ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1557/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін:

Від ТОВ "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" адвокат Кулинич К.С.

Від ТОВ "ЕНЕРГІЯ ЮГ" адвокат Доронін О.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2021 (суддя суду першої інстанції Літвінов С.В., час і місце оголошення рішення: 13.10.2021 (повний текст складено 23.10.2021), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)

по справі № 916/1557/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДМАРИН"

про стягнення 643709,43 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ", в якому просило господарський суд про стягнення 643709,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору на постачання природного газу від 18.10.2019 № 009205(2019).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.10.2021 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 601 775,12 грн., 3% річних у розмірі 5 305,07 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 12 472,58 грн., пеню у розмірі 24 156,66 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 655,64 грн. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 6 000 грн.

Рішення суду першої інстанції було обґрунтовано тим, що позивачем прийняті на себе за договором зобов`язання щодо постачання відповідачу природного газу були виконані у повному обсязі. Проте відповідачем оплата вартості спожитого природного газу у грудні 2020- лютому 2021 років у повному обсязі здійснена не була, в результаті чого станом на момент вирішення даного спору за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед позивачем в розмірі 601775,12 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача, що має наслідком задоволення позовних вимог ТОВ «Одесагаз-Постачання» у вказаній частині.

Задовольняючи вимоги в частині стягнення пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунки позивача є вірними та обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2021 по справі №916/1557/21.

Апелянт вказав, що ухвалене рішення не відповідає законодавству, прийняте при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на наступне:

- справу розглянуто нібито за відсутністю сторін, хоча як представник позивача, так і представник відповідача перебували в суді, зала судових засідань була зачинена;

- постановляючи рішення, господарський суд неправильно встановив юридичну адресу відповідача, не викликавши третю сторону, якій надавались послуги;

- суд першої інстанції та позивач підтвердили про відсутність актів прийому передачі наданих послуг, хоча три з них було підписано та надіслано до позивача;

- 27.07.2020 Господарським судом Одеської області видано судовий наказ по справі №916/2095/20, який набрав законної сили 03.09.2020, яким задоволено всі позовні вимоги. Після набрання законної сили судового наказу ТОВ «Одесагаз-Постачання» звернулось із письмовою заявою до приватного виконавця Качурко В.В. за його примусовим виконанням;

- відповідно до п. 11.1 договору №009205 від 18.10.2019. договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2019, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення. Додаткових угод з підприємством-позивачем не укладалось, у відповідності до п.11.3 договору були неодноразово адресовані листи щодо розірвання договору, а у 2021 році лист-вимога про припинення постачання газу (листи до відзиву додаються). Окрім того, незважаючи на прохання підприємство-відповідач сплатило на користь постачальника, хоча вже послуги не надавались, 239 632,20 грн.;

- ціна позову складає 643709,43 грн., що взагалі не відповідає дійсності, тому як у відповідності до листа АТ «Одесагаз» згідно до повідомлення 64 від 12.03.2021 сума заборгованості складала 24294,19 грн.;

- позивачем не доведено реальність понесених збитків, тобто тієї обставини, що збитки позивача не є абстрактними, а також не доведене те, що компенсація Позивачу за договором передбачена у грошовій сумі, а не у кількісному вираженні (поверненні природного газу).

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області судді від 13 жовтня 2021 року у справі № 916/1557/21, ухвалити нове рішення (постанову), яким у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ" відмовити у повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/1557/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2021 по справі №916/1557/21; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 01.12.2021; призначено справу № 916/1557/21 до розгляду на 09 грудня 2021 о 12:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

07.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2021 по справі №916/1557/21. Таким чином відзив на апеляційну скаргу було подано з порушенням строку на подачу такого відзиву, встановлений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2021.

Позивач у тексті самого відзиву просить визнати таким, що пропущений з поважних причин та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу по справі № 916/1557/21.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У даному випадку строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу був встановлений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.11.2021, тому даний строк може бути продовженим, а не поновленим.

Однак, позивачем не було подано клопотання про продовження строку на подачу відзиву до закінчення цього строку, тому суд вважає, що відсутні підстави для продовження такого строку. Окрім того, колегія суддів не приймає до уваги клопотання про поновлення строку для подання відзиву, адже даний строк відповідно до норм ГПК України не може бути поновленим.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене вище, колегія суддів залишає відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" без розгляду.

09.12.2021 у судовому засіданні прийняли участь представники ТОВ "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" адвокат Кулинич К.С. та ТОВ "ЕНЕРГІЯ ЮГ" адвокат Доронін О.Д. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.11.2021, якою призначено справу № 916/1557/21 до розгляду на 09 грудня 2021 о 12:00, направлялася на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДМАРИН" та була отримана останнім 30.11.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 09.12.2021, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2021 по справі №916/1557/21, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з метою розгляду апеляційної скарги у даній справі у строк, встановлений законом, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2021 по справі №916/1557/21 по суті, не дивлячись на відсутність представника третьої особи, повідомленої про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» від 9 квітня 2015 року 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

18.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (далі - ТОВ «Одесагаз-Постачання», Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ ЮГ» (далі Відповідач, Споживач, Апелянт) укладено Договір № 009205(2019) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (промислові споживачі та інші суб`єкти господарювання) (далі-Договір від 18.10.2019, Договір).

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується поставити Споживачу до 31.12.2019 (включно) природний газ (далі - газ), належної якості та кількості у порядку, передбаченому Договором, а також надавати послуги із замовлення (бронювання) розподілу потужності (послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи), а Споживач зобов`язується оплачувати вартість газу у розмірах, строках та в порядку, що визначений умовами Договору.

Пунктом 2.3 Договору зазначені адреси точок комерційного вузла обліку споживача, по яких здійснюється постачання природного газу постачальником: Одеська обл., Лиманський р-н, с. Крижанівка, вул. Марсельська. 33.

Відповідно до п. 3.7 Договору, приймання передача природного газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання щомісячних актів приймання-передачі природного газу, які оформлюються на підставі кожного комерційного вузла обліку та є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Відповідно до пп. 3.8.4 п. 3.8 Договору, у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутися до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Відповідно до п. 4.1 Договору, Сторони домовились, що постачання природного газу здійснюється за ціною, що встановлюється Постачальником та оприлюднюється ним на своєму сайті. Вартість природного газу розрахована з урахуванням тарифу на послуги із замовлення (бронювання) розподілу потужності (тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи) відповідно до Постанови НКРЕКП № 2001 від 21.12.2018 р.

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 Договору, ціна на природний газ може змінюватися і є обов`язковою для Сторін з дати вступу її в дію і оприлюднення Постачальником на власному сайті та в офіційних друкованих виданнях.

Відповідно до п. 4.3 Договору, датою оплати (здійснення розрахунку) визначається дата, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 4.5 Договору, розрахунковий період за Договором становить один місяць - з 10-00 години першого дня місяця до 10-00 години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до пп. 4.7.1 п. 4.7 Договору, оплата за постачання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок Постачальника 100 % вартості газу, який запланований для поставки у наступному місяці, не пізніше ніж за 7 (сім) банківських днів до початку місяця поставки газу.

Відповідно до п.п. 4.7.2 п. 4.7 Договору у випадку недоплати вартості спожитого у розрахунковому періоді природного газу, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунка-фактури та/або акту приймання передачі природного газу.

Відповідно до п. 11.1 Договору, він набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31 грудня 2019 року, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 11.2 Договору, Сторони домовилися, що Договір розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01.10.2019 року, згідно п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 11.3 Договору, Сторони домовились, що Договір вважається продовженим до 31 грудня кожного наступного року, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Кожна Сторона має право припинити дію Договору достроково, якщо вона виконала перед іншою Стороною свої зобов`язання за договором та при умові отримання іншою Стороною письмового повідомлення про припинення дії Договору за 30 календарних днів до початку місяця поставки природного газу.

На виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу природний газ у наступних кількостях:

- у грудні 2020 року 20 513 тис.м3 на загальну суму 163 078,36 грн.;

- у січні 2021 року 31 513 тис.м3 на загальну суму 293 070,90 грн.;

- у лютому 2021 року 20 124 тис.м3 на загальну суму 190 171,80 грн.

На підтвердження поставки позивач надав акти приймання передачі природного газу за грудень 2020 року від 31.12.2020, за січень 2021 року від 31.01.2021, за лютий 2021 року від 28.02.2021 (т.1 а.с. 19-21).

Дані акти були підписані лише постачальником, підписи споживача на даних актах відсутні.

Відповідно до пункту 3.8.4. Договору, у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутися до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

У матеріалах справи наявні дані Оператора ГРМ, а саме АТ «Одесагаз» про обсяги природного газу, а саме:

- Акт №9205/12 приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2020 року, відповідно до якого обсяг природного газу, отриманого ТОВ «Енергія Юг» у грудні 2020 року, складає 20 513 тис.м3;

- Акт №9205/01 приймання-передачі природного газу від 31 січня 2021 року, відповідно до якого обсяг природного газу, отриманого ТОВ «Енергія Юг» у січні 2021 року, складає 31 153 тис.м3;

- Акт №9205/02 приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2021 року, відповідно до якого обсяг природного газу, отриманого ТОВ «Енергія Юг» у лютому 2021 року, складає 20 124 тис.м3.

Як було зазначено вище, споживач не був позбавлений права звернутися до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу, однак таких дій відповідачем не було вжито. Тому, колегія суддів доходить до висновку, що об`єм поставленого газу у період з грудня 2020 року по лютий 2021 року у вищенаведених актах було зазначено вірно.

Щодо вартості поставленого природного газу, колегія суддів зазначає наступне.

Як було зазначено вище, відповідно до п. 4.1 Договору, Сторони домовились, що постачання природного газу здійснюється за ціною, що встановлюється Постачальником та оприлюднюється ним на своєму сайті. Вартість природного газу розрахована з урахуванням тарифу на послуги із замовлення (бронювання) розподілу потужності (тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи) відповідно до Постанови НКРЕКП № 2001 від 21.12.2018 р.

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 Договору, ціна на природний газ може змінюватися і є обов`язковою для Сторін з дати вступу її в дію і оприлюднення Постачальником на власному сайті та в офіційних друкованих виданнях.

На підтвердження ціни природного газу позивачем було надано наступні докази:

- розрахунок відпускної ціни природного газу для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів вих. № 2089 від 26.11.2020, відповідно до якого ціна природного газу для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, починаючи з 01.12.2020 становить 7 950,00 грн.;

- розрахунок відпускної ціни природного газу для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів вих. № 2317 від 29.12.2020, відповідно до якого ціна природного газу для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, починаючи з 01.01.2021 становить 9 300,00 грн.;

- розрахунок відпускної ціни природного газу для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів вих. № 292 від 28.01.2021, відповідно до якого ціна природного газу для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, починаючи з 01.02.2021 становить 9 450,00 грн.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що позивачем було підтверджено належними та допустимими доказами кількість поставленого у грудні 2020 року лютому 2021 року природного газу, а саме 72 150 тис.м3 на загальну суму 646 321,06 грн.

В свою чергу відповідач сплатив поставлений газ лише частково, а саме на суму 44 545,94 грн. на підставі платіжних доручень №72 від 11.11.2020 та №95 від 30.12.2020.

Таким чином вартість неоплаченого природного газу становить 601 775,12 грн.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Керуючись пунктами 4.7.1 та 4.7.2 договору, колегія суддів зазначає, що крайній строк оплати за природний газ, поставлений у грудні 2020 року припадав на 10 січня 2021 року, у січні 2021 року на 10 лютого 2021 року, у лютому 2021 року на 10 березня 2021 року.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позивачем прийняті на себе за договором зобов`язання щодо постачання відповідачу природного газу були виконанні у повному обсязі, однак відповідачем оплата вартості спожитого природного газу у грудні 2020 - лютому 2021 років у повному обсязі здійснена не була, в результаті чого за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед позивачем в розмірі 601775,12 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Тому позовна заява в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості природного газу, поставленого на виконання умов договору, позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано на суму основної заборгованості 3% річних у сумі 5 305,07 грн. та інфляційне збільшення у сумі 12 472,58 грн.

Колегією суддів перевірено розрахунок, наданий позивачем та встановлено, що позивачем було правильно встановлено період нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат, розрахунок є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв`язку з чим, позовні вимоги ТОВ «Одесагаз-Постачання» про стягнення із відповідача 3% річних у сумі 5 305,07 грн. та інфляційного збільшення у сумі 12 472,58грн., підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пп. 7.2.1. п. 7.2 Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач зобов`язується сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів дійшла висновку, що він є арифметично правильним, відповідає вимогам законодавства та здійснений за вірний період, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення вимог ТОВ «Одесагаз-Постачання» в частині стягнення пені у загальному розмірі 24 156,66 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Апелянтом не було наведене жодних доводів щодо хибності рішення суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» при поданні позовної заяви було також заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат під час розгляду справи у суді першої інстанції у матеріалах справи містяться наступні докази:

- Договір №131 (2019) від 01.04.2019 про надання правової (правничої) допомоги;

- Додаток № 4 від 01.09.2020 до Договору №131 (2019) від 01.04.2019 про надання правової (правничої) допомоги;

- Платіжне доручення №3239 від 02.06.2021, відповідно до якого ТОВ «Одесагаз-Постачання» сплатило на адресу Адвокатського об`єднання «Південна регіональна колегія адвокатів» 6 000,00 грн. за правничу допомогу за складання позову до ТОВ «Енергія Юг» () по договору « 009205 (2019) від 18.10.2019 та представництво інтересів в Господарському суді Одеської області.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5-7 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова палати КЦС ВС від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 756/2114/17).

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інші проти України (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу на загальну суму 6000 грн. є співмірними зі складністю справи, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та підлягають стягненню з відповідача.

Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

1. Посилання апелянта на те, що справу розглянуто за відсутністю сторін, хоча як представник позивача, так і представник відповідача перебували в суді, а зала судових засідань у цей час була зачинена, не приймається колегією суддів до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ГПК України у судовому засіданні секретар судового засідання забезпечує ведення протоколу судового засідання, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до протоколу судового засідання по справі №916/1557/21 від 15.09.2021 представники позивача та відповідач були присутніми у судовому засіданні та належним чином повідомлені про оголошену у судовому засіданні перерву до 13.10.2021 о 14:30.

Відповідно до протоколу судового засідання по справі №916/1557/21 від 13.10.2021 представники сторін у засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ГПК України учасники справи мають право ознайомитися з технічним записом судового процесу, протоколом судового засідання та протягом п`яти днів з дня підписання протоколу у справі подати до суду письмові зауваження з приводу неповноти або неправильності технічного запису або відомостей, вміщених у протоколі судового засідання.

У матеріалах справи відсутні жодні зауваження до протоколу судового засідання по справі №916/1557/21 від 13.10.2021, тому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що представники сторін брали участь у судовому засіданні чи мали намір бути присутніми у судовому засіданні у визначений судом час.

Посилання представника апелянта на те, що він був присутнім у суді 13.10.2021, а зала судових засідань у цей час була зачинена, ґрунтується виключно на його поясненнях та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Представник позивача у судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги пояснив, що дійсно може підтвердити присутність представника апелянта в приміщенні суду 13.10.2021, але із запізненням щодо визначеного судом часу проведення судового засідання, яке на той час вже було завершеним.

2. Щодо посилання апелянта на те, що постановляючи рішення, господарський суд неправильно встановив юридичну адресу відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного рішення дійсно було невірно зазначено юридичну адресу відповідача, однак дана описка жодним чином не впливає на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення та може бути виправлена у встановленому ст. 243 ГПК України порядку.

3. Посилання апелянта на те, що ціна позову складає 643 709,43 грн., що нібито взагалі не відповідає дійсності. тому як у відповідності до листа ЛТ «Одесагаз» згідно до повідомлення 64 від 12.03.2021 сума заборгованості складала 24 294,19 грн., не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Відповідно до пп. 1-2 прохальної частини позовної заяви від 02.06.2021 № 06-21/05 Позивач просить стягнути з Відповідача 601 775,12 грн. заборгованість за спожитий природний газ, 5 305,07 грн. - 3 % річних, 12 472,58 грн. - інфляційне збільшення суми боргу, 24 156,66 грн. пеня, а всього 643 709,43 грн., що і є ціною позову.

Що ж до суми заборгованості у розмірі 24 294,19 грн., яка зазначена у повідомленні про припинення газопостачання від 12.03.2021 № 64, суд звертає увагу відповідача на те, що дане повідомлення складене Оператором ГРМ - АТ «Одесагаз» (), а не Позивачем по даній справі газопостачальною компанією ТОВ «ОДЕСАГАЗ- ПОСТАЧАННЯ» (), та на те, що сума 24 294,19 грн. - це заборгованість за послуги з розподілу природного газу, а 601 775,12 грн. - це заборгованість за поставлений та спожитий природний газ та послуги із замовлення (бронювання) розподілу потужності (послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (відповідно до п. 2.1. Договору від 18.10.2019).

4. Посилання апелянта на відсутність підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як було встановлено вище, на актах приймання передачі дійсно відсутній підпис споживача, однак об`єм поставленого природного газу був встановлений позивачем на підставі даних Оператора ГРМ, що також було передбачено умовами договору між позивачем та відповідачем.

5. Посилання апелянта на те, що 27.07.2020 Господарським судом Одеської області видано судовий наказ по справі №916/2095/20, який набрав законної сили 03.09.2020, яким задоволено всі позовні вимоги, не приймається колегією суддів до уваги як підстава для скасування оскарженого рішення з огляду на наступне.

20.07.2020 ТОВ «Одесагаз-Постачання» звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу від 14.07.2020 № 07-20/04, в якій просило стягнути з ТОВ «ЕНЕРГІЯ ЮГ» заборгованість за спожитий у березні-квітні 2020 року природний газ у розмірі 46 453,35 грн., 3% річних - 324,48 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 98,55 грн., пеню - 1 614,73 грн., 210,20 грн. - судового збору та 300,00 грн. - витрат на правову допомогу (всього до стягнення: 49 001,31 грн.).

27.07.2020 Господарським судом Одеської області було видано судовий наказ по справі №916/2095/20, який набрав законної сили 03.09.2020. Даним наказом заяву ТОВ «Одесагаз-Постачання» від 14.07.2020 було задоволено та вирішено стягнути з ТОВ «ЕНЕРГІЯ ЮГ» грошові кошти у розмірі 49 001,31 грн. (з яких: 46 453,35 грн. - заборгованість за спожитий у березні- квітні 2020 року природний газ).

Після набрання судовим наказом по справі №916/2095/20 від 27.07.2020 законної сили, ТОВ «Одесагаз-Постачання» звернулося із заявою до приватного виконавця Качурко В.В. за його примусовим виконанням.

Кошти у розмірі 49 001,31 грн. згідно судового наказу по справі №916/2095/20 були перераховані приватним виконавцем на рахунок стягувача п/д № 1090 від 08.10.2020 на суму 1 611,10 грн. та п/д № 1146 від 20.10.2020 на суму 47 390,21 грн.

Тобто, предметом заяви про видачу судового наказу від 14.07.2020 №07-20/04 (справа № 916/2095/20) було стягнення заборгованості за природний газ, спожитий Відповідачем у березні-квітні 2020 року.

Тоді як предметом позовної заяви від 02.06.2021 №06-21/05 (справа №916/1557/21) є стягнення заборгованості за природний газ, спожитий Відповідачем у грудні 2020 року - лютому 2021 року.

6. Посилання апелянта на те, що відповідно до п. 11.1 договору №009205 від 18.10.2019 договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2019, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення, додаткових угод з підприємством-позивачем не укладалось, у відповідності до п.11.3 договору були неодноразово адресовані листи щодо розірвання договору, а у 2021 році лист-вимога про припинення постачання газу, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з п. 11.3 договору, Сторони домовились, що Договір вважається продовженим до 31 грудня кожного наступного року, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Кожна сторона має право припинити дію Договору достроково, якщо вона виконала перед іншою Стороною свої зобов`язання за договором та при умові отримання іншою Стороною письмового повідомлення про припинення дії Договору за 30 календарних днів до початку місяця поставки природного газу.

Докази того, що відповідач звертався до позивача за місяць до закінчення строку дії з листом про припинення дії Договору у матеріалах справи відсутні, тому колегія суддів вважає, що дію Договору № 009205(2019) від 18.10.2019 було автоматично продовжено до 31.12.2021.

Наявні в матеріалах справи листи від 30.01.2021 на ім`я Заступника голови АТ «Одесагаз», від 02.03.2021 №5 на ім`я Заступника голови АТ «Одесагаз» та від 02.03.2021 № 6 на ім`я керівника АТ «Одесагаз», то вони адресовані не Стороні договору від 18.10.2019 - ТОВ «Одесагаз-Постачання» (), а посадовим особам Оператора ГРМ - АТ «Одесагаз» ().

Що ж до листа №5 від 30.01.2021 на ім`я керівника ТОВ «Одесагаз-Постачання» про розторгнення договору на транспортування природного газу згідно договору №009205 від 18.10.2019, колегія суддів зазначає, що договір між Сторонами укладався під № 009205(2019), а не № 009205.

Крім того, до листа №5 від 30.01.2021 в якості доказу направлення додано фіскальний чек від 17.08.2021, однак опис вкладення до даного фіскального листа відсутній, таким чином не можливо встановити, що саме було направлено на адресу позивачем даним поштовим відправленням, враховуючи те, що дата на листі та на фіскальному чекові поштового відправлення відрізняється більше як на 6 місяців.

Якщо припустити направлення листа №5 від 30.01.2021 аж 17.08.2021, колегія суддів вважає, що відповідач у такому випадку повідомив позивача про розторгнення договору вже після виникнення боргу за поставлений у спірному періоді газ, та після фактичної подачі позовної заяви до господарського суду та відкриття провадження у справі № 916/1557/21.

Окрім того, як вбачається із детального розрахунку суми основного боргу, у Відповідача наявна заборгованість за природний газ, спожитий у грудні 2020 року - лютому 2021 року, тобто зобов`язання в частині здійснення розрахунків за договором станом на дату направлення вказаного листа не було виконано, тому відповідач не міг в односторонньому порядку розірвати даний договір на умовах п. 11.3 цього договору.

Тому посилання апелянта на те, що Договір № 009205(2019) закінчив свою дію 31.12.2019, не приймаються колегією суддів до уваги, адже вони прямо суперечать встановленим вище обставинам справи.

7. Посилання апелянта на те, що Позивачем не доведено реальність понесених збитків, тобто тієї обставини, що збитки позивача не є абстрактними, а також не доведене те, що компенсація Позивачу за договором передбачена у грошовій сумі, а не у кількісному вираженні (поверненні природного газу), не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що Позивач в п. 2 прохальної частини позову просить стягнути заборгованість, за спожитий природний газ, а в п, 3 - 3% річних та інфляційне збільшення суми боргу (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) та пеню (відповідно до пп. 7.2.1 п. 7.2. Договору, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Звергаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав.

Пеня є видом господарські санкції у вигляді грошової суми. яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Залежно від джерела встановлення неустойка поділяється на законну, тобто встановлену в нормативному порядку - в законі або іншому правовому акті, та договірну, яка встановлюється безпосередньо в нормах договору, укладеного між сторонами.

Положення про штрафні санкції врегульовано Главою 26 ГК України, в той час. як збитки регулюються Главою 25 ГК України.

Таким чином, в розумінні чинного господарського законодавства збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

З огляду на викладене вище, колегія суддів доходить до висновку, що позивачем вимоги про стягнення збитків взагалі не були заявлені.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2021 по справі № 916/1557/21 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржене рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2021 по справі № 916/1557/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на відповідача.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ЮГ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2021 по справі № 916/1557/21 залишити без змін.

Витрати на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.12.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк