ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021м. ДніпроСправа № 904/6963/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Свистун Г.Г.

за позовом Керівника Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровська область, м. Першотравенськ в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Дніпропетровська область, с. Миколаївка

до відповідача-1: Петропавлівської районної державної адміністрації, Дніпропетровська область, смт. Петропавлівка

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича, Дніпропетровська область, м. Першотравенськ

про скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення

Представники:

від прокуратури: Карюк Д.О.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Меженна О.В., адвокат;

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача-1: Петропавлівської районної державної адміністрації, відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича, в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради № Р-534/0/350-15 від 24.12.2015;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,9674 га, кадастровий номер :02:001:1013, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, укладений 29.01.2016 між Петропавлівською районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.03.2016, номер запису -13649082, та скасувати державну реєстрацію права оренди з одночасним припиненням речових прав фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича на вказану земельну ділянку;

- витребувати із незаконного володіння та користування фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича державі в особі Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області земельну ділянку загальною площею 3,9674 га, кадастровий номер :02:001:1013, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 06.08.2021 позовну заяву Керівника Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області залишено без руху. Запропоновано Керівнику Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду чеків та описів вкладення у цінний лист (оригіналів або належним чином засвідчених копій), які підтверджують факт відправлення позивачу та відповідачам (на адреси, зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) копії позовної заяви і доданих до неї документів у строк до 20.08.2021 включно.

19.08.2021 до господарського суду від прокурора надійшов лист на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021 про залишення позовної заяви без руху. Разом із вказаним листом прокурор подав до суду фіскальний чек, як доказ направлення на адреси відповідачів позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду від 20.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 15.09.2021.

У зв`язку із перебуванням судді Мілєвої І.В. на лікарняному у період з 15.09.2021 по 04.10.2021 підготовче засідання, призначене на 15.09.2021, не відбулось.

16.09.2021 позивач подав до суду письмові пояснення.

16.09.2021 прокурор подав до суду заяву про зміну предмету спору, в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради № Р-534/0/350-15 від 24.12.2015;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,9674 га, кадастровий номер :02:001:1013, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, укладений 29.01.2016 між Петропавлівською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.03.2016, номер запису - 13649082, та скасувати державну реєстрацію права оренди з одночасним припиненням речових прав фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича на вказану земельну ділянку;

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Маркова Дмитра Олександровича повернути земельну ділянку загальною площею 3,9674 га, кадастровий номер :02:001:1013, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі землі Миколаївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі (ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд зазначає, що заява про зміну предмету спору подана прокурором до закінчення підготовчого засідання. Вказана заява не порушує прав та законних інтересів сторін. У зв`язку із викладеним господарський суд приймає зміну предмету позову.

23.09.2021 відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оспорюване розпорядження прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, тому є законними та не підлягає скасуванню, оскільки відповідно до розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації «Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради» № Р-521/0/350-15 від 24.12.2015 ФОП Маркову Д.О. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та передано останньому в оренду, як не витребувану земельну частку (пай), земельну ділянку, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, за межами населених пунктів, площею 3,9674 га, кадастровий номер :02:001:1013 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом із тим, відповідачу-2 не зрозуміло яким чином Павлоградською місцевою прокуратурою встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування на землю колишнього КСП ім. Чкалова від 21.05.1997 № 004503, серії І-ДП, спірна земельна ділянка віднесена до державного резервного фонду із земель, які були передані КСП у постійне користування, якщо це твердження спростовується доказами доданими позивачем, зокрема копією зазначеного документу, до якого не внесено відповідні зміни. Позивачем не надано жодного доказу належності спірної земельної ділянки до земель резервного фонду. Також, на думку позивача, факт прийняття Петропавлівською РДА вищезазначеного розпорядження з порушеннями вимог чинного законодавства також підтверджено проведеною Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області перевіркою, відповідний висновок якої закріплений в Акті перевірки №193-ДК/245/АПУ09/01/- 17 від 31.08.2017. Згідно з Актом перевірки вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 31.08.2017 року № 193-ДК/245/АП709/01/-17 вбачається, що перевірку проведено на підставі листа Павлоградської місцевої прокуратури від 13.07.2017 № 101/1942-17. Висновки, зроблені державним інспектором на підставі сумнівних даних, викликають глибокий сумнів в його компетентності та неупередженості. Відповідно до зазначеного Акту Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області не підтверджено факт віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1013 до не витребуваних паїв. ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області має всю необхідну інформацію для проведення перевірки без підтверджень з боку Петропавлівської РДА, зокрема поземельну книгу земельної ділянки в Електронному та паперовому вигляді. Посилання на вказаний документ, як на доказ не відповідає нормам чинного законодавства. Як стверджує позивач перевірку проведено в межах кримінального провадження № 0000033, внесеного до ЄРДР 06.07.2017 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України. Однак на даний час не існує вироку суду, який набрав чинності, отже всі твердження позивача з цього приводу є припущенням. Враховуючи вищевикладене, відповідач-2 вважає, що Петропавлівська райдержадміністрація не перевищувала надані законом повноваження при прийнятті оскаржуваних розпоряджень, та жодним чином не порушила інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, таким чином позовні вимоги щодо визнання розпоряджень Петропавлівської райдержадміністрації задоволенню не підлягають. Відносно вимог позивача про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку відповідач-2 зазначає, що не зважаючи на не проведення нормативно грошової оцінки спірної земельної ділянки, Петропавлівською РДА визначено розмір орендної плати, виходячи з вартості земельної ділянки та з урахуванням положень Податкового кодексу України, яким регламентовано визначення орендної плати з урахуванням нормативно грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь та коефіцієнта індексації. У зв`язку із чим підстави для визнання правочину недійсним на час розгляду справи судом не виникло, а тому не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобов`язання відповідача-2 повернути земельну ділянку. Також відповідач-2 не погоджується з твердженням позивача щодо не пропущення строку позовної давності. Згідно з Актом встановлення (поновлення) меж земельної ділянки, відповідно до якого на підставі Розпорядження голови райдержадміністрації № Р-351/0/350-15 від 01.10.2015, в присутності Голови Дмитрівської сільської ради, землевпорядника Дмитрівської сільської ради та при узгодженні з в.о. начальника управлінням Держземагенства у Петропавлівському районі, виконано встановлення (поновлення) меж спірної земельної ділянки. На підставі виконаних робіт було складено технічну документацію та погоджено з усіма відповідними установами. Відповідно до зазначеної документації управлінням Держземагенства у Петропавлівському районі було внесено відповідні дані до поземельної книги 13.11.2015. Отже, відповідно до вимог статті 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки сплила 13.11.2018, а позовну заяву подано до суду в порушення зазначеної норми. Враховуючи викладене, відповідач-2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.10.2021 призначено підготовче засідання на 11.10.2021.

11.10.2021 прокурор подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що спірна земельна ділянка належала до резервного фонду колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Чкалова», яке припинило свою діяльність, внаслідок чого спірна земельна ділянка повинна була перейти до земель резервного фонду Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району. Проте, прокуратура вважає, що Петропавліською районною державною адміністрацією безпідставно з перевищенням своїх повноважень віднесено спірну земельну ділянку до не витребуваних земельних паїв та відповідно передано її в оренду ФОП Маркову Д.О. Прокурор вважає, що протиправними діями невстановлених осіб вищевказана земельна ділянка була безпідставно розподілена на 22 земельні ділянки, що підтверджується листом Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів від 08.02.08 № 7/09 302 та включена до державної статистичної звітності як невитребувані паї. У зв`язку з викладеним, 06.07.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000033 та розпочато досудове розслідування за фактом внесення службовими особами Петропавлівської районної державної адміністрації недостовірних відомостей щодо приналежності земель до категорії нерозподілених (не витребуваних) паїв до офіційних документів, а саме до розпоряджень голови Петропавліської РДА та договорів оренди землі, що стало підставою для незаконної, за межами конкурентних засад, передачі в оренду ФОП Маркову Д.О. земель сільськогосподарського призначення державної форми власності. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області проводилася перевірка дотримання вимог земельного законодавства під час розпорядження спірною земельною ділянкою, про що складено Акт перевірки №193-ДК/245/АП/09/01/-17 від 31.08.2017. Вказаною перевіркою не підтверджено факт віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1013 до не витребуваних паїв та, таким чином, підтверджено факт прийняття Петропавлівською РДА спірних розпоряджень з порушеннями вимог ст.122 Земельного кодексу України. Прокурор зазначає, що Павлоградська місцева прокуратура та Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області діяли в межах наданих їм законом повноважень. Зазначений Акт перевірки станом на теперішній час, Петропавлівською районною державною адміністрацією не оскаржувався та є чинним, а висновки, викладені у ньому мають доказове значення. Стосовно розміру орендної плати за користування земельною ділянкою прокурор зазначає наступне. З положень діючого законодавства вбачається, що обов`язок зі сплати орендної плати є нормативно регульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням з порушенням умов та порядку, передбачених чинним законодавством; дотримання порядку визначення орендної плати відповідно до проведеної нормативної грошової оцінки є чинником економічного регулювання земельних відносин, визначення економічно обґрунтованих надходжень до місцевих бюджетів та можливості подальшої індексації відповідних надходжень, виконання вимог статті 627 Цивільного кодексу України щодо справедливості укладеного договору шляхом забезпечення застосування рівного підходу при визначенні орендної плати незалежно від особи - учасника правовідносин; порушення цього порядку суперечить частині 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель". Разом з тим, пунктом 5.1 зазначеного договору - орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, встановлюється відповідно до ст.ст. 272, 288 Податкового кодексу України та становить 4% від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Петропавлівському району. Відповідно до інформації Петропавлівської районної державної адміністрації нормативна грошова оцінка земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що перебувають в оренді у ФОП Маркова Д.О., загальною площею 102,672 га, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,1647 га, кадастровий номер :02:001:1018, розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області не проводилася, технічна документація не виготовлялася, рішення про затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення за вищезазначеним кадастровим номером, що перебуває в оренді у ФОП Маркова Д.О. та входить до складу земельної ділянки загальною площею 102,672 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, не приймались. Таким чином, орендну плату за користування земельною ділянкою визначено без проведення її нормативної грошової оцінки, що є порушенням вимог ст. ст. 6, 15 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 13, 18 Закону України «Про оцінку земель», отже, вищевказаний договір оренди землі, укладений між ФОП Марковим Д.О. та Петропавлівською РДА, має бути визнаний недійсним. Стосовно посилання на положення Податкового кодексу України, що регламентують визначення орендної плати з урахуванням нормативної грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь та коефіцієнта Індексації слід відмітити, що у даному випадку зазначені положення не можуть бути застосовані, оскільки Законом України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок обов`язково проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. У даному ж випадку технічна документація з нормативної грошової оцінки не виготовлялася, районною радою не затверджувалася, тому розмір орендної плати визначено з порушенням вимог чинного законодавства. Щодо застосування строків позовної давності для звернення до суду з позовною заявою про захист інтересів держави прокурор зазначає наступне. Він вважає, що у випадку пред`явлення позову самою особою або пред`явлення позову в інтересах цієї особи уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється з одного і того самого моменту, а саме, з моменту коли особа довідалась або могла довідатись про порушення її права. Інформацію про те, що Петропавлівською районною державною адміністрацією прийнято оскаржувані розпорядження та укладено оспорюваний договір оренди землі, Павлоградська місцева прокуратура отримала 22.12.2016, на власний запит від 20.12.2016 за вих. № 04/81-546 вих. 16. Раніше про зазначені факти прокуратурі відомо не було. Отже, факт порушення інтересів держави встановлено 22.12.2016, тому відлік позовної давності слід обчислювати саме з цього моменту. 21.12.2018 було подано позов до суду, який 27.04.2021 залишений без розгляду (постанова ЦАГС у справі №904/79/19), тому строк позовної давності пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Ухвалою суду від 11.10.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 18.11.2021 включно. Відкладено підготовче судове засідання на 03.11.2021.

03.11.2021 відповідач-1 подав клопотання про розгляд справи без його участі.

03.11.2021 позивач подав письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову; долучити до матеріалів справи копію реєстраційної справи, договору оренди та акта встановлення та погодження меж земельної ділянки.

Ухвалою від 03.11.2021 відкладено підготовче засідання на 15.11.2021.

Ухвалою суду від 15.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 06.12.2021.

Ухвалою суду від 06.12.2021 відкладено розгляд справи по суті на 13.12.2021.

У судове засідання 13.12.2021 з`явились прокурор та представник відповідача-2, представник відповідача-2, представники позивача та відповідача-1 не з`явились.

10.12.2021 відповідач-1 подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без участі його представника за наявними матеріалами.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Таким чином "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 (п.п. 68,69,70 постанови).

Разом із цим, чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи.

Нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів»

Крім того, жодним нормативним актом не визначено переліку доказів, виключно на підставі яких суд має встановлювати наявність у прокурора підстав для реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді.

В постанові від 24.04.2019 по справі № 911/1292/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив:

"18. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

19. Водночас, є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

20. ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належать до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи."

Прокурор зазначає, що з метою належного виконання вимог ч. 4 ст. 23 закону України «Про прокуратуру», з урахуванням висновків усталеної судової практики Верховного Суду, Першотравенською окружною прокуратурою 11.06.2021 за вих. № 04/64-889вих-21 (т. 1 а.с. 110-111) на адресу Миколаївської сільської об`єднаної територіальної громади надіслано запит щодо вжиття заходів цивільно-правового характеру з метою захисту інтересів держави, який вручено адресату під підпис 11.06.2021.

Листом № 1718 від 14.06.2021 (т. 1 а.с. 112) Миколаївська сільська об`єднана територіальна громада повідомила, що необхідні заходи на захист інтересів держави не вживались, у зв`язку з тим, що в акті приймання передачі спірної земельної ділянки від 20.11.2020 не були зазначені відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, в тому числі відомості про укладені договори оренди, а отже за наявними документами підстав для вжиття вищевказаних заходів не вбачалось.

Таким чином, як зазначає прокурор, Миколаївській сільській об`єднаній територіальній громаді ще з 11.06.2021 було відомо про факт незаконного розпорядження спірними земельними ділянками, проте, зазначений орган до теперішнього часу не здійснив захист інтересів держави, шляхом звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування оспорюваного розпорядження та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та зобов`язання повернути земельну ділянку із незаконного володіння, що призводить до перебування землі у розпорядженні ФОП Маркова Д.О. поза встановленою чинним законодавством процедурою. Враховуючи, що вказані інтереси держави залишалися не захищеними, вказаний факт підтверджує виключність випадку для представництва прокурором інтересів держави та його повноваження щодо пред`явлення зазначеного позову.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19), прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 43).

Отже, у цій справі прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.

У 1997 році на замовлення Колективного сільськогосподарського колективу ім. Чкалова Дніпропетровською філією Інституту землеустрою виготовлено науково-технічну документацію по роздержавленню земель та виготовленню державних актів на право колективної власності на землю та право постійного користування землею Колективному сільськогосподарському колективу ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 1.4.4 зазначеної технічної документації за Колективним сільськогосподарським колективом ім. Чкалова закріплено на праві постійного користування 263,7 га земель з державного резервного фонду та зазначено, що землі резервного фонду є державною власністю та використовуються за цільовим призначенням.

Рішенням VIII сесії Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 14.05.1997 року XII скликання затверджено зазначену науково-технічну документацію згідно протоколу № 2 зборів КСП ім. Чкалова від 30.04.1997 та передано у колективну власність 5537,8 га земель; в постійне користування 616,2 га, із них за рахунок державного резервного фонду 263,7 га (т. 1 а.с.53).

У подальшому на підставі вищевказаного рішення КСП ім. Чкалова виготовлено державний акт на право постійного користування на землю серії І-ДП № 004503 від 21.05.1997, відповідно до якого Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чкалова надано у постійне користування 616,2 га, з них: державний резервний фонд 263,7 га.

Прокурор зазначає, що відповідно до плану зовнішніх меж землекористування, що містить зазначений державний акт (т. 1 а.с.37-38), спірна земельна ділянка розташована в межах масиву земель державного резервного фонду, позначеного номером 2.

У 2000 році на замовлення КСП ім. Чкалова Дніпропетровською філією Інституту землеустрою виготовлено науково-технічну документацію по підготовці документів, що посвідчують право власності або користування землею, а також Схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області (т.1 а.с. 60-70). Відповідно до вказаної Схеми визначено місце розташування земель КСП ім. Чкалова, зокрема, і земель резервного фонду.

Павлоградська місцева прокуратура звернулась до ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з листом № 04/72-6479-17 від 07.05.2018 (т. 1 а.с. 88), в якому просила інформацію та документи, що підтверджують розпаювання земель колишнього КСП ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області, зокрема, визначення серед них земель державного резервного фонду, а також їх можливого подальшого розпаювання між членами цього КСП на земельні частки (паї), які позначені на Схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області, під номерами 57,3 та 26,8 у постійному користуванні у КСП ім. Калова на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ДП № 004503.

Листом № 01-07/553 від 15.05.2018 (а.с. 89) ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» повідомило, що ним у 2000 році було розроблено Технічну документацію та схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Чкалова Петропавлівського району. Додані експлікації повністю відповідають картографічним матеріалам, які містяться у технічній документації, зокрема, і за земельним ділянкам за номерами 57.3 та 26.8. Зміни та доповнення до технічної документації не вносились.

Прокурор стверджує, що у 2002 році КСП ім. Чкалова припинило свою діяльність.

Відповідно до листа Петропавлівської районної державної адміністрації № 462/0/349-18 від 19.03.2018 (т. 1 а.с. 71) реєстраційна справа щодо КСП ім. Чкалова у відділі державної реєстрації Петропавлівської районної державної адміністрації відсутня, інформацією щодо дати та підстави припинення діяльності КСП ім. Чкалова Петропавлівська районна державна адміністрація не володіє.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням (ч. 10 ст. 25 Земельного кодексу України в редакції від 01.01.2002).

Враховуючи викладене, на момент припинення діяльності КСП ім. Чкалова земельні ділянки, що входять до земель державного резервного фонду, відповідно до положень ч. 10 ст. 25 Земельного кодексу України, мали бути передані до земель резервного фонду Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району.

Прокурор стверджує, що земельна ділянка площею 102,672 га, до складу якої входить спірна земельна ділянка, була безпідставно без будь-яких документів поділена на 22 земельні ділянки, які потім, також безпідставно, обліковані як нерозподілені (не витребувані) земельні частки (паї), що надало можливість Петропавлівській районній державній адміністрації, не маючи на те повноважень, розпоряджатися ними протягом тривалого часу.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 102,0 га передавалася в оренду ПП Маркову О.Я. на підставі договору оренди землі від 15.05.2003 (т. 1 а.с. 39-40), ділянка площею 102,672 га передавалася в оренду ПП Маркову О.Я. на підставі договору оренди землі від від 03.03.2006 (т. 1 а.с. 42-43).

Прокурор зазначає, що спірна земельна ділянка була віднесена до земель колективної власності колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова, розподіл якої на частки не проводився.

Відповідно до листа Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів № 7/09-309 від 08.02.2008 (т. 1 а.с. 51) згідно з даними державного земельного кадастру земельна ділянка площею 102,672 га ріллі, яка пропонується для надання в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва враховується в землях запасу Дмитрівської сільської ради. Шифр рядка згідно форми 6зем - 94 - землі запасу. Земельна ділянка правами третіх осіб не обтяжена, до цього часу нікому не була продана, не подарована, в спорі і під забороною відчуження не перебуває.

Відповідно до листа Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів № 7/09-310 від 08.02.2008 (т. 1 а.с. 50) "Погодження технічної документації щодо відведення земельної ділянки площею 102,672 га в оренду пп. Марков О.Я. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва": розглянувши технічну документацію щодо надання земельної ділянки в оренду ПП Маркову О.Я., Петропавлівський районний відділ земельних ресурсів погоджує її та вважає за можливе відвести в оренду ПП Маркову О.Я. земельну ділянку площею 102,672 га, в тому числі 102,672 га ріллі за рахунок земель запасу Дмитрівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Листом № 35/308-18 від 23.03.2018 (т. 1 а.с. 77) відділ у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надав до відома Павлоградській місцевій прокуратурі службовий лист (т. 1 а.с. 77) спеціалістів відділу про доцільність віднесення земельної ділянки площею 102,672 га до земель резервного фонду, відповідно до якого працівники відділу у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомили про наступне. Згідно з Державним актом на право постійного користування землею № 004503 від 21.05.1997 КСП ім. Чкалова було передано у постійне користування 263,7 га земель резервного фонду, в тому числі поконтурно: 106,7га, 72,9га, 26,8га. 57,3га. На кожному з етапів приватизації КСП ім. Чкалова проводились обміни земельними ділянками колективної власності та резервного фонду, уточнення кількості громадян, що мають право на одержання земельної частки (паю), та уточнення площ орних угідь, що підлягають паюванню. Так, зокрема, про здійснення обміну земель колективної власності КСП ім. Чкалова та земель резервного фонду Дмитрівської сільської ради свідчить рішення № 101 сільської ради від 19.04.2000 року «Про надання дозволу на обмін земельними ділянками колективної власності КСП ім. Чкалова та резервного фонду». Цей обмін був врахований при розробці Схеми поділу - земельні ділянки РФ площами 106,7 га та 72,9 га були розпайовані. Але факт обміну земель колективної власності на земельні ділянки РФ площами 26,8га та 57,3га відсутній та в картографічних матеріалах (Схемах поділу, розроблених в 2000 році) ці земельні ділянки зазначені землями резервного фонду Дмитрівської сільської ради. Виходячи з вищенаведеного, відділ у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області вважає, що земельні ділянки площами 26,8 га га 57,3 га (на даний момент враховуються в земельному масиві загальною площею 102,6720 га) станом на 20.03.2018 доцільно віднести до земель резервною фонду Дмитрівської сільської ради.

Розпорядженням голови Петропавлівської районної державної адміністрації «Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради» № Р-534/0/350-15 від 24.12.2015 (т. 1 а.с. 32) ФОП Маркову Д.О. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки № 1013 площею 3,9674 га з не витребуваних паїв на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Надано ФОП Маркову Д.О. в оренду строком на 30 років земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:1013, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель не витребуваних паїв на території Дмитрівської сільської ради.

Нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження (ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" в редакції від 27.06.2015).

Відповідно до абз. 1-3 ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

Прокурор зазначає, що 06.07.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000033 та розпочато досудове розслідування за фактом внесення службовими особами Петропавлівської районної державної адміністрації недостовірних відомостей щодо приналежності земель до категорії нерозподілених (не витребуваних) паїв до офіційних документів, а саме: до розпоряджень голови Петропавліської РДА та договорів оренди землі, що стало підставою для незаконної, за межами конкурентних засад, передачі в оренду ФОП Маркову Д.О. земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (т. 1 а.с. 82).

31.03.2021 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000033.

Павлоградською місцевою прокуратурою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області було направлено лист № 101/1942-17 від 13.07.2017 (т. 1 а.с. 73) з приводу надання інформації щодо земельної ділянки загальною площею 102,672 га.

У відповідь Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області направило лист від 04.09.2017 № 10-4-0.4-1148/2-17 від 04.09.2017 з копією акту перевірки (т. 1 а.с. 74).

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої було складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки № 193-ДК/245/АП/09/01/-17 від 31.08.2017 (т. 1 а.с. 75-76) (далі - Акт). Відповідно до зазначеного Акту Петропавлівською районною державною адміністрацією не підтверджено факт віднесення земельної ділянки кадастровий №:02:001:1013 до не витребуваних паїв. У зв`язку із чим розпорядження Петропавлівської РДА № 521/0/350-15 від 24.12.2015 видано з порушеннями вимог чинного законодавства.

Прокурор зазначає, що спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення, за межами населеного пункту, належить до земель резервного фонду Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району, а не до не витребуваних (невизначених) земельних часток (паїв).

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить: внесення в установленому порядку пропозицій щодо розпорядження землями державної та комунальної власності, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, регулювання земельних відносин; участь у розробленні та виконанні державних, галузевих, регіональних та місцевих програм з питань регулювання земельних відносин, раціонального використання земель, їх відтворення та охорони, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, у проведенні моніторингу земель, територіальному плануванні; організація проведення робіт, пов`язаних із реалізацією земельної реформи; проведення відповідно до законодавства моніторингу земель та охорони земель; ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; участь у державному регулюванні планування територій; проведення державної експертизи землевпорядної документації; здійснення заходів щодо вдосконалення порядку ведення обліку і підготовки звітності з регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, формування екомережі; розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; вирішення інших питань, визначених законами України та покладених на нього актами Президента України (ст. 15-1 Земельного кодексу України (дана редакція статті була чинна і на момент винесення спірного розпорядження 24.12.2015).

Головне управління Держгеокадастру в області (далі Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Голова місцевої державної адміністрації координує діяльність Головного управління і сприяє йому у виконанні покладених на нього завдань (п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області).

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (п.п.13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області).

Враховуючи наведене вище, відповідно до ст. 15-1 Земельного кодексу України та п.1, п.п.13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області правом на розпорядження спірною земельною ділянкою наділено Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Таким чином, повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:1013 у Петропавлівської районної державної адміністрації відсутні.

29.01.2016 між Петропавлівською районною державної адміністрацією Дніпропетровської області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір) (т. 1 а.с. 33-35).

Цим договором регулюються правовідносини, пов`язані із переданням орендодавцем орендарю у строкове платне користування земельної ділянки (п. 1.1. договору).

Земельна ділянка надається в оренду на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної держаної адміністрації від 24.12.2015 № Р-534/0/350-15 «Про затвердження ФОП Маркову Д. О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради» (п. 1.2. договору).

Орендодавець надає, орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, а саме для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (землі не витребуваних паїв), яка знаходиться за на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (п. 2.1. договору).

В оренду передається земельна ділянка загальною площею: 3 9674 га - ріллі (п. 3.1. договору).

Кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:1013 (п. 3.2. договору).

На земельній ділянці будинки, будівлі, споруди, лінійні споруди, інші об`єкти інфраструктури, в тому числі дороги, майданчики із твердим покриттям, меліоративні системи відсутні (п. 3.3. договору).

Договір укладено на строк 30 (тридцять) років (п. 4.1. договору).

Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі (в національній валюті України - гривна). Орендна плата на рік встановлюється відповідно до статей 272, 288 Податкового кодексу України та становить 4% від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Петропавлівському районі. Розмір орендної плати становить 4 488,35 гривні за рік (п. 5.1. договору).

Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення земельної ділянки та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (п. 5.2. договору).

Земельна ділянка передається в оренду із земель не витребуваних паїв на території Дмитрівської сільської ради (п. 6.1. договору).

Цільове призначення земельної ділянки: за КВЦПЗ код 01.01.: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п. 6.2. договору).

Передача земельної ділянки в оренду здійснюється на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної держаної адміністрації 24.12.2015 № Р-534/0/350-15 «Про затвердження ФОП Маркову Д. О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради» (п. 7.1. договору).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації речового права оренди (п. 15.1. договору).

Прокурор зазначає, що обов`язок зі сплати орендної плати є нормативно регульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням з порушенням умов та порядку, передбачених чинним законодавством; дотримання порядку визначення орендної плати відповідно до проведеної нормативної грошової оцінки є чинником економічного регулювання земельних відносин, визначення економічно обґрунтованих надходжень до місцевих бюджетів та можливості подальшої індексації відповідних надходжень, виконання вимог статті 627 Цивільного кодексу України щодо справедливості укладеного договору, шляхом забезпечення застосування рівного підходу при визначенні орендної плати незалежно від особи - учасника правовідносин; порушення цього порядку суперечить частині 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель".

Разом з тим, п. 5.1 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, встановлюється відповідно до ст.ст. 272, 288 Податкового кодексу України та становить 4% від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Петропавлівському району.

Згідно з листом Петропавлівської районної ради Дніпропетровської області від 12.12.2017 № 452/0/2-17 (т. 1 а.с. 78) районною радою не приймалося рішення про затвердження технічної документації з оцінки земельних ділянок загальною площею 102,672 га, розташованих на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, які перебувають в оренді у ФОП Маркова Д.О. на підставі договорів оренди, укладених 29.01.2016 між останнім та Петропавлівською районною державною адміністрацією.

Відповідно до листа Петропавлівської районної державної адміністрації від 29.12.2017 № 2440/0/349-17 (т. 1 а.с. 80) проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення перед укладенням договорів оренди землі з ФОП Марков Д.О. не встановлено; інформацією щодо виготовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки землі, яка передана в оренду ФОП Маркову Д.О. Петропавлівська райдержадміністрація не володіє; прийняття райдержадміністрацією рішення про проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які передані ФОП Марков Д.О. в оренду, не встановлено.

Таким чином, як зазначає прокурор, орендну плату за користування земельною ділянкою визначено без проведення її нормативної грошової оцінки, що є порушенням вимог чинного законодавства. Отже, договір оренди землі, укладений між ФОП Марковим Д.О. та Петропавлівською РДА, має бути визнаний недійсним.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради № Р-534/0/350-15 від 24.12.2015;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,9674 га, кадастровий номер :02:001:1013, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, укладений 29.01.2016 між Петропавлівською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.03.2016, номер запису - 13649082, та скасувати державну реєстрацію права оренди з одночасним припиненням речових прав фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича на вказану земельну ділянку;

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Маркова Дмитра Олександровича повернути земельну ділянку загальною площею 3,9674 га, кадастровий номер :02:001:1013, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі землі Миколаївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 Земельного кодексу України).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі").

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 13 "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі.

Місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону (п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва (ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України).

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України).

За приписами ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено в Законі України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження (ч. 1-3 ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)").

Пунктом 12 Порядку організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 №122) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду (а.с. 147).

У той же час, як вбачається з плану зовнішніх меж, який є додатком до Державного акту на право постійного користування землею № 004503 від 21.05.1997, спірна земельна ділянка входить до земель резервного фонду (під цифрою « 2»). Крім того, в п. 1.5. пояснювальної записки до науково-технічної документації (т.1 а.с. 56-59) по роздержавленню земель і виготовленню державних актів на право колективної власності на землю і право постійного користування землею КСП ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області вказано, що в постійне користування закріпляються резервний фонд (263,7 га).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 Земельного кодексу України площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд).

За приписами ч. 13 15 ст. 5 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993, що діяла на час видачі Державного акту) сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію цього Кодексу належала господарствам, залишається за ними на умовах постійного користування. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Рішенням Дмитрівської сільської ради від 19.04.2000 № 101-17/ХХІІІ (т. 1 а.с. 65) проведено обмін земельними ділянками колективної власності і резервного фонду. Обмін був врахований при розробці Схеми поділу земель колективної власності КСП ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області. Спірна земельна ділянка позначена номерами 57,3 та 26,8 з написом "Резервний фонд". Обмін земельними ділянками колективної власності на схемі поділу земель колективної власності відображено наступним чином: земельні ділянки, які були в колективній власності - № 89,8, № 32,9 і № 56,9 обміняні на землі резервного фонду з номерами 106,7, 72,9 та балку невизначеної площі. Обмін земель колективної власності на земельні ділянки резервного фонду площами 26,8 га та 57,3 га не відображений в картографічних матеріалах Схеми поділу земель колективної власності, розроблених у 2000 році.

З п. 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 вбачається, що в разі паювання земель відповідною районною державною адміністрацією громадянам видаються сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проводиться їх реєстрація.

Відповідно до пояснювальної записки до науково-технічної документації по складенню Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області: 2000 року в КСП було розпайовано 3301,0 га орних земель і видано 967 сертифікатів членам колективного господарства (т. 1 а.с. 61-62).

Петропавлівський районний відділ земельних ресурсів в листі № 7/09-302 від 08.02.2008 (т. 1 а.с. 52) вказав, що номер паю 1013 відповідає кадастровому номеру земельної ділянки :02:001:1013. З огляду на вказану в пояснювальній записці інформацію, вказані Петропавлівським районним відділом земельних ресурсів паї не існують, інформація щодо видачі на них сертифікатів в матеріалах справи відсутня.

Відповідач-2 вважає, що прокурор безпідставно відносить спірну земельну ділянку до земель резервного фонду або земель запасу, неправильно визначаючи цільове призначення.

Поділ земель на категорії за основним цільовим призначенням визначений в ст. 19 Земельного кодексу України. В позовній заяві прокурор не заперечував щодо цільового призначення спірної земельної ділянки. Прокурор погоджується, що земельна ділянка, яка є предметом цього спору належить до земель сільськогосподарського призначення. Застереження прокурора, що земельна ділянка повинна враховуватись в землях резервного фонду не є зміною її цільового призначення.

Щодо посилання відповідача-2 на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 193-ДК/245/АП/09/01-17 від 31.08.2017 (т.1 а.с.75), як на неналежний доказ, господарський суд зазначає, що зазначений Акт перевірки на момент розгляду даної справи не оскаржувався та є чинним. Протилежне відповідачами не доведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

В порушення вимог чинного законодавства Петропавлівська районна державна адміністрація розпорядилась земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, яка не була віднесена до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок. Таким чином, розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації «Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради» № Р-534/0/350-15 від 24.12.2015 прийнято з перевищенням повноважень.

Враховуючи вищевикладене господарський суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації «Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради» № Р-534/0/350-15 від 24.12.2015 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного розпорядження було укладено спірний договір оренди від 29.01.2016.

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 1,2 ст. 792 Цивільного кодексу України).

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

В силу ч. 1 ст. 2 Закону України Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Ст. 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч. 1-3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору оренди від 29.01.2016) передбачено, що для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

П. 288.5 статті 288 Податкового кодексу (у редакції, що діяла на момент укладення договору) визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути менше 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельної ділянки-капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативно-правові акти з проведення оцінки земель, які розробляються з урахуванням вимог положень національних стандартів, затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 12 Закону України "Про оцінку земель").

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» визначено випадки обов`язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Так, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом (ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оцінку земель").

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій" (ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оцінку земель").

Ст. 26 Закону України "Про землеустрій" визначено осіб, що можуть бути замовниками та розробниками документації із землеустрою.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (ч. 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель").

Землеустрій здійснюється на підставі: рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; судових рішень (ч. 1 ст. 22 Закону України "Про землеустрій").

Земельно-оціночні роботи при здійсненні землеустрою виконуються з метою визначення якісних характеристик, економічної цінності та вартості земель у порядку, встановленому законом. Оцінка земель проводиться для порівняльного аналізу і прогнозу ефективності використання землі як природного ресурсу та основного засобу виробництва, а також при здійсненні цивільно-правових угод, для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, справляння державного мита та в інших випадках, визначених законом. Залежно від призначення оцінки земель проводиться економічна та грошова оцінка земель за методиками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ст. 38 Закону України "Про землеустрій").

Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою (ч. 1 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель").

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель").

З аналізу наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що законодавець чітко визначив, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно з листом Петропавлівської районної ради Дніпропетровської області від 12.12.2017 № 452/0/2-17 (т. 1 а.с. 78) районною радою не приймалося рішення про затвердження технічної документації з оцінки земельних ділянок загальною площею 102,672 га, розташованих на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, які перебувають в оренді у ФОП Маркова Д.О. на підставі договорів оренди, укладених 29.01.2016 між останнім та Петропавлівською районною державною адміністрацією.

Відповідно до листа Петропавлівської районної державної адміністрації від 29.12.2017 № 2440/0/349-17 (т. 1 а.с. 80) проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення перед укладенням договорів оренди землі з ФОП Марков Д.О. не встановлено; інформацією щодо виготовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки землі, яка передана в оренду ФОП Маркову Д.О. Петропавлівська райдержадміністрація не володіє; прийняття райдержадміністрацією рішення про проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які передані ФОП Марков Д.О. в оренду, не встановлено.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Відповідно до обз. 4 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Зважаючи на те, що орендну плату за користування спірною земельною ділянкою визначено в договорі без проведення її нормативної грошової оцінки, договір оренди земельної ділянки є таким, що суперечить положенням вищевказаних актів цивільного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 3,9674 га, кадастровий номер :02:001:1013, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, укладеного 29.01.2016 між Петропавлівською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.03.2016, номер запису - 13649082, та скасування державної реєстрації права оренди з одночасним припиненням речових прав фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича на вказану земельну ділянку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, у п.2.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз`яснено, що частиною третьою статті 207 ГК України передбачена і можливість припинення господарського зобов`язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов`язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов`язання за договором припиняється лише на майбутнє.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється (ст. 236 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що неможливо повернути вже здійснене користування земельною ділянкою за спірним договором оренди, зобов`язання за цим договором припиняються на майбутнє.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України).

В даному випадку наслідком недійсності спірного договору є повернення земельної ділянки, яка є предметом оренди за цим договором.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

ФОП Марков Д.О. є стороною Договору оренди землі, укладеного з Петропавлівською районною державною адміністрацією, та, враховуючи передбачені чинним законодавством правові наслідки недійсності правочину, має повернути державі земельну ділянку площею 3,9674 га, кадастровий номер :02:001:1013.

З огляду на викладене, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича повернути земельну ділянку загальною площею 3,9674 га, кадастровий номер :02:001:1013, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі землі Миколаївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області.

Відповідач-2 у відзиві просить застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Прокурор, який бере участь у справі, має обов`язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди, тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор.

Зважаючи на те, що в даному спорі прокурор виступає в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, то перебіг позовної давності обчислюється від дня, коли про порушення свого права довідався саме позивач.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу (ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 1, 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Відповідач-2 у своєму відзиві зазначає, що розпорядження голови райдержадміністрації № Р-353/0/350-15 від 01.10.2015, в присутності Голови Дмитрівської сільської ради, землевпорядника Дмитрівської сільської ради та при узгодженні з в.о. начальника управлінням Держземагенства у Петропавлівському районі, виконано встановлення (поновлення) меж спірної земельної ділянки. На підставі виконаних робіт, було складено технічну документацію та погоджено з усіма відповідними установами. Відповідно до зазначеної документації управлінням Держземагенства у Петропавлівському районі було внесено відповідні дані до поземельної книги 13.11.2015. Отже, відповідно до вимог статті 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки сплила 13.11.2018, а позовну заяву подано до суду в порушення зазначеної норми.

Як вбачається із матеріалів справи прокурор з позовом до суду звернувся 30.07.2021, про що свідчить відмітка відділення поштового зв`язку на поштовому конверті (т. 1 а.с. 128).

Трирічний строк звернення до суду із даним позовом прокурором пропущено, а позов подано поза межами строків позовної давності.

Прокурор зазначає, що 21.12.2018 Павлоградською місцевою прокуратурою до господарського суду Дніпропетровської області було подано позовну заяву про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Так, 14.01.2019 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 позов прокурора задоволено. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2021 у справі № 904/79/19 залишено без розгляду позовну заяву заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури. Залишаючи позовну заяву прокурора без розгляду, судом зазначено, що згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно. На теперішній час строк позовної давності для звернення прокурора до суду з метою захисту інтересів держави на теперішній час є пропущеним, у зв`язку із тривалим судовим розглядом справи № 904/79/19, який тривав у період з 14.01.2019 по 27.04.2021. Тобто, у зазначений період у суді першої та другої інстанцій на розгляді перебував позов про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, та прокурор був позбавлений можливості для звернення до суду із зазначеним позовом раніше, у відповідності до вимог п. 10 ч. 3 ст. 162, п. 5 ч. 5 ст. 174, п. 10 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

У зв`язку із викладеним прокурор просить суд поновити строк позовної давності для звернення Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області до господарського суду Дніпропетровської області із даною позовною заявою в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області до ІІетропавлівської районної державної адміністрації та фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення.

Згідно з ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Господарський суд зазначає, що враховуючи приписи ч.1 ст. 265 Цивільного кодексу України, залишення судом позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності та не є поважною причиною пропуску строку позовної давності.

Прокурором належним чином не обґрунтовано поважність причин пропуску строків позовної давності.

Враховуючи викладене, підстави для визнання поважними причин пропуску позивачем строків позовної давності відсутні, у зв`язку із чим клопотання прокурора щодо поновлення строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Таким чином, позовні вимоги прокурора задоволенню не підлягають.

Зважаючи на те, що причиною виникнення даного спору є безпосередньо винні дії Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, яка перевищила свої повноваження під час розпорядження спірною земельною ділянкою, враховуючи приписи ч. 9 ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 6810,00грн. покладаються на відповідача-1, як на сторону внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (52700, Дніпропетровська область, Петропавлівський район, селище міського типу Петропавлівка, вул. Героїв України, буд. 62, ідентифікаційний код 04052347) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, ідентифікаційний код 02909938, МФО 820172, розрахунковий рахунок НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6810,00 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.12.2021

Суддя І.В. Мілєва