ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"14" грудня 2021 р. Справа № 911/3645/21
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар`єр»
про зобов`язання вчинити дії
Через канцелярію Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар`єр» про зобов`язання останнього звернутися до суб`єкта державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та подати документи для державної реєстрації змін до відомостей про ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», а саме державної реєстрації змін до відомостей зазначених у рішенні загальних зборів ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», оформленого протоколом №1-19 від 10.05.2019.
Як слідує зі змісту вказаного вище позову, рішеннням загальних зборів ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», оформленим протоколом №1-19 від 10.05.2019, зменшено статутний капітал товариства на розмір частки 30,8% (95 312,50 грн), що знаходиться на балансі товариства, та на розмір часток учасників, яких виключено, внаслідко чого:
- частка ОСОБА_2 у статутному капіталі товариства становить 203 255,00 грн, що складає 94,4% статутного капіталу;
- частка ОСОБА_3 у статутному капіталі товариства становить 6 458,38 грн, що складає 3% статутного капіталу;
- частка ОСОБА_4 у статутному капіталі товариства становить 322,97 грн, що складає 0,15% статутного капіталу;
- частка ОСОБА_5 у статутному капіталі товариства становить 322,97 грн, що складає 0,15% статутного капіталу;
- частка ОСОБА_6 у статутному капіталі товариства становить 322,97 грн, що складає 0,15% статутного капіталу;
- частка ОСОБА_7 у статутному капіталі товариства становить 322,97 грн, що складає 0,15% статутного капіталу;
- частка ОСОБА_8 у статутному капіталі товариства становить 3 660,39 грн, що складає 1,7% статутного капіталу;
- частка ОСОБА_9 у статутному капіталі товариства становить 322,97 грн, що складає 0,15% статутного капіталу;
- частка ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» у статутному капіталі товариства становить 322,97 грн, що складає 0,15% статутного капіталу.
Водночас позивач зазначила, що постановою приватного виконавця Говорова П.В. від 13.02.2020 скасовано арешт з частки у статному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» у розмірі 30,8%.
З огляду на вказане вище позивач зауважила, що станом на момент звернення до суду у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не зареєстровано зменшення статутного капіталу ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», а вказаним товариством не вчинено дій щодо здійснення державної реєстрації рішень загальних зборів ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», оформлених протоколом №1/19 від 10.05.2019, що порушує права позивачки, як власниці частки у статуному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» у розмірі 94,4%.
В розрізі зазначеного позивач вказала, що до реєстру не можливо внести відомості про те, що позивач є учасником товариства, у зв`язку з невідповідністю даних, що містяться в реєстрі, даним свідоцтва про спадщину за заповітом.
В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач зауважила, що 31.01.2020 відбулись електронні торги з продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» у розмірі 30,8%, за результатами яких переможцем торгів з придбання відповідної частки визнано ТОВ «Торговий дім «Труд».
Як зауважила позивач, 03.04.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за ТОВ «Торговий дім «Труд» зареєстровано частку в статутному капіталі ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» у розмірі 30,8%, однак вказану реєстраційну дію надалі скасовано наказом Міністерства юстиції України.
На переконання позивача, намір ТОВ «Торговий дім «Труд» здійснити державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», а саме зареєструвати себе як учасника товариства, який володіє часткою в статутному капіталі товариства у розмірі 96 250,00 грн, що складає 30,8% статутного капіталу, підтверджується зверненням ТОВ «Торговий дім «Труд» до Господарського суду Київської області з позовом до ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» про стягення частки у статутному капіталі товариства (справа №911/1422/20).
В розрізі зазначеного вище позивач зауважила про те, що рішеннями судів у справі №911/1422/20 відмовлено у задоволенні вказаних вище вимог ТОВ «Торговий дім «Труд» та встановлено відсутність підстав виникнення у відповідного товариства права власності на частку у розмірі 30,8% статутного капіталу ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» з огляду на відсутність такого майна.
Водночас позивач вважає наведені вище обставини такими, що свідчать про наявність у ТОВ «Торговий дім «Труд» можливості та наміру звернутись знову до державних реєстраторів з метою здійснення державної реєстрації змін до відомостей про ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», а саме вступу до складу учасників товариства з часткою в статутному капіталі товариства у розмірі 96 250,00 грн, що складає 30,8% статутного капіталу.
Позивач вважає, що наразі проведення вказаної вище реєстрації можливе з огляду на непроведення державної реєстрації змін до відомостей про ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», зазначених у рішенні загальних зборів ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», оформлених протоколом №1/19 від 10.05.2019, внаслідок чого згідно відомостей ЄДР ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» володіє часткою у статутному капіталі у розмірі 96 250,00 грн, що складає 30,8% статутного капіталу, а позивач не зазначена у вказаному реєстрі як учасник товариства з часткою у розмірі 203 255,00 грн - 94,4% статутного капіталу.
Отже, з огляду вказаного вище позивач вважає, що існує ймовірність проведення протиправної державної реєстрації вступу ТОВ «Торговий дім «Труд» до складу учасників ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», що своєю чергою позбавить позивача можливості вільно володіти та користуватися своїм майном корпоративними правами, що складаються з частки у статутному капіталі товариства у розмірі 203 255,00 грн, що складає 94,4% статутного капіталу.
