ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" грудня 2021 р. Cправа № 902/330/17(902/926/21)

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали

за позовом: Колективного сільськогосподарського підприємства "Іллінецьке"

до: Іллінецької міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення

в межах справи № 902/330/17

за заявою: Колективного сільськогосподарського підприємства "Іллінецьке"

про визнання банкрутом

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області знаходиться справа №902/330/17 за заявою КСП "Іллінецьке" про визнання банкрутом.

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Так, постановою суду від 02.03.2020 року КСП "Іллінецьке" визнано банкрутом; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Носань Н.С.

14.09.2021 року до суду від КСП "Іллінецьке" надійшла позовна заява № 02-36/426 від 10.09.2021 року до Іллінецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення № 454 від 18.08.2021 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП СП "Іллінецьке", в межах справи № 902/330/17.

В подальшому, ухвалою від 22.11.2021 року підготовче засідання з розгляду справи № 902/330/17(902/926/21) за позовом КСП "Іллінецьке" № 02-36/426 від 10.09.2021 року до Іллінецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення № 454 від 18.08.2021 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП СП "Іллінецьке", в межах справи № 902/330/17 призначено на 20.12.2021 року.

14.12.2021 року на електронну адресу суду від КСП "Іллінецьке" надійшла заява № 02-36/657 від 14.12.2021 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що належала позивачу на праві постійного користування; та заборони відповідачу здійснювати будь-які дії зі згаданою земельною ділянкою.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов наступних висновків з огляду на таке.

Так, вказана заява мотивована тим, що в провадженні суду перебуває справа за позовом КСП "Іллінецьке" до Іллінецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Іллінецької міської ради від 18.08.2021 року №454.

Позивачу стало відомо, що на засіданнях сесій Іллінецької міської ради було прийнято ряд рішень стосовно надання фізичним особам дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення ділянок громадянам на умовах власності, зокрема, рішення № 458 від 18.08.2021 року.

При цьому, відповідно до рішення Іллінецької міської ради № 454 від 18.08.2021, яке оскаржується позивачем, земельна ділянка, що належала ДП "СП "Іллінецьке" на праві постійного користування, яке було скасоване, була передана до земель запасу з метою подальшого перерозподілу.

Таким чином, з 18.08.2021 спірна земельна ділянка передана до земель запасу, та у зв`язку з чим, може бути передана Іллінецькою міською радою іншій юридичній або фізичній особі на відповідному речовому праві, що у свою чергу, враховуючи викладену у позовній заяві ліквідатора КСП "Іллінецьке" правову позицію, завдасть шкоди нерухомому майну банкрута, яке розташоване на цій земельній ділянці та включене до складу ліквідаційної маси.

Тим самим буде створено перешкоди у проведенні ліквідаційної процедури, відчуженні майна, що включене до ліквідаційної маси, та задоволення вимог кредиторів за його рахунок.

Так, в рішенні Іллінецької міської ради № 458 від 18.08.2021 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельні ділянки за межами с. Іллінецьке, сільськогосподарського призначення фізичним особам: ОСОБА_3 (п. 10 додатку № 1 до рішення), ОСОБА_2 (п. 11 додатку № 1 до рішення), ОСОБА_1 (п. 12 додатку № 1 до рішення), площа земельних ділянок, що передавалась - 2,0 га, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення.

Оскільки спірна земельна ділянка також розташована за межами с. Іллінецьке, являється землею сільськогосподарського призначення, вбачається, за відсутності інших ідентифікаційних ознак земельної ділянки в додатку до рішення Іллінецької міської ради, земельними ділянками, дозвіл на розробку проекту землеустрою стосовно якої надано ОСОБА_3 (п. 10 додатку № 1 до рішення), ОСОБА_2 (п. 11 додатку № 1 до рішення), ОСОБА_1 (п. 12 додатку № 1 до рішення), може бути частина земельної ділянки, яка протиправно відібрана у КСП "Іллінецьке", та передана до земель запасу.

Виходячи з вказаного вище, можна дійти висновку, що Іллінецькою міською радою вживаються дії, спрямовані на перерозподіл переведеної до земель запасу земельної ділянки, право постійного користування якою належало ДП "СП "Іллінецьке", правонаступником якого є КСП "Іллінецьке".

Передача цієї земельної ділянки, або її частини, до володіння третіх осіб на одному з передбачених чинним законодавством речовому праві, унеможливить виконання судового рішення, у разі задоволення позову, оскільки в такому разі ліквідатор буде змушена додатково вживати заходи для захисту порушеного права банкрута, зокрема шляхом подання окремих позовних заяв про повернення земельної ділянки до володіння боржника-банкрута, використовуючи наявні правові механізми для такого повернення.

Враховуючи те, наявну у Іллінецької міської ради можливість здійснення перерозподілу вилученої у КСП "Іллінецьке" земельної ділянки, яке станом на сьогодні жодним чином не обмежене, а відомі ідентифікаційні ознаки земельної ділянки, стосовно якої рішенням № 458 від 18.08.2021 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, дають підстави вважати, що це може бути частина земельної ділянки належної на праві постійного користування КСП "Іллінецьке", можна сформувати висновок, що Іллінецькою міською радою вживаються дії, спрямовані на унеможливлення подальшого виконання судового рішення, у разі задоволення позову, що є підставою для вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Таким чином, позивач вважає, що в даному випадку доцільним являється вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, що унеможливить вчинення стосовно неї будь-яких реєстраційних дій, та забороні Іллінецькій міській раді вживати будь-які дії стосовно цієї земельної ділянки, зокрема щодо надання її у власність/оренду третім особам, вчинення інших дій, спрямованих на відчуження цієї земельної ділянки на користь третіх осіб.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд:

вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 34,5463 га, розташовану за межами с. Іллінецьке, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - :02:000:0027, що належала ДП "СП "Іллінецьке", правонаступником якого є КСП "Іллінецьке", на праві постійного користування на підставі Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 019486 від 30.08.2010 року;

вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу - Іллінецькій міській раді здійснювати будь-які дії з земельною ділянкою, площею 34,5463 га, розташованою за межами с. Іллінецьке, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0027, що належала ДП "СП "Іллінецьке", правонаступником якого є КСП "Іллінецьке" на праві постійного користування на підставі Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 019486 від 30.08.2010 року, переведена до земель запасу па підставі рішення Іллінецької міської ради від 18.08.2021 № 454, в тому числі: надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність (оренду, право постійного користування тощо); затвердження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність (оренду, право постійного користування тощо); передача вищевказаної земельної ділянки у власність (оренду, право постійного користування тощо) будь-яким фізичним та юридичним особам, вчиняти інші дії, спрямовані на зміну власника вищевказаної земельної ділянки.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 4 частини 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з положеннями якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Верховний Суд у постанові від 22.11.2021 року у справі № 922/827/21 зазначив, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Так, як зазначено раніше, предметом спору у даній справі є вимоги до Іллінецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення № 454 від 18.08.2021 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП СП "Іллінецьке", яким, окрім іншого, вирішено: припинити ДП "СП "Іллінецьке" право постійного користування земельною ділянкою площею 34,5463 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01) номер запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею за №04, що розташована за межами с. Іллінецьке; визнано таким, що втратив чинність Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №019486 від 30.08.2010 року (номер запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею за №04) виданий ДП СП "Іллінецьке" на земельну ділянку площею 34,5463 га цільове призначення з для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01), що розташована за межами с. Іллінецьке; земельну ділянку вказану в п. 1 цього рішення перевести до земель запасу міської ради з метою подальшого перерозподілу.

При цьому, обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач посилається на те, що земельна ділянка щодо якої прийнято оскаржуване рішення ймовірно може бути передана іншим особам на праві відповідного речового права, що в свою чергу завдасть шкоди нерухомому майну позивача, яке розташоване на цій земельній ділянці та включене до складу ліквідаційної маси, чим саме буде створено перешкоди у проведенні ліквідаційної процедури, відчуженні майна, що включене до ліквідаційної маси, та задоволення вимог кредиторів за його рахунок.

Водночас, позивач вказує, що відповідачем - Іллінецькою міською радою було прийнято ряд рішень, в тому числі і рішення № 458 від 18.08.2021 року, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельні ділянки за межами с. Іллінецьке, сільськогосподарського призначення фізичним особам: ОСОБА_3, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , площа земельних ділянок, що передавалась - 2,0 га, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення.

На думку позивача, оскільки спірна земельна ділянка також розташована за межами с. Іллінецьке, являється землею сільськогосподарського призначення, то вбачається, що за відсутності інших ідентифікаційних ознак земельної ділянки в додатку до рішення Іллінецької міської ради, земельними ділянками, дозвіл на розробку проекту землеустрою стосовно якої надано згаданим вище громадянам, може бути і частина земельної ділянки, яка протиправно відібрана у КСП "Іллінецьке", та передана до земель запасу.

Враховуючи наявну у Іллінецької міської ради можливість здійснення перерозподілу вилученої у КСП "Іллінецьке" земельної ділянки, а відомі ідентифікаційні ознаки земельної ділянки, стосовно якої рішенням № 458 від 18.08.2021 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, дають підстави вважати, що це може бути частина земельної ділянки належної на праві постійного користування КСП "Іллінецьке".

Відтак, на думку позивача, Іллінецькою міською радою вживаються дії, спрямовані на унеможливлення подальшого виконання судового рішення, у разі задоволення позову, що є підставою для вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Поряд з цим, позивачем не надано до суду достатніх, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження доводів щодо ймовірності подальшої реалізації майна чи здійснення активних дій, спрямованих на відчуження належного відповідачу майна, що в свою чергу ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

При цьому, суд зауважує, що заява про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях щодо можливої ймовірності здійснення передачі третім особам земельної ділянки або її частини, щодо якої було прийнято оскаржуване рішення міської ради.

Прийняття відповідачем рішення № 458 від 18.08.2021 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельні ділянки за межами с. Іллінецьке, сільськогосподарського призначення фізичним особам, на яке у своїй заяві посилається позивач, та відповідно можливість прийняття відповідачем в подальшому будь-яких інших рішень щодо земельних питань в межах своїх повноважень - достеменно не свідчить про вжиття ним заходів стосовно перерозподілу саме земельної ділянки, яка на праві постійного користування належала позивачу та щодо якої було прийнято оскаржуване рішення, а лише свідчить про виконання відповідачем функцій органу місцевого самоврядування.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України "Про Вищу раду юстиції", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження" від 16.06.2011 №5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Оскільки заявником не доведено та документально не підтверджено те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, не надано належних доказів на підтвердження наведених у заяві обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 12, 18, 73-79, 86, 136, 140, 234, 235 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволені заяви КСП "Іллінецьке" № 02-36/657 від 14.12.2021 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 902/330/17(902/926/21) за позовом КСП "Іллінецьке" № 02-36/426 від 10.09.2021 року до Іллінецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення № 454 від 18.08.2021 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП СП "Іллінецьке", в межах справи № 902/330/17.

2. Копію ухвали надіслати на відомі суду адреси електронної пошти: арбітражному керуючому (ліквідатору КСП "Іллінецьке") Носань Н.С. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Іллінецькій міській раді - ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно ч.2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 16.12.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи.