РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2021Справа № 910/12073/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Ячменьової Анжели Анатоліївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЛЯ К100"

про стягнення 82 916, 71 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Ячменьова Анжела Анатоліївна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЛЯ К100" про стягнення 82 916, 71 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається те, що відповідачем у порушення взятих на себе зобов`язань за договором відступлення права вимоги №0907-01 від 09.07.2020 не здійснено погашення існуючої заборгованості за договором комісії №19-1807/1 від 18.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

04.08.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 09.08.2021 прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/12073/21, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З метою повного та всебічного розгляду справи, з огляду на обставини, що входять до предмету доказування по справі, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, Господарський суд м. Києва ухвалою від 13.10.2021 постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 26.10.2021, а також враховуючи приписи ч.4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, судом зобов`язано позивача надати належним чином завірену копію всіх сторінок договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019 року та оригінал для огляду у судовому засіданні, належним чином завірені копії актів приймання передачі товару на виконання п. 4.4., п. 4.5. договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019 року.

У підготовче засідання 26.10.2021 представники учасників судового процесу не з`явилися, клопотань щодо причин неявки не надали.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.10.2021 відкладено підготовче засідання у справі № 910/12073/21 на 16.11.2021, визнано явку представника позивача у судове засідання обов`язковою, повторно зобов`язано Фізичну особу-підприємця Ячменьову Анжелу Анатоліївну надати суду у строк до 16.11.2021 документи по справі, витребувані ухвалою суду від 13.10.2021.

15.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що у процесі господарської діяльності між ФОП Машков Костянтин Геннадійович та ТОВ «Торгівля К100» згідно з договору комісії № 19-1807/1 від 18.07.2019 були складені акти прийому -передачі товару, акти повернення товару, акти заміни товару, акти звірки по заборгованості та інші документи. Однак, ФОП Ячменьова А.А. не була стороною договору комісії, а тому ТОВ «Торгівля К 100», ФОП Машков К.Г. не надали позивачу вказані вище документи у вигляді актів прийому - передачі товарів. При цьому, досягнувши згоди про суму боргу первісний кредитор був замінений шляхом підписання договору про відступлення права вимоги, згідно якого відповідач не заперечував проти суми боргу.

У судовому засіданні 16.11.2021 представник позивача надав суду для огляду оригінали документів, що додані до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.11.2021, про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

24.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

У судове засідання 30.11.2021 представник позивача не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, що підтверджується розпискою від 16.11.2021, подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.11.2021 не з`явився, відзиву на позов не надав.

Про розгляд справи відповідача суд повідомляв ухвалами від 09.08.2021, від 13.10.2021, від 26.10.2021, від 16.11.2021, направленими на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 09.08.2021 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку.

Відповідно до інформацій з офіційного веб-сайту «Укрпошта» щодо відстеження поштових відправлень, ухвала суду від 13.10.2021 вручена відповідачу - 02.12.2021; ухвала суду від 26.10.2021 вручена відповідачу - 02.12.2021; відомості щодо вручення ухвали суду від 16.11.2021 відсутні.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду від 09.08.2021, від 13.10.2021, від 26.10.2021, від 16.11.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Також, згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно із матеріалами справи, між Фізичною особою-підприємцем Машковим Костянтином Геннадійовичем (комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЛЯ К100" (комісіонер) укладений договір комісії №19-1807/1 від 18.07.2019.

У відповідності до п. 1.1. договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019, в порядку та на умовах, визначених даним договором, комісіонер зобов`язується за винагороду, за дорученням та за рахунок комітента здійснювати від власного імені продаж (реалізацію) товару, наданого йому комітентом.

За змістом п. 2.2. договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019 сторони погоджуються, що основним способом виконання комісіонером доручення комітента та реалізації товару є його реалізація кінцевим споживачам через Веб-сайт шляхом проведення акцій, проте не виключають можливості комісіонера реалізувати товар в інший спосіб.

Кількість, асортимент, ціна та інші показники й характеристики товару, реалізацію якого здійснює комісіонер за умовами даного договору, вказуються в остаточних специфікаціях, визначаються в остаточних замовленнях та відображаються в актах приймання-передачі, за якими здійснюється передача товару від комітента комісіонеру (п. 2.5. договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019).

Відповідно до п. 4.2., п. 4.4., п. 4.11. договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019 комітент передає (доставляє) комісіонеру товар протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання остаточного замовлення від комісіонера. Датою передачі товару комісіонеру є дата фактичної передачі товару та підписання сторонами Акту приймання-передачі товару. Повернення товару від комісіонера комітенту відбувається на підставі акту повернення товару, що підписуються уповноваженими представниками сторін.

У пункті 3.1.6 договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019 визначено обов`язок комісіонера перераховувати комітенту отримані від кінцевих споживачів (покупців) кошти за реалізований товар в строки, визначені в Додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Водночас, у пункті 3.2.10 договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019 передбачено обов`язок комітента сплачувати комісіонеру винагороду (комісійну плату) в розмірі та порядку, встановленому в договорі.

За змістом п. 4 Додатку №1 до договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019 сторони погодили, що комісіонер в перший робочий день тижня складає Звіт комісіонера за минулий робочий тиждень. Після затвердження комітентом Звіту комісіонера, комісіонер протягом 20 (двадцяти) робочих днів в певному обсязі перераховує на поточний рахунок комітента суму коштів згідно Звіту комісіонера. Комітент, після отримання зазначеного платежу від комісіонера, протягом 2 (двох) робочих днів перераховує на поточний рахунок комісіонера суму коштів винагороди комісіонера (комісійної плати) згідно Звіту комісіонера.

За порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань за даним договором (перерахування коштів за реалізований товар або виплата винагороди комісіонеру (комісійної плати)), винна сторона зобов`язана сплатити на користь іншої сторони пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплачених/несвоєчасно перерахованих коштів за кожен день прострочення (п. 7.1. договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019).

Позивач зазначає, що у комітента існує обов`язок перерахувати на поточний рахунок комісіонера комісійну плату протягом 2 робочих днів після отримання коштів від комісіонера. Однак, відповідач не провів розрахунок з комітентом, а отже з боку комітента відсутнє прострочення виконання зобов`язань.

Так, позивач стверджує, що за договором комісії №19-1807/1 від 18.07.2019 відповідач не перерахував кошти за реалізований товар ФОП Машкова К.Г., а тому у відповідача виникла заборгованість у розмірі 65 588,00 грн.

У подальшому, 09.07.2020 між Фізичною особою-підприємцем Машковим Костянтином Геннадійовичем (первісний кредитор), Фізичною особою-підприємцем Ячменьовою Анжелою Анатоліївною (новий кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЛЯ К100" (боржник, відповідач) укладений договір відступлення права вимоги №0907-01 (надалі - договір), відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор повністю приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає новим кредитором за договором комісії №19-1807/1 від 18.07.2019, укладеним між ФОП Машков К.Г. та ТОВ "ТОРГІВЛЯ К100", (надалі - «Основний договір»), на підставі якого виникла заборгованість боржника перед первіснім кредитором у розмірі 65 588,00 грн.

За цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати заборгованості у розмірі 65 588,00 грн. При цьому, за цим договором до нового кредитора також переходить зобов`язання щодо сплати боржнику винагороди комісіонера (комісійної плати) за основним договором у розмірі 30 366,00 грн. Право вимоги до боржника за основним договором переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору (п. 1.2. та п. 1.3. договору).

Договір відступлення права вимоги №0907-01 від 09.07.2020, згідно із пункту 3.1. договору, набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

15.04.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією від 15.04.2021 про сплату заборгованості у розмірі 78 226,72 грн, з яких основний борг у сумі 65 588,00 грн, інфляційні втрати у сумі 5 050,28 грн, 3% річних у сумі 1 498,64 грн, пені у сумі 6 089,80 грн. На підтвердження направлення вимоги позивач надав копію опису вкладення в цінний лист №175 від 15.04.2021, копію поштової накладної та квитанції №175 від 15.04.2021.

Відповідач відповіді на вимогу позивача залишив без задоволення, відповіді не надав.

За доводами позивача, у відповідача залишися непогашені зобов`язання за договором відступлення права вимоги №0907-01 від 09.07.2020 зі сплати заборгованості у розмірі 65 588,00 грн, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача: 6 624,39 грн - інфляційні втрати, 2 026,94 грн - 3% річних, 8677,38 грн - пені.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Як підтверджено матеріалами справи, між Фізичною особою-підприємцем Машковим Костянтином Геннадійовичем (комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЛЯ К100" (комісіонер) укладений договір комісії №19-1807/1 від 18.07.2019, за умовами якого комісіонер зобов`язується за винагороду, за дорученням та за рахунок комітента здійснювати від власного імені продаж (реалізацію) товару, наданого йому комітентом.

09.07.2020 між Фізичною особою-підприємцем Машковим Костянтином Геннадійовичем як первісним кредитором, позивачем як новим кредитором та відповідачем як боржником укладений договір відступлення права вимоги №0907-01, за яким сторони погодили, що ФОП Машков К.Г. відступає (передає), а позивач повністю приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає новим кредитором за договором комісії №19-1807/1 від 18.07.2019, укладеним між ФОП Машков К.Г. та ТОВ "ТОРГІВЛЯ К100", на підставі якого виникла заборгованість боржника перед первіснім кредитором у розмірі 65 588,00 грн.

Отже, у відповідача була наявна заборгованість перед комітентом (ФОП Машковим Костянтином Геннадійовичем) за договором комісії №19-1807/1 від 18.07.2019, про що сторони зазначили безпосередньо у договорі про відступлення права вимоги №0907-01 від 09.07.2020.

В силу ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю правовою суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Матеріалами справи підтверджено, що заміна кредитора відбулась шляхом укладення трьохстороннього договору відступлення права вимоги №0907-01 від 09.07.2020, тобто боржник був обізнаний з приводу заміни кредитора у зобов`язанні та щодо суми боргу, яка була відступлена та надав свою згоду, підписавши відповідний договір.

Договір про відступлення права вимоги №0907-01 від 09.07.2020 є чинним, недійсним в судовому порядку не визнавався.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем обов`язку відповідно до договору про відступлення права вимоги №0907-01 від 09.07.2020, що призвело до виникнення заборгованості, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 15.04.2021 про оплату заборгованості. Факт направлення підтверджується копією опису вкладення в цінний лист №175 від 15.04.2021, копію поштової накладної та квитанції №175 від 15.04.2021.

Відповіді на вимогу Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЛЯ К100" не надало.

Доказів, які б спростовували заборгованість у розмірі 65 588,00 грн., або доказів оплати відповідачем не надано.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов`язання у розмірі 65 588,00 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 65 588,00 грн.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у сумі 6624,39 грн, 3% річних у сумі 2 026,94 грн, пені у сумі 8 677,38 грн.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

За порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань за даним договором (перерахування коштів за реалізований товар або виплата винагороди комісіонеру (комісійної плати)), винна сторона зобов`язана сплатити на користь іншої сторони пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплачених/несвоєчасно перерахованих коштів за кожен день прострочення (п. 7.1. договору комісії №19-1807/1 від 18.07.2019).

Відступлення права вимоги згідно з цим договором не тягне за собою жодних змін умов основного договору (п. 3.3 договору відступлення).

Судом враховано, що відповідно до п. 1.3. договору про відступлення права вимоги право вимоги до боржника за основним договором переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За таких обставин, оскільки сторони не передбачили іншого періоду нарахування пені, аніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України), то визначений позивачем період нарахування пені обмежується шестимісячним строком.

За таких обставин, з огляду на умови договору, судом встановлено, що нарахування пені у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання слід здійснювати з 10.07.2020 по 10.01.2021.

Здійснивши перерахунок пені судом встановлено, що розмір пені становить 3 978,29 грн, а тому позовні вимоги у частині стягнення пені суд задовольняє частково.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Розрахунки інфляційних втрат у сумі 6624,39 грн, 3% річних у сумі 2 026,94 грн є арифметично вірними, у зв`язку із чим вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд частково задовольняє позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Ячменьової Анжели Анатоліївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЛЯ К100".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: договір про надання правової допомоги №1 від 18.07.2021, детальний опис наданих послуг, що є Додатком №1 та №2 до договору про надання правової допомоги №1 від 18.07.2021, копія квитанції №1 від 21.07.2021, копію ордеру серії ВІ №1050045 від 18.07.2021.

З урахуванням наведеного, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом Олійник Т.В. професійної правничої допомоги ФОП Ячменьовій А.А. на суму 2500,00 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідачем не було подано до суду заперечення або клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, заявлених ФОП Ячменьовой А.А.

Разом з тим, суд звертає увагу на приписи ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на правничу допомогу), у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням позов Фізичної особи-підприємця Ячменьової Анжели Анатоліївни задоволено частково.

З урахуванням наведеного, оскільки позовні вимоги у даній справі задоволено частково, то суд дійшов висновку про те, що з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГІВЛЯ К100" підлягають стягненню витрати позивача на оплату правничої допомоги пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у сумі 2 358, 32 грн.

З огляду на викладене вище, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 2 358, 32 грн пов`язані з розглядом справи та відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГІВЛЯ К100" (04119, місто Київ, вулиця ЗООЛОГІЧНА, будинок 4-А, офіс 139, ідентифікаційний код 43076020) на користь Фізичної особи-підприємця Ячменьова Анжели Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 65 588, 00 грн, пеню у розмірі 3 978,29 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 624,39 грн, 3% річних у розмірі 2 026,94 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 358, 32 грн та судовий збір у розмірі 2 141,35 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Фізичній особі-підприємцю Ячменьовій Анжелі Анатоліївні ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України суму сплаченого судового збору в розмірі 109,00 грн., сплачену згідно квитанції №0.0..1 від 21.07.2021, оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 13.12.2021.

Суддя О.В. Гулевець