Приписами ст. ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується, зокрема: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Так, з огляду на викладені вище норми процесуального законодавства, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є, зокрема, уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
В немайнових спорах має досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд, зокрема, має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
Обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 у справі №921/40/20.
Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9, ч. 1-3 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: відповідних заяв про державну реєстрацію; документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.
Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
Поряд з тим, згідно пункту 14 статі 1 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначено таких суб`єктів державної реєстрації:
- Міністерство юстиції України - у разі державної реєстрації політичних партій, всеукраїнських професійних спілок, їх об`єднань, всеукраїнських об`єднань організацій роботодавців; відокремлених підрозділів іноземних неурядових організацій, представництв, філій іноземних благодійних організацій, постійно діючих третейських судів, засновниками яких є всеукраїнські громадські організації, всеукраїнських творчих спілок, символіки громадських формувань;
- центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації - у разі державної реєстрації юридичних осіб - релігійних організацій;
- територіальні органи Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - у разі державної реєстрації первинних, місцевих, обласних, регіональних та республіканських професійних спілок, їх організацій та об`єднань, структурних утворень політичних партій, регіональних (місцевих) творчих спілок, територіальних осередків всеукраїнських творчих спілок, місцевих, обласних, республіканських Автономної Республіки Крим, Київської та Севастопольської міських організацій роботодавців та їх об`єднань, постійно діючих третейських судів, громадських об`єднань, їх відокремлених підрозділів, громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи, підтвердження всеукраїнського статусу громадського об`єднання;
- виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси - у разі державної реєстрації юридичних осіб (крім випадків, передбачених абзацами другим - четвертим цього пункту) та фізичних осіб - підприємців.
Тобто вказаними вище приписами визначено суб`єктів державної реєстрації в залежності від їх прав щодо реєстрації тих чи інших юридичних осіб.
Водночас згідно підпункту 3-2 ч. 1 ст. 28 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підставою для відмови у державній реєстрації є те, що документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації.
Однак обрані позивачем заходи забезпечення позову шляхом заборони, зокрема, районним державним адміністраціям та приватним нотаріусам вчиняти, здійснювати, проводити, скасовувати будь-які реєстраційні дії, вносити та/або скасовувати будь-які записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» не ідентифіковано ані за видом таких реєстраційних дій, ані за підставою їх проведення, що не відповідає приписам ч. 5 ст. 137 ГПК України, які презюмуть можливість заборони відповідним органам вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.
Так, заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших учасників господарського товариства, крім випадків, коли заборона вчиняти дії має стосуватися лише корпоративних прав заявника, тобто безпосередньо пов`язаних з предметом спору, тоді як визначити таку взаємопов`язаність між визначеними позивачем заходами та предметом спору згідно поданого нею позову не можливо з огляду на те, що позивач просить заборонити вчиняти буд-які реєстраційні дії та скасовувати будь-які записи.
Суд звертає увагу позивача на те, що заходи забезпечення позову мають бути конкретно визначеним та, у даній ситуації, стосуватись конкретних дії, що прямо стосуються предмета спору дій по зверненню до суб`єкта державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та поданню документів для державної реєстрації змін до відомостей зазначених у рішенні загальних зборів ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр», оформленого протоколом №1-19 від 10.05.2019, тоді як вимогу позивача про заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії, вносити та/або скасовувати будь-які записи спрямовано на невизначене коло питань з управління товариством.
Доводи ж позивача про ймовірність проведення державної реєстрації змін до відомостей про відповідача третьою особою - ТОВ «Торговий дім «Труд» визнаються судом такими, що носять характер ймовірних припущень та є неспроможними і необґрунтованими в розрізі предмету та підстав поданого у даній справі позову.
Саме ж лише подання ТОВ «Торговий дім «Труд» позову про визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства не свідчить ані про вчинення будь-яких дій щодо проведення державної реєстрації, ані щодо пов`язаності відповідних дій із предметом спору за поданою позивачем позовною завою.
Поряд з тим позивачем не доведено, що обрані нею заходи спрямовано на забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду, тоді як передбаченим ГПК України процесуальним механізмом унормовано забезпечення у обраний заявником спосіб ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача не в межах будь-яких теоретично ймовірних та майбутніх вимог позивача, а саме вимог за тим позовом, в межах якого позивач звернувся до суду.
Отже, вказані вище посилання позивача не свідчать про наявність підстав для застосування обраних заявником заходів забезпечення позову.
Крім того, в розрізі приписів пункту 14 статі 1 Закону України, 3-2 ч. 1 ст. 28 Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивачем не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії, вносити та/або скасовувати будь-які записи щодо юридичної особи ТОВ «Плисецький гранітний кар`єр» державним реєстраторам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
За таких обставин, оскільки обрані позивачем заходи забезпечення позову не відповідають предмету позову, доказово не обгрунтовано та не спрямовано на ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду із відповідним позовом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 136, 137, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала складена та підписана 14.12.2021, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема