ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" грудня 2021 р. Cправа № 902/846/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.,

За участю представників

позивача Баженова В.М., довіреність №15-08/106-21 від 06.01.2021;

відповідача Майданевич Л.О, виписка з ЄДР від 26.10.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Вінницького обласного центру зайнятості (вул. Стрілецька, 3а, м. Вінниця, 21009)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Строїнецький сад" (вул. 50-річчя Жовтня, 18А, с. Строїнці, Вінницький район, Вінницька область, 23340)

про стягнення 65953,44 грн.

ВСТАНОВИВ :

Вінницький обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Строїнецький сад" про стягнення 65 953,44 грн. повернення одноразової матеріальної допомоги.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем Порядку надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, повернення невикористаної її суми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1231 від 09.12.2020 в частині неперерахування коштів найманим працівникам.

Ухвалою суду від 20.08.2021 відкрито провадження у справі № 902/846/21 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу 15-ти денний строк для подання відзиву та клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

16.09.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує твердження позивача викладені в позовній заяві.

22.09.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Суд, з метою прийняття рішення, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, відзив відповідача та відповідь на відзив позивача, здійснивши аналіз предмета та підстав позову, дійшов висновку про суперечність доводів сторін.

Відтак, з метою повного та всестороннього з`ясування обставин справи, зібрання та оцінки відповідних доказів, суд ухвалою від 11.10.2021 перейшов до розгляду справи №902/846/21 за правилами загального позовного провадження, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, призначив підготовче засідання на 16.11.2021.

На визначену судом дату 16.11.2021 в судове засідання з`явились представники сторін.

За наслідками судового засідання суд протокольними ухвалами постановив зобов`язати відповідача виконати вимоги ухвали суду від 11.10.2021, закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.12.2021.

30.11.2021 до суду від відповідача надійшла заява про надання додаткових доказів згідно ухвали суду, а саме бухгалтерські відомості по виплаті заробітної плати найманим працівникам за друге півріччя 2020 року.

На визначену судом дату в судове засідання 09.12.2021 з`явились представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та зазначив, що позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 09.12.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що 18 грудня 2020 року до Тиврівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості звернулося ТОВ «Строїнецький сад» та подало необхідні документи для отримання одноразової матеріальної допомоги для виплати найманим працівникам відповідно до Порядку надання одноразової матеріальної допомоги суб 'єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, повернення невикористаної її суми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 3 Закону України "Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб 'єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" від 09.12.2020 №1231 (далі - Порядок).

21 грудня 2020 року філією розглянуто документи та прийнято рішення щодо виплати одноразової матеріальної допомоги.

22.12.2020 року Вінницьким обласним центром зайнятості перераховано кошти в сумі 65953,44 грн. на рахунок ТОВ «Строїнецький сад».

17.02.2021 року, під час проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Строїнецький сад», в порушення п.9 Порядку, виплатило одноразову матеріальну допомогу в сумі 65953,44 грн. не на рахунки найманих працівників, а по відомостях на виплату готівки.

У зв`язку з цим, ТОВ «Строїнецький сад» під час перевірки не надано документів, які б підтверджували перерахування коштів на рахунки найманих працівників на виконання вимог п.13 Порядку.

Враховуючи, що ТОВ «Строїнецький сад» не дотримано вимог Порядку при виплаті одноразової матеріальної допомоги найманим працівникам, 30.03.2021 Вінницьким обласним центром зайнятості ТОВ «Строїнецький сад» пред`явлено претензію на суму 65953,44 грн.

Листом від 27 квітня 2021 ТОВ «Строїнецький сад» у задоволенні претензії відмовлено з обґрунтуванням причин відмови.

Станом на 16.08.2021 року кошти на рахунок Вінницького обласного центру зайнятості не надійшли.

Враховуючи викладене, Вінницький обласний центр зайнятості був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Строїнецький сад» одноразової матеріальної допомоги в сумі 65953,44 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує викладені в позовній заяві обставини з наступних підстав.

Відповідач 23.12.2020р. встановив, що на розрахунковий рахунок отримав перераховану 22.12.2020р. одноразову матеріальну допомогу в сумі 65 953,44 грн. Надалі, відповідач (по факту отримання одноразової матеріальної допомоги в сумі 65 953,44грн.) провів необхідні записи по бухгалтерським рахункам, та своєчасно виплатив цільові кошти в готівковій формі працівникам (згідно їх волевиявлення). Про факт цільової виплати була складена Відомість на виплату готівки №93 від 24.12.2020р.

Працівникам була виплачена цільова допомога готівковими коштами, на їх письмове прохання (заяви), у зв`язку із відсутністю у працівників зарплатних карточок та банківських рахунків.

Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач замовчує факт надання інспектору під час перевірки всіх заяв працівників про виплату матеріальної допомоги готівкою через касу підприємства.

Крім того, відповідач зазначає, що в селі Строїнці відсутні банківські установи, в яких працівники могли б відкрити рахунок або отримати банківську картку. Найближчий банківський сервіс в смт. Тиврів - це близько 30 км. Відтак, спеціально відправляти працівників за 30 км. для отримання банківської картки - це сприяти розповсюдженню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 (тобто, свідомо порушувати ідею Закону №1071 від 04.12.2020р. щодо обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2). По результатам проведених виплат відбулося досягнення засадничої мети Закону №1071 від 04.12.2020р., а саме: підтримка у 2020 році застрахованих осіб та надання допомоги суб`єктам господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Щодо аргументів позивача про порушення відповідачем норм підзаконного акта (Порядку №1231), то вони на думку відповідача є надуманими (упереджені) та відповідають принципам «чистого правознавства» (Ганса Кельзена), а не принципам верховенства права (ст. 8 Конституції України, ст. 11 ГПК України).

З огляду на викладене відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідно до п. 9 Порядку надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення повернення невикористаної її суми, затвердженого постановою КМУ від 09.12.2020 № 1231 (далі - Порядок), суб`єкт господарювання зобов`язаний виплатити одноразову матеріальну допомогу на рахунок найманого працівника у строк не пізніше наступного робочого дня після надходження коштів на його рахунок за окремою платіжною відомістю для виплати одноразової матеріальної допомоги (відомістю на виплату грошей).

Абзацами 2 та 5 п. 13 Порядку визначено, що під час проведення зазначеної перевірки суб`єкт господарювання зобов`язаний надати оригінали платіжних відомостей для виплати одноразової матеріальної допомоги (відомість на виплату грошей) з підтвердженням перерахування коштів на рахунок найманого працівника.

Наведені пункти не передбачають можливості подання заяв працівників про виплату коштів готівкою через касу підприємства.

Після надходження коштів на розрахунковий рахунок Відповідача, кошти ним були отримані готівкою відповідно до грошового чека. Після цього, зняті кошти були виплачені найманим працівникам через касу товариства, що суперечить Порядку, оскільки безготівковий розрахунок переведений в готівковий.

Через касу працівники отримують виключно готівкові кошти, а п. 9 Порядку передбачає виплату одноразової матеріальної допомоги саме на рахунок найманого працівника, що означає безготівковий розрахунок.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем не дотримано вимоги Порядку в частині перерахування одноразової матеріальної допомоги саме на рахунки найманих працівників, з огляду на викладене просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини 1 статті 73, частини 1 статті 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1 статті 76 Кодексу).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

04 грудня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон №1071-IX «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Закон №1071-IX), який спрямований на підтримку у 2020-2021 роках застрахованих осіб та надання допомоги суб`єктам господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

За частиною другою статті 1 вказаного Закону однією із форм реалізації соціальної підтримки є одноразова матеріальна допомога суб`єктам господарювання, одноразова виплата держави суб`єктам господарювання задля збереження робочих місць з метою виплати найманим працівникам суб`єкта господарювання одноразової матеріальної допомоги в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Статтею 3 Закону №1071-IX визначені умови отримання одноразової матеріальної допомоги суб`єктами господарювання та виплата одноразової матеріальної допомоги центрами зайнятості за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Так, відповідно до частин першої, третьої статті 3 Закону №1071-ІХ суб`єкти господарювання - юридичні особи (далі - суб`єкти господарювання), які на дату набрання чинності цим Законом вимушено скоротили або можуть скоротити передбачену законодавством тривалість робочого часу працівників, у тому числі через простій, після впровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), за їх зверненням можуть отримати одноразову матеріальну допомогу для виплати таким працівникам.

