ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

14.12.2021м. ДніпроСправа № 904/7615/21

за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ

до ОСОБА_1 , м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 213 950 669,80 грн.

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ

про визнання недійсним договору від 27.07.2017 № 270717 про зміну договору поруки, визнання недійсним договору від 01.06.2018 № 010618 про зміну договору поруки та визнання недійсним договору від 27.12.2018 № 271218 про зміну договору поруки № 251209-П від 25.12.2009

Суддя Назаренко Н.Г.

за участі секретаря судового засідання Риженко Д.В.

Представники:

Від позивача за первісним позовом: Левченко Ю. В., довіреність № 4 від 04.01.2021, адвокат

Від відповідача за первісним позовом: Семикіна Л.В., ордер серії АЕ № 1084219 від 27.07.2021, адвокат

Від Відповідача за первісним позовом: ОСОБА_1

Від третьої особи за первісним позовом: представник не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором поруки №251209-П від 25.12.2009 у розмірі 213950669,80грн., яка складається з:

210952519,63грн. - простроченої заборгованості за кредитом,

41096,23грн. - простроченої заборгованості по відсоткам,

4,54грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків,

2953335,27грн. - інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту,

3714,13грн. - інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про захист персональних даних" 03.09.2021 Господарським судом Дніпропетровської області зроблено відповідні запити до органу державної влади, підприємства, установи, організації, закладу щодо доступу до персональних даних, а саме ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

28.09.2021 до суду надійшла відповідь на запит, згідно якої місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 29.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест". Призначено підготовче засідання на 18.10.2021.

18.10.2021 позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив заяву про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи для надання відзиву.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Ухвалою суду від 18.10.2021 підготовче засідання відкладено до 15.11.2021.

26.10.2021 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшли:

1. Відзив на позовну заяву, в якому він проти позовної заяви заперечує, просить суд відмовити в її задоволенні. Заперечення обґрунтовані тим, що позовні вимоги ґрунтуються на правочинах, які відповідач не укладав та не підписував. Крім того, відповідач наголошує, що позовні вимоги заявлені позивачем після припинення поруки, всупереч частини 8 статті 559 Цивільного кодексу України та пункту 6.2. Договору поруки №251209-П від 25.12.2009.

Також у відзиві зазначено, що ОСОБА_1 договір від 27.07.2017 №270717 про зміну договору поруки №251209-П від 25.12.2009 та договір від 27.12.2018 №271218 про зміну договору поруки №251209-П від 25.12.2009 з банком не узгоджувались, не укладались, власноручно не підписувались, підписи, зазначені від ОСОБА_1 на цих договорах відповідачу не належать, є різними за виконанням та виконані невідомою особою.

Відповідач також зазначає, що стягнення з нього боргу за договором поруки №251209-П від 25.12.2009 є незаконним та необґрунтованим, оскільки за цим договором строк виконання зобов`язання настав 21.05.2017, позивач за первісним позовом протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив до відповідача за первісним позовом позову, а тому вказаний договір припинив свою дію 01.06.2020.

Крім того, у відзиві на позов відповідач за первісним позовом зазначає, що йому позовна заява та ухвала суду від 29.09.2021 не надходили. Відповідач дізнався про ухвалу суду тільки 18.10.2021 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

2. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, в якому відповідач просить призначити по справі №904/7615/21 судову почеркознавчу експертизу підпису ОСОБА_1 на спірних договорах.

3. Зустрічна позовна заява, в якій позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсними договори від 27.07.2017 №270717, від 01.06.2018 №010618, від 27.12.2018 №271218 про зміну договору поруки №251209-П від 25.12.2009.

Ухвалою суду від 29.10.2021 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про визнання недійсним договору від 27.07.2017 №270717 про зміну договору поруки, визнання недійсним договору від 01.06.2018 №010618 про зміну договору поруки та визнання недійсним договору від 27.12.2018 №271218 про зміну договору поруки №251209-П від 25.12.2009. Розгляд зустрічного позову призначити разом з первісним у підготовчому засіданні, призначеному на 15.11.2021.

11.11.2021 від позивача за первісним позовом надійшли заперечення проти клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, в якому він просить відмовити відповідачу за первісним позовом в задоволенні цього клопотання, зазначає, що останній зловживає своїми процесуальними правами, намагається затягнути розгляд справи. Позивач також зазначив про порушення відповідачем за первісним позовом статтю 111 Господарського процесуального кодексу України при поданні заяви про призначення експертизи в частині сплати судового збору.

Крім того, позивач за первісним позовом 11.11.2021 надав відповідь на відзив, в якому просить суд визнати зловживаннями процесуальними правами з боку відповідача за первісним позовом та постановити ухвалу про застосування до останнього заходів процесуального примусу у максимальному розмірі. Первісний позов позивач за первісним позовом підтримав у повному обсязі.

Клопотання про постановлення ухвали про застосування до останнього заходів процесуального примусу у максимальному розмірі позивач за первісним позовом обґрунтовує тим, що відповідач за первісним позовом діє аналогічно і в інших справах, а саме №904/5938/21 та №201/11598/20, заявляючи клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні підтримав первісний позов та заявлені клопотання, проти зустрічного позову заперечив.

Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою повноважного представника.

Третя особа в судове засідання не з`явилася.

Ухвалою суду від 15.11.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 28.12.2021, вирішено відкласти підготовче засідання на 06.12.2021.

16.11.2021 позивач за первісним позовом через канцелярію суду подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 в межах суми позову, а саме у розмірі 210809910,80грн.

Ухвалою суду від 17.11.2021 заяву Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про забезпечення позову вирішено прийняти до розгляду та призначити її розгляд у засіданні на 01.12.2021.

17.11.2021 відповідач за зустрічним позовом через канцелярію суду подав відзив на зустрічну позовну заявою, яким просив відмовити ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог, а первісні позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 01.12.2021 у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про забезпечення позову відмовлено.

06.12.2021 в судовому засіданні вирішено відкласти підготовче засідання на 13.12.2021.

08.12.2021 до суду від позивача за первісним позовом надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 в межах суми позову у розмірі 210 809 910,80 грн.

В заяві позивач за первісним позовом посилається на те, що, згідно листа Соборної ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 34892/5/04-36-24-05 від 02.11.2021, наданого Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська по справі № 201/11598/20, сума річного доходу за 2020 ОСОБА_1 складає 251 982 452,33 грн. Позивач за первісним позовом зазначає, що відповідач за первісним позовом ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, договорами поруки та рішенням суду та може вчинити дії для унеможливлення виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 10.12.2021 заяву про забезпечення позову прийнято до розгляду та призначено її розгляд у засіданні 13.12.2021.

13.12.2021 позивач за первісним позовом надав додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову, в яких зазначає, що відповідач за первісним позовом має намір здійснити відчуження своїх корпоративних прав, а саме здійснює продаж своєї частки в статутному капіталі ТОВ "АТП Ліс" в розмірі 45% статутного капіталу товариства.

Крім того, позивач за первісним позовом зазначає, що відповідач за первісним позовом має намір здійснити відчуження нерухомого майна, яке належить його товариству: ТОВ "Олександрівська енергетична компанія", оскільки є його кінцевим бенефіціарним власником.

Позивач за первісним позовом наполягає, що у відповідача за первісним позовом відсутні заборони на здійснення відчуження активів, якими він володіє прямо чи опосередковано, тому збереження грошових коштів має суттєве значення під час розгляду цієї справи.

Також, за твердженням позивача за первісним позовом, у відповідача наявні грошові кошти, за рахунок яких можливо погасити заборгованість, тому суттєвим є їх збереження під час вирішення цього спору.

Пояснення обґрунтовуються наявністю розміщених в мережі Інтернет, зокрема на сайтах "OLX" та "Афіша Прикарпаття" оголошень про продаж лісопильного комплексу, бази відпочинку "Берізка", контактною особою є ОСОБА_1

13.12.2021 в підготовчому засіданні оголошувалась перерва до 14.12.2021.

Відповідач за первісним позовом надав усні заперечення проти заяви про забезпечення, зазначав, що позивачем за первісним позовом не надано належних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, направлених на зменшення наявних на його рахунках грошових коштів, тоді як умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

В ході розгляду заяви позивача за первісним позовом про забезпечення позову відповідач за первісним позовом заявив в судовому засіданні усне клопотання про витребування оригіналів доказів, наданих позивачем за первісним позовом в обґрунтування своєї заяви. Банк проти цього клопотання заперечив, зазначив про можливість відповідача самостійно ознайомитися з цими документами, оскільки вони є у вільному доступі в мережі Інтернет.

Зважаючи на обмеженість строку розгляду даної заяви, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача за первісним позовом та розглядає заяву за наявними документами.

Вивчивши матеріали заяви, заслухавши представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення заяви Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про забезпечення позову на підставі наступного.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення (аналогічний висновок міститься у п. 3.5 постанови Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 910/19506/20).

Статтею 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачу, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з положень ст. ст. 136, 137 ГПК України, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення або унеможливлення виконання рішення господарського суду, унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам (подібний висновок міститься у п. 3.17 постанови Касаційного господарського суду від 13.04.2021 у справі № 910/19506/20).

Отже, забезпечення позову є вжиттям заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду (аналогічний висновок міститься у п. 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу (такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.04.2021 у справі № 910/19506/20).

В обґрунтування заяви позивач за первісним позовом зазначив про те, що, згідно листа Соборної ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 34892/5/04-36-24-05 від 02.11.2021, наданого Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська по справі № 201/11598/20, сума річного доходу за 2020 ОСОБА_1 складає 251 982 452,33 грн. Позивач за первісним позовом зазначає, що відповідач за первісним позовом ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, договорами поруки та рішенням суду та може вчинити дії для унеможливлення виконання рішення суду.

Крім того, в додаткових поясненнях позивачем за первісним позовом зазначалось, що відповідач за первісним позовом має намір здійснити відчуження своїх корпоративних прав, а саме здійснює продаж своєї частки в статутному капіталі ТОВ "АТП Ліс" в розмірі 45% статутного капіталу товариства. Також відповідач за первісним позовом має намір здійснити відчуження нерухомого майна, яке належить його товариству: ТОВ "Олександрівська енергетична компанія", оскільки є його кінцевим бенефіціарним власником.

Позивач за первісним позовом наполягає, що у відповідача за первісним позовом відсутні заборони на здійснення відчуження активів, якими він володіє прямо чи опосередковано, тому збереження грошових коштів має суттєве значення під час розгляду цієї справи.

Також, за твердженням позивача за первісним позовом, у відповідача наявні грошові кошти, за рахунок яких можливо погасити заборгованість, тому суттєвим є їх збереження під час вирішення цього спору.

У зв`язку з викладеним позивач за первісним позовом вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статтею 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишилось невиконаним стосовно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатись як невід`ємна частина процесу в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 23.07.1999 у справі Іммобільяре Саффі проти Італії.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, зважаючи на значну суму заборгованості за кредитом (210 809 910,80 грн), предмет спору у цій справі, встановивши безпосередній зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та предметом позову, суд вважає за можливе клопотання Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" задовольнити, наклавши арешт на грошові кошти ОСОБА_1 в межах суми позовних вимог.

Керуючись статті 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 09.04.1997, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в межах суми позову у розмірі 210 809 910,80 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (частина 1 статті 235 Господарського процесуального кодексу України) - 14.12.2021.

Ухвала може бути оскаржена, що передбачено статями 254, 255 Господарського процесуального кодексу України, в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Складання повного тексту ухвали відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Повний текст ухвали складено - 16.12.2021.

Суддя Н.Г. Назаренко