереси інших його співвласників, що є недопустимим.

Колегія суддів, за результатами перегляду апеляційної скарги на ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, погоджується з вищевикладеними висновками суду з огляду на таке.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 ГПК України викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Виходячи з положень ст. ст. 136, 137 ГПК України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Водночас, оскільки у даній справі позивачі звернулись до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то, як вірно зауважено місцевим господарським судом, в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що спір між співвласником багатоквартирного будинку та ОСББ з приводу визнання недійсним рішень загальних зборів об`єднання є найбільш наближеним до корпоративного спору, оскільки є таким, що пов`язаний з діяльністю юридичної особи.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору (ч. 5 ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору (ч. 10 ст. 137 ГПК України).

Отже, при вирішенні питання про забезпечення немайнового позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги та їх співмірності;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом обраного позивачем способу забезпечення позову;

- заборони забезпечення позову таким способом, який суперечить ч. 5 ст. 137 ГПК України та порушуе права інших акціонерів (учасників) господарського товариства.

Матеріалами оскарження у даній справі підтверджується, що позивачі просили забезпечити позов шляхом зупинення рішення загальних зборів в частині:

- затвердження кошторису ОСББ «Глушкова 9-В» (додаток № 2 до Протоколу) та встановлення з 01.06.2021 року щомісячного внеску співвласників на управління будинком у розмірі 9,86 грн. з кожного квадратного метра загальної площі квартири, нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку по пр.-ту Академіка Глушкова 9-В, в м. Києві (питання № 5.1 порядку денного);

- встановлення з 01.06.2021 року розміру щомісячного внеску співвласників на організацію охорони і безпеки будинку у розмірі 225 грн з кожного окремого житлового та нежитлового приміщення загальною площею понад 10 кв.м. (питання № 5.2. порядку денного);

- встановлення шлагбауму на в`їзді на прибудинкову територію будинку по пр.-ту Академіка Глушкова 9-В, в м. Києві (питання № 6 порядку денного);

- встановлення камер відеоспостереження в ліфтах обох секцій будинку (питання № 7 порядку денного);

- схвалення оплати на користь ОСББ «Глушкова 9-В» за користування площею технічного поверху на відмітці - 2.250 вільною від загальнобудинкових комунікацій у п`ятикратному розмірі щомісячного внеску співвласників на управління будинком (питання № 12 порядку денного).

А також, заборонити ОСББ «Глушкова 9-В» вчиняти дії з встановлення шлагбауму на в`їзді на прибудинкову територію будинку по пр.-ту Академіка Глушкова 9-В, в м. Києві; встановлення камер відеоспостереження в ліфтах обох секцій будинку по пр.-ту Академіка Глушкова 9-В, в м. Києві; передачі в користування (оренду) технічного поверху на відмітці - 2.250 по пр.-ту Академіка Глушкова 9-В, в м. Києві.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що оспорюване рішення прийнято всупереч вимогам діючого законодавства України, та порушує право позивачів на участь в управлінні будинком, розпорядженні спільним майном багатоповерхового будинку, право вільного проїзду та проходу до будинку, право на контроль за використанням внесків на управління будинком та охорону будинку, право на отримання звітів щодо використаних коштів згідно затвердженого кошторису.

За твердженнями заявника, якщо не зупинити виконання рішення про затвердження кошторису та встановлення щомісячного внеску співвласників на управління будинком у розмірі 9,86 грн з кожного квадратного метра та щомісячного внеску на організацію охорони і безпеки будинку у розмірі 225 грн з житлового/нежитлового приміщення, це може призвести до неправомірного збирання (стягнення), використання грошей позивачів - співвласників будинку та неможливості повернення коштів позивачам.

Якщо не зупинити рішення в частині встановлення на в`їзді на прибудинкову територію шлагбауму, це може призвести до ситуації, коли будь-яка особа зможе заволодіти земельною ділянкою, що належить київській громаді та встановити свій порядок пропуску на цю територію. Встановлення шлагбауму заважає позивачам безперешкодному проїзду та проходу до будинку. Така ситуація підриває державну правову та правоохоронну систему, дає можливість окремим особам діяти протиправно.

Якщо не зупинити рішення про встановлення камер відеоспостереження в ліфтах, це призведе до марного витрачання коштів співвласників, та неможливості повернення цих коштів позивачам за встановлені камери.

Якщо не зупинити рішення про схвалення оплати за користування площею технічного поверху на відмітці - 2,250, може призвести до укладення договорів оренди (користування) технічним поверхом, обмежити доступ до технічного поверху будинку та загальнобудинкових комунікацій, неможливості розірвання укладених договорів.

При цьому, за доводами заявника, при зупиненні рішення загальних зборів в частині затвердження кошторису та встановлення щомісячних внесків на управління будинком у розмірі 9,86 грн та на охорону у розмірі 225 грн з приміщення, ОСББ не зазнає ніяких збитків, так як буде працювати на підставі старого кошторису, який був затверджений в 2019 році.

Проте, вищенаведені аргументи не можуть бути визнані судом як такі, що доводять наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивачів у разі невжиття судом обраного ними способу забезпечення позову, адже гіпотетична можливість встановлення шлагбауму, камер відеоспостереження чи передача третім особам в оренду технічних приміщень будинку не може свідчити про реальність вчинення відповідних дій.

У даному випадку, позивачами не обґрунтовано імовірність реалізації таких дій відповідачем та, відповідно, утруднення виконання рішення або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. До того ж, стороною позивачів не було обґрунтовано, яким чином ужиті судом заходи можуть сприяти виконанню рішення у справі у разі задоволення позову та в чому полягатиме неможливість виконати таке рішення у разі не застосування таких заходів забезпечення позову.

Поряд з цим, як слушно зауважено відповідачем у своєму відзиві на апеляційну скаргу, у відповідності до ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Тоді як, у даному випадку, заявники, посилаючись на наявність очевидних, на їх думку, ознак протиправності оспорюваного рішення, фактично просять застосувати заходи забезпечення позову тотожні предмету спору.

Колегія суддів, серед іншого, також звертає увагу на те, що при вирішенні питання забезпечення позову слід також враховувати забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, адже заборона вчинення відповідачу дій, що випливають з повноважень, наданих загальними зборами рішення ОСББ, та яке на час вирішення відповідного питання про забезпечення позову у встановленому законом порядку не скасовано, є втручанням в діяльність такої юридичної особи та може порушувати права, інтереси інших мешканців багатоповерхового будинку.

З урахуванням наведеного, судова колегія, вважає, що місцевим господарським судом правомірно було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивачами належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення позову. Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків Господарського суду міста Києва.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 08.10.2021, відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 136, 137, 234 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом ухвали в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на апелянта (позивача-1 у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 у справі № 910/16341/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 у справі № 910/16341/21 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом ухвали в суді апеляційної інстанції, покласти на ОСОБА_1 .

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 у справі № 910/16341/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Б.О. Ткаченко

С.В. Владимиренко

Повний текст постанови складено 14.12.2021