Розмір одноразової матеріальної допомоги, передбаченої цією статтею, визначається пропорційно робочому часу працівника, який скорочено або заплановано скоротити, у тому числі через простій, та не може перевищувати восьми тисяч гривень на одного працівника.

Отже, вищенаведеними нормами чинного законодавства встановлено право суб`єкта господарювання в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), отримати допомогу для працівників за зверненням роботодавця для її виплати.

Для отримання одноразової матеріальної допомоги, передбаченої цією статтею, суб`єкт господарювання надає територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за своїм місцезнаходженням, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань заяву та відомості за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України, в тому числі в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг у строки, визначені Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною восьмою статті 3 Закону №1071-ІХ порядок та строки надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, форма заяви та перелік документів, які подаються суб`єктом господарювання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Для реалізації статті 3 Закону №1071-IX постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1231 затверджений Порядок надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, повернення невикористаної її суми (далі - Порядок № 1231).

Відповідно до частини 3 Порядку №1231 одноразова матеріальна допомога надається суб`єктам господарювання, які вимушено скоротили або можуть скоротити передбачену законодавством тривалість робочого часу працівників, у тому числі через простій, після запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, для виплати найманим працівникам на підставі заяви про надання одноразової матеріальної допомоги згідно з додатком 1 та відомостей про найманих працівників згідно з додатком 2, щодо яких виконуються вимоги статті 3 Закону.

Одноразова матеріальна допомога виплачується найманому працівникові, який на момент її отримання перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання, що подав відомості про такого працівника відповідно до абзацу першого цього пункту.

Відповідно до Порядку №1231 Товариство з обмеженою відповідальністю "Строїнецький сад" 18.12.2020 на підставі статті 3 Закону №1071-IX подало до Тиврівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості необхідні документи для отримання одноразової матеріальної допомоги для виплати найманим працівникам, у зв`язку із вимушеним скороченням передбаченої законодавством тривалості робочого часу на підставі наказу №17-12/2020 від 17.12.2020.

Так, відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Строїнецький сад" №17-12/2020 від 17.12.2020 «Про простій підприємства» встановлено: Зупинити на період з 08.01.2021 по 24.01.2021 виконання робіт по підприємству. Визнати, що виконання робіт зупинено з незалежних від сторін причин, працівників, на період тимчасового зупинення робіт - вважати такими, що перебувають у простої. Список працівників додається. Звільнити працівників, зазначених у списку, від необхідності бути присутніми під час простою на робочих місцях. За час простою за працівниками зберігати середній заробіток. Інспектору з кадрів, ознайомити з цим наказом працівників підприємства під підпис.

Положеннями статті 3 Закону №1071-ІХ встановлено, що рішення щодо виплати або відмови у виплаті одноразової матеріальної допомоги, передбаченої частиною першою цієї статті, приймаються територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 7 Порядку №1231 рішення про виплату або відмову у виплаті одноразової матеріальної допомоги у разі наявності підстав, передбачених пунктом 4 цього Порядку, приймається центром зайнятості до 22 грудня 2020 включно та оформлюється наказом відповідного центру зайнятості.

Так, 21.12.2020 Тиврівською районною філією Вінницького обласного центру зайнятості прийнято рішення щодо виплати одноразової матеріальної допомоги в розмірі 65953,44 грн.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 3 Закону №1071-ІХ виплата одноразової матеріальної допомоги здійснюється територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Невикористана сума одноразової матеріальної допомоги повертається суб`єктом господарювання територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено позивачем в позовній заяві 22.12.2020 року Вінницьким обласним центром зайнятості (позивачем) перераховано кошти в сумі 65953,44 грн на рахунок ТОВ "Строїнецький сад" (відповідача). Доказів про перерахунок зазначених коштів позивачем до матеріалів справи не додано.

