ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Справа № 903/489/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

органу прокуратури: Котяй І.В. - прокурор відділу

позивача: Курцеба Н.І. - представник

відповідача: Міщук І.В. - адвокат, Булат Ю.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Денисовця Сергія Йосиповича на рішення Господарського суду Волинської області від 25.08.21р. у справі № 903/489/21

за позовом Керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Денисовця Сергія Йосиповича

про стягнення 244457,88 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Рішенням Господарського суду Волинської області від 25 серпня 2021 року № 903/489/21 позов задоволено.

1.2. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Денисовця Сергія Йосиповича на користь Державного бюджету України 244457,88 грн плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

1.3. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Денисовця Сергія Йосиповича на користь Волинської обласної прокуратури 3 667,00 грн витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час здійснення габаритно-вагового контролю було встановлено факт перевищенням вагових параметрів транспортних засобів - підтверджується доданими до позову доказами; відтак визначення відповідачу плати за проїзд згідно розрахунку № 180/071 від 14.05.2019 проведено правомірно.

2.2. Відповідачем не надано до суду жодного доказу, що водієм здійснювалися (вчинялись) заходи з приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами; відтак відповідачем не доведено факту приведення у відповідність вагових параметрів, що є підставою для відповідальності.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Волинської області із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

3.2. У прохальній частині апеляційної скарги апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 25.08.21 у справі № 903/489/21, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити керівнику Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в задоволенні позову про стягнення з Фізичної особи - підприємця Денисовця Сергія Йосиповича 244 457,88 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

3.3. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Господарського суду Волинської області необґрунтоване в зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; та у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

3.4. Відповідач зазначає, що суд зробив висновок про те, що останнім не надано до суду жодного доказу, що водієм здійснювалися заходи з приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами, а відтак не доведено факту приведення у відповідність вагових параметрів.

3.4.1. Проте апелянт наполягає, що вище зазначений висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки автомобіль, яким здійснювалось перевезення було повністю розвантажено після проходження 102 км маршруту неподалік від розміщення майданчика для здійснення габаритно-вагового контролю 382 км а/д М-07 ПП ГВК 442, а саме за адресою: смт. Маневичі, вул.Наливайка, буд.21.

3.4.2. На підтвердження вищезазначеного до відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції було надано копію Акту приймання-передачі товару (щебінь подільний) масою 37,340 тон від 14.05.2019.

3.4.3. Даним документом підтверджується, що 14.05.2019 (в день проведення перевірки) даний вантаж не був доставлений до смт. Шацьк, тобто не пройшов 240 км, як зазначено в Акті №0021681 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.09.2019.

3.4.4. Тобто, як зауважує апелянт, фактично, автомобіль було повністю розвантажено після проходження 102 км маршруту неподалік від розміщення майданчика для здійснення габаритно-вагового контролю 382 км а/д М-07 ПП ГВК 442, а саме за адресою: смт. Маневичі, вул.Наливайка, буд.21.

3.4.5. Відповідно в основу розрахунку плати за проїзд, була покладена запланована відстань, а не фактично пройдена, і як наслідок більше як вдвічі завищено розраховану плату.

3.5. Апелянт зазначає, так як судом першої інстанції не враховано вище викладені вимоги нормативно-правових актів, і як наслідок, винесено рішення з порушення норм матеріального права, а саме:

1) Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007;

2) Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, що затверджені Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255,

3) Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 94 від 13.01.2016.

3.6. У судовому засіданні представники апелянта доводи апеляційної скарги підтримали.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Не погоджуючись з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, 26.10.2021 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржуване відповідачем рішення суду першої інстанції є обґрунтованим і законним, а апеляційна скарга - безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

4.1.1. У відзиві керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті зазначає, що факт перевезення Фізичною особою-підприємцем Денисовцем С.Й. вантажу із перевищенням вагових параметрів підтверджується доданими до позову доказами, відтак визначення відповідачу плати за проїзд згідно розрахунку № 180/071 від 14.05.2019 проведено правомірно.

4.1.2. Також, у відзиві звертає увагу, що до позовної заяви додано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02/5374 чинне до 08.02.2020, яким проводилося зважування 14.05.2019 транспортних засобів, що належать Фізичній особі-підприємцю Денисовець С.Й.

4.1.3. Отже, прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030T-AS2-PWIA зав № 17-442, відносяться до затверджених типів засобів вимірювальної техніки та проходження повірки вказаними пересувними автомобільними вагами свідчить про їх відповідність метрологічним та технічним вимогам.

4.1.4. Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки «DAF» 95 XF 480, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та причіп марки BODEX моделі KIS33, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належать Фізичній особі-підприємцю Денисовець С.Й., здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідне свідоцтво та є придатними до застосування. Відтак підстав щодо визнання результатів габаритно-вагового контролю незаконними немає.

4.2. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Денисовця Сергія Йосиповича на рішення Господарського суду Волинської області від 25.08.21р. у справі № 903/489/21, Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про дорожній рух";

Закон України "Про автомобільні дороги";

Правила дорожнього руху;

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони;

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування», в редакції, що діяла на час виявлення порушення (далі по тексту постанови також - Порядок; Порядок №879);

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, Державними інспекторами Управління Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) у Волинській області на підставі направлення на рейдову перевірку від 10.05.2019 за №011725 на 387 км автодороги М-07 "Київ - Ковель - Ягодин" була проведена рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

7.3. Під час перевірки працівниками Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки «DAF» 95 XF 480, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та причіп марки BODEX моделі KIS33, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

7.4. Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 транспортний засіб та причіп належать Денисовцю Сергію Йосиповичу .

7.5. За результатами вказаного контролю 14.05.2019 складено акт № 133683 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксоване порушення вимог ст.ст. 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг із перевезення вантажу згідно ТТН №КЛ-49024 від 13.05.2019 із перевищенням вагових обмежень: повна маса - 54,80 т, при нормативно допустимій - 40,0 т, навантаження на одну вісь - 12,65т., при допустимій 11, 0 т., навантаження на строєні осі 34,55 т., при допустимій 22,0 т., без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України, чим порушено норми, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Відповідне порушення підтверджується копією талона про зважування № 1134 від 19.09.2019.

7.6. За результатами перевірки було складено довідку № 0002272 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.05.2019 та акт №0021681 від 14.05.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

7.7. На підставі викладеного Управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області відповідачу у справі - Фізичній особі-підприємцю Денисовцю С.Й. нарахована плата за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, і за перевищення нормативних параметрів сплаті підлягає 8 352,00 євро, про що складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №180/071 від 14.05.2021.

7.7.1. Станом на 14.05.2018 сума 8 352,00 Євро за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України, складає 244 457,88 грн. (курс Національного банку України станом на 14.05.2019 за 100 Євро складав 2936,4311 грн.).

7.8. Положеннями пункту 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879, в редакції, що діяла на час виявлення порушення, встановлено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

7.9. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

7.10. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

7.11. Фізичній особі-підприємцю Денисовцю С.Й. (перевізником) було відомо про необхідність сплати вказані кошти, однак, у встановлений 30- денний строк зазначена сума відповідачем не сплачена.

7.5.5. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Даний спір зачіпає інтереси держави, яка згідно п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України покладає на прокуратуру повноваження представництва її інтересів в суді.

7.6. Відтак, Укртрансбезпека, маючи відповідні повноваження для захисту інтересів держави, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернулася, жодних інших заходів з метою забезпечення надходження коштів до Державного бюджету України не вжила, у зв`язку з чим, прокуратурою подано до суду даний позов.

7.6.1. Відповідно до ст. 5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевого бюджетів. Несплата суб`єктами господарювання таких коштів у добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України та, як наслідок, завдання економічних збитків державі, ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення на 2018-2022 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2018 № 382, метою якої є відновлення і розвиток автомобільних доріг загального користування державного значення для інтеграції їх до європейської транспортної системи та підвищення на них рівня безпеки руху, швидкості, комфортності та економічності перевезень, забезпечення доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до об`єктів дорожньої інфраструктури, що суттєво порушує інтереси держави та зачіпає інтереси великого кола учасників.

7.7. За результатами розгляду позовної заяви, позов задоволено.

7.8. Підстави задоволення позову апеляційним господарським судом наведені у пунктах 2.1.-2.2. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.

8.2. Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

8.3. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

8.4. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 за № 30).

8.4.1. Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

8.5. Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 за № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

8.6. Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначено, що рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

8.7. Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 за № 879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування».

8.7.1. Відповідно до пункту 32 вищезазначеного Порядку перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу видається відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху, після надання погодження маршруту.

8.7.2. Погодження маршруту видається після внесення в установленому розмірі плати за проїзд. У разі прийняття рішення про відмову перевізника від проїзду за погодженим маршрутом внесена плата за проїзд не повертається.

8.7.3. Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абзаци 1 та 3 пункту 28 Порядку).

8.8. Частиною 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

8.9. Відповідно до п. 23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

8.10. Законодавством передбачені вимоги щодо здійснення перевезень вантажу великоваговими та великогабаритними транспортними засобами на автомобільних дорогах загального користування, а плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковим платежем, який дає право на рух великовагового транспортного засобу.

8.11. Однак відповідачем не надано до суду жодного доказу, чи водієм здійснювалися заходи з приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами, а відтак відповідачем не доведено факту приведення у відповідність вагових параметрів.

8.12. Як встановлено судом, відповідачем здійснено перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху.

8.13. За результатами розгляду позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що зі сторони відповідача мало місце порушення порядку здійснення перевезень вантажу з перевищенням вагових параметрів, за яке наступає відповідальність у вигляді сплати (стягнення) штрафу.

8.14. Твердження відповідача у апеляційній скарзі, що ним не було здійснено перевезення вантажу за маршрутом Клесів-Шацьк протяжністю у 240 км, а вивантажено у смт.Маневичі, що становить 102 км, судом апеляційної інстанції оцінюється критично, оскільки відстань визначається із урахуванням вантажних товарно-транспортних накладних.

8.14.1. Водієм Данилюком А.П. під час здійснення зважування у русі було пред`явлено товарно-транспортну накладну за №КЛ-49024 від 13.05.2019 про перевезення щебеня гранітного фр.10-20мм за маршрутом Клесів-Шацьк (а.с.18).

8.14.2. За даними інтернет-ресурсів із застосування базового сервісу "ГуглМапс (GoogleMaps) Карти" протяжність автомобільної дороги від смт.Клесів (Рівненська область) до смт.Шацьк (Волинська область) становить 240 кілометрів.

8.14.3. Окрім того зазначена обставина була встановлена рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №140/2373/19 (а.с.23-30). Рішення набрало законної сили.

8.14.4. В силу приписів частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

8.15. Що стосується тверджень апелянта та його представників про нелегітимність приладу для здійснення габаритно-вагового контролю та їх сумнів у належній повірці такого приладу, колегія суддів зазначає наступне.

8.15.1. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів проводився приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030T-AS2- PWIA зав № 17-442, виробник ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD. STL.

8.15.2. Позивачем до позовної заяви додано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02/5374, чинним до 08.02.2020, яким проводилося зважування 14.05.2019 транспортних засобів, що належать ФОП Денисовець С.Й.

8.15.3. Таким чином прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030T-AS2-PWIA зав № НОМЕР_4 , відноситься до затверджених типів засобів вимірювальної техніки та проходження повірки вказаними пересувними автомобільними вагами; свідчить про їх відповідність метрологічним та технічним вимогам.

8.15.4. Отже, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки «DAF» 95 XF 480, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та причіп марки BODEX моделі KIS33, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належать відповідачу ФОП Денисовцю С.Й., на момент зважування 14.05.2019, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідне свідоцтво та є придатними до застосування.

8.16. Також не враховуються доводи апелянта щодо ймовірного переміщення вантажу (сипучого вантажу) у кузові причепа під час його руху.

8.16.1. Пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, та зареєстровані у Міністерстві юстиції України від 20.02.1998 за № 128/2568 передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним.

8.16.2. Вантаж не повинен змішуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

8.16.3. Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху.

8.16.4. Посилання відповідача на специфіку вантажу і що за рахунок саме його динамічності (переміщення по кузову) мало місце перевищення встановлено допустимого осьового навантаження не виключає відповідальності перевізника за виявлені порушення.

8.17. Апелювання скаржника на відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, і як наслідок складання розрахунків з порушенням є фактично оскарженням дій посадових осіб Укртрансбезпеки, що в силу приписів статті 20 ГПК України є неприпустимим та порушенням предметної та суб`єктної юрисдикції.

8.17.1. Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, відповідач у порядку адміністративного судочинства не оскаржував дій посадових осіб Укртрансбезпеки.

8.18. Інших доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом не подано.

8.19. За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.19.1. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

8.19.2. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

8.19.3. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.19.4. Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.20. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

8.21. Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції - Господарський суд Волинської області - ухвалив рішення від 25.08.2021 у справі №903/489/21 з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.22. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухваленні рішення та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

8.23. За таких обставин апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Денисовця Сергія Йосиповича про стягнення 244 457,88 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 25 серпня 2021 року у справі №903/489/21 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, Фізична особа-підприємець Денисовець Сергій Йосипович за подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду на рішення Господарського суду Волинської області від 25.08.21р. у справі № 903/489/21 сплатив згідно квитанції № 0.0..2 від 17.09.21 судовий збір у розмірі 5 500,32 гривень.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Із урахуванням висновку Північно-західного апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні апеляційної скарги скаржника, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Денисовця Сергія Йосиповича від 17.09.21р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Волинської області від 25 серпня 2021 року у справі № 903/489/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 903/489/21 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "09" грудня 2021 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.