УХВАЛА

13 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/5359/20

Провадження № 11311/2021

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючого (судді-доповідача), Банаська О.О., Картере В.І.

учасники справи:

позивач - Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт",

відповідач -1: Держава Україна в особі Офісу генерального прокурора,

відповідач -2: Державна казначейська служба України,

перевіривши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021

у складі колегії суддів: Станіка С.Р. (головуючий), Дикунської С.Я., Шаптали Є.Ю.

у справі за позовом Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"

до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України,

про стягнення 2 062 958,18 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" (далі - ДП"Херсонський морський торговельний порт") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора та Державної казначейської служби України про стягнення заборгованості в розмірі 2 062 958, 18 грн.

16.10.2020 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/5359/20 позовні вимоги ДП "Херсонський морський торговельний порт" задоволено повністю. Вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" заборгованість у розмірі 2 062 098, 18 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 30 944, 37 грн.

27.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відповідно до якої заявник просить стягнути з Державного бюджету України витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 61 249, 70 грн.

09.11.2020 додатковим рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/5359/20 вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 61 249, 70 грн.

16.09.2021 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора в інтересах Держави на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2020 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі № 910/5359/20 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2020 у справі № 910/5359/20 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора та Державної казначейської служби України про стягнення з Державного бюджету України 2 062 958, 18 грн заборгованості відмовлено повністю. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 у справі № 910/5359/20 скасовано. Ухвалено нове додаткове рішення у справі, яким у задоволенні заяви Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" про стягнення з Державного бюджету України витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 61 249, 70 грн відмовлено повністю.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100422351) повний текст постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021, складено 18.10.2021.

15.11.2021 (згідно з відміткою на поштовому конверті "Укрпошта Стандарт" трекінг № 142) ДП "Херсонський морський торговельний порт" надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021, залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2020 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі № 910/5359/20.

Водночас, у касаційній скарзі скаржник просить Суд, поновити строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційному господарському суду від 16.09.2021.

22.11.2021 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Банаська О.О., Картере В.І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ДП "Херсонський морський торговельний порт", Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У даному випадку повний текст оскаржуваної постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 складено 18.10.2021, тому останнім днем строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку було 08.11.2021 включно.

В порушення зазначених вимог, касаційну скаргу ДП "Херсонський морський торговельний порт" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з порушенням строку на касаційне оскарження, а саме - 15.11.2021.

Клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ДП "Херсонський морський торговельний порт" було отримано засобами поштового зв`язку 26.10.2021, що підтверджується вхідним номером кореспонденції від 26.10.2021 № 2457/01-24.

Враховуючи викладене, скаржник вважає, що має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та просить Суд задовольнити подане ним клопотання.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 Верховний Суд зазначає, з матеріалів, доданих до касаційної скарги, вбачається, що скаржник, як доказ отримання оскаржуваної постанови, надав Суду копію постанови Північного апеляційного господарського суду на якій проставлено вхідний штам підприємства, проте вхідний штамп скаржника на першій сторінці постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 не може вважатися належним доказом отримання оскаржуваної постанови саме в цей день, оскільки відповідний штамп проставляється самим скаржником.

Інших доказів отримання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 саме 26.10.2021 скаржником до Суду не надано, та не наведено інших підстав пропуску строку, які могли б визнаватися Верховним Судом поважними.

Таким чином, оцінивши наведені у заяві доводи скаржника про причини пропуску строку на касаційне оскарження, Суд не вважає їх поважними, оскільки такі причини носять суб`єктивний характер та є такими, що залежали виключно від свідомого волевиявлення скаржника.

З цього питання Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення Суду у справі "Мушта проти України", no. 8863/06, від 18.11.2010).

Умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Водночас, статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України.

Зважаючи на наведене скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, так як в іншому разі буде порушено принцип "правової визначеності".

Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

У даному випадку, перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у порушення цього пункту скаржником не зазначено конкретно передбачений пункт (пункти) частини другої статті 287 цього Кодексу як підставу касаційного оскарження з належним обґрунтуванням у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права.

Також, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги ДП "Херсонський морський торговельний порт" не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Верховний Суд зазначає, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, у квітні 2020 року ДП "Херсонський морський торговельний порт" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України, про стягнення 2 062 958,18 грн.

Таким чином, за подання касаційної скарги до Верховного Суду, скаржник мав сплатити судовий збір в сумі 61 889 грн (2 062 958,18*1.5%*200%).

З огляду на викладене, касаційна скарга ДП "Херсонський морський торговельний порт" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 у справі № 910/5359/20 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків, а саме - надати Суду належні докази (конверт) отримання повного тексту постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 або навести Суду інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження даної ухвали, зазначити конкретно передбачений пункт (пункти) частини другої статті 287 цього Кодексу як підставу касаційного оскарження з належним обґрунтуванням у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, а також надати Суду документ про сплату (зарахування) судового збору у розмірі 61 889 грн.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 288, 290, 292, 310 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними наведені Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" підстави пропуску строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 у справі № 910/5359/20.

2. Касаційну скаргу Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 у справі № 910/5359/20 залишити без руху.

3. Надати Державному підприємству "Херсонський морський торговельний порт" строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

4. Повідомити Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, скарги, відзиви тощо), письмові та електронні докази на електронну адресу суду, поштою, факсом або дистанційними засобами зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Пєсков

Судді О. Банасько

В. Картере