За поясненнями відповідача у відзиві, 23.12.2020 відповідач встановив, що на розрахунковий рахунок отримав перераховану 22.12.2020 р. одноразову матеріальну допомогу в сумі 65953,44 грн. Надалі, відповідач (по факту отримання одноразової матеріальної допомоги в сумі 65 953,44грн.) провів необхідні записи по бухгалтерським рахункам, та виплатив цільові кошти в готівковій формі працівникам (згідно їх письмових заяв).

Виплата коштів в готівковій формі працівникам підтверджується, наявною в матеріалах справи Відомістю на виплату готівки №93 від 24.12.2020р, згідно якої 27 працівників отримали одноразову матеріальну допомогу в загальній сумі 65953,44 грн.

За приписами п.13 Порядку №1231 центр зайнятості контролює цільове використання коштів, що перераховуються суб`єкту господарювання для виплати найманим працівникам одноразової матеріальної допомоги, шляхом проведення відповідної перевірки протягом 180 календарних днів після виплати такої допомоги суб`єкту господарювання. Перевірка може бути проведена за місцем знаходження суб`єкта господарювання або у приміщенні центру зайнятості. Суб`єкт господарювання зобов`язаний допустити працівників центру зайнятості до проведення перевірки, а в разі її проведення у приміщенні центру зайнятості подати відповідні документи.

За результатами проведеної перевірки виконання ст.3 Закону №1071-IX та згідно з п.13 Порядку №1231 щодо цільового використання коштів одноразової матеріальної допомоги відповідачем за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 провідним фахівцем Тиврівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості в присутності головного бухгалтера ТОВ "Строїнецький сад" складено Акт перевірки від 17.02.2021 в якому зазначено про порушення порядку використання коштів, відтак за висновком сума перерахованої відповідачу одноразової матеріальної допомоги в розмірі 65953,44 грн підлягає поверненню.

Згідно вказаного акту встановлено, що ТОВ «Строїнецький сад» порушив п.9 Порядку надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання розрахунку її розміру, стягнення, повернення невикористаної її суми затверджений постановою КМУ від 09.12.2020р.№1231,а саме : - виплачено одноразову матеріальну допомогу не на рахунки найманих працівників, а по відомостях на виплату готівки на суму 65953,44 грн. Підлягає поверненню одноразова матеріальна допомога в сумі 65953,44 грн.

Головний бухгалтер ТОВ «Строїнецький сад» ознайомилась з актом перевірки цільового використання коштів одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання від 17.02.2021, але відмовилась від його підписання та надання пояснення, про що працівниками Тиврівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості складено Акт про відмову від підпису акта перевірки цільового використання коштів одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання від 17.02.2021.

Аналізуючи підстави стягнення з відповідача спірних коштів, суд відзначає наступне.

Сутність державної соціальної підтримки є одноразова матеріальна допомога суб`єктам господарювання, одноразова виплата держави суб`єктам господарювання задля збереження робочих місць з метою виплати найманим працівникам суб`єкта господарювання одноразової матеріальної допомоги в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Отже, наведеними вище нормами чинного законодавства встановлено право працівника, з яким роботодавцем оформлено трудові відносини, на отримання одноразової матеріальної допомоги в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, на підставі звернення роботодавця для її виплати. Однією з головних умов виплати працівникам допомоги є наявність трудових відносин між роботодавцем та працівником.

Пунктом 9 Порядку №1231 регламентована процедура виплати суб`єктами господарювання коштів, отриманих як одноразова матеріальна допомога, своїм найманим працівникам, зазначених у відомості. Так, суб`єкт господарювання зобов`язаний виплатити одноразову матеріальну допомогу на рахунок найманого працівника у строк не пізніше наступного робочого дня після надходження коштів на його рахунок за окремою платіжною відомістю для виплати одноразової матеріальної допомоги (відомістю на виплату грошей).

Таким чином, гарантована державою виплата працівникам допомоги на період карантину здійснюється роботодавцем, з яким оформлено трудові відносини.

Суд звертає увагу на те, що роботодавець здійснює лише посередницьку функцію між Вінницьким обласним центром зайнятості (органом виплати одноразової матеріальної допомоги) і своїми працівниками, яким адресована грошова соціальна підтримка у формі одноразової матеріальної допомоги за частиною другою статті 1 Закону №1071-IX.

За приписами частини 10 Порядку №1231 суб`єкт господарювання несе відповідальність за достовірність даних, що є підставою для надання одноразової матеріальної допомоги, та цільове використання отриманих коштів відповідно до Закону.

Частиною 12 Порядку №1231 визначені підстави стягнення центром зайнятості із суб`єкта господарювання суми отриманої одноразової матеріальної допомоги, а саме у разі:

- встановлення фактів подання недостовірних даних суб`єктом господарювання, на підставі яких надано одноразову виплату матеріальної допомоги;

- неперерахування суб`єктом господарювання відповідних коштів найманим працівникам, зазначеним у відомостях про найманих працівників, щодо яких виконуються вимоги статті 3 Закону;

- недопущення представників центів зайнятості до проведення перевірки та/або неподання документів для її проведення суми отриманої одноразової матеріальної допомоги.

Матеріали справи містять заяви на ім`я директора ТОВ «Строїнецький сад» від 27 працівників з проханням видати одноразову матеріальну допомогу передбачену постановою КМУ №1231 від 09.12.2020 в готівковій формі, в зв`язку з відсутністю банківських платіжних карток.

Внаслідок цих звернень відповідачем і було здійснено виплату (перерахування) спірних коштів в готівковій формі, що підтверджується відомістю на виплату готівки № 93. Встановлений Порядком №1231 строк здійснення виплати був відповідачем дотриманий.

Водночас, згідно з положеннями ст.1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст.12 Цивільного кодексу України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України).

Таким чином, враховуючи сутність державної соціальної підтримки, волевиявлення працівників на отримання коштів одноразової матеріальної допомоги саме в готівковій формі, у суду відсутні підстави вважати дії відповідача з виплати працівникам одноразової матеріальної допомоги готівкою неправомірними.

Крім того, в матеріалах справи наявні бухгалтерські відомості по виплаті заробітної плати найманим працівникам за друге півріччя 2020 року, з яких вбачається, що заробітну плату наймані працівники відповідача отримують у готівковій формі згідно відомостей на виплату готівки.

З огляду на викладене, враховуючи факт перерахування позивачем на рахунок відповідача коштів на виплату одноразової допомоги в сумі 65953,44 грн, фактичне здійснення 24.12.2020 найманим працівникам виплати вказаної допомоги підтверджує цільове використання спрямованих коштів, а відтак відсутність передбачених частиною 12 Порядку №1231 підстав для стягнення центром зайнятості із суб`єкта господарювання суми отриманої одноразової матеріальної допомоги.

Відповідно до Статті 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12 липня 2001 року у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»). «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).

У спірному випадку легітимні сподівання ТОВ «Строїнецький сад» на отримання одноразової матеріальної допомоги працівникам передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними. Таким чином, на них поширюється режим «існуючого майна».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35).

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності.

Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві, що вимагає від держави його втілення в правотворчу та правозастосовчу діяльність, зокрема в закони, зміст яких має відповідати критеріям соціальної справедливості, рівності тощо.

Справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальних вимірів права.

При цьому Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Відповідно до частини першої та другої ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стягнення перерахованих відповідачу, та в подальшому переданих останнім найманим працівникам грошових коштів, що уособлюють собою державні гарантії допомоги в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, нівелюють саму мету прийняття відповідних нормативних актів, зокрема, Порядку надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, повернення невикористаної її суми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N1231 від 9 грудня 2020.

Підсумовуючи вищезазначене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати, у зв`язку із відмовою в позові, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13-15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76- 79, 86, 91, 104, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати залишити за позивачем.

3. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , відповідача - .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 16 грудня 2021 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Стрілецька, 3а, м. Вінниця, 21009)

3 - відповідачу (вул. 50-річчя Жовтня, 18А, с. Строїнці, Вінницький район, Вінницька область, 23340)