У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

10 грудня 2021 року м. Чернігів справа № 927/1239/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали заяви від 18.11.2021 № 11/18-ЮР Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАРЛЕТ ЛТД» (18018, м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 138) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «АКБОФАРМ» (14005, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 1) 117 538 грн. 81 коп.

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2021 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАРЛЕТ ЛТД» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «АКБОФАРМ» 72 182,61 грн. заборгованості по оплаті товару, поставленого згідно договору № 8461 поставки товарів з відстрочкою платежу від 01.06.2020, 8 283,98 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 2 321,41 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 23 040,91 грн. тридцяти процентів річних за користування чужими грошовими коштами, 7 218,26 грн. штрафу та 4 491,63 грн. пені за несвоєчасну оплату поставленого товару.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати поставленого товару.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині стягнення пені та штрафу виходячи з наступного:

згідно ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається зі змісту поданої заяви про видачу судового наказу, правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного договору № 8461 поставки товарів з відстрочкою платежу від 01.06.2020.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 610, 611 Цивільного кодексу України).

У відповідності зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, вимоги про сплату неустойки (штрафу, пені), визначення якої надається в Главі 49 (Забезпечення виконання зобов`язання) Цивільного кодексу України, у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, та у випадку їх належного обґрунтування та розрахунку вказані суми можуть бути стягнуті з боржника в порядку позовного провадження, оскільки в порядку наказного провадження можливо стягнути лише неоспорювану заборгованість.

Враховуючи наведене вище, заявлені заявником вимоги в частині стягнення 7 218,26 грн. штрафу та 4 491,63 грн. пені, є такими, що не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, але можуть бути розглянуті окремо в позовному провадженні.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАРЛЕТ ЛТД» про видачу судового наказу в частині стягнення 7 218,26 грн. штрафу та 4 491,63 грн. пені задоволенню не підлягає.

Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 Господарського процессуального кодексу України).

Керуючись ст. 147, 148, 152, 153, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «СКАРЛЕТ ЛТД» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «АКБОФАРМ» 7 218,26 грн. штрафу та 4 491,63 грн. пені.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата набрання ухвалою законної сили 10.12.2021.

Суддя А.С.Сидоренко