РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.12.2021Справа № 910/7782/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтна компанія"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 1 601 234,42 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Попович П.П. (ордер серія АІ № 1110496 від 29.04.2021);

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Високовольтна компанія" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відповідач) про стягнення 1 601 234,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06070 від 28.01.2020 та Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06297 від 10.04.2020 в частині здійснення оплати поставленої продукції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі № 910/7782/21 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

03.06.2021 до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 відкрито провадження у справі № 910/7782/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 15.07.2021.

15.07.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначає, що в умовах договорів відсутні посилання щодо можливості нарахування 5 % штрафу відповідно до Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення, тому нарахування штрафу є незаконним. Умовами договору передбачено, що оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ та виконання постачальником умов пунктів 3.2., 5.1 Договору, а тому початок відліку строку починає свій перебіг від останньої події, якою у даному випадку є дата реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, отже позивачем невірно визначено граничний термін оплати за умовами договорів.

15.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 12.08.2021.

19.07.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що умовами укладених між сторонами договорів не передбачено нарахування штрафу за порушення строків оплати товару, тому вимоги позивача про стягнення штрафу, відповідно до Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 №888 є правомірними, оскільки вони застосовуються у випадку, коли інше не передбачено договором. Крім того, недодержання своїх обов`язків контрагентом відповідача не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань по оплаті за отриманий товар.

23.07.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що початок відліку строку виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати товару починає свій перебіг від дати проходження вхідного контролю.

09.08.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначив, що не проходження вхідного контролю в момент передання товару є підставою не приймати товар, проте відповідач прийняв товар у повному обсязі. Позивач не погоджується з твердженнями відповідача щодо початкової дати прострочення зобов`язання відповідачем.

10.08.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

12.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 23.09.2021.

23.09.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

23.09.2021 відкладено розгляд справи на 12.10.2021.

Розгляд справи у судовому засіданні 12.10.2021 відкладено на 28.10.2021.

28.10.2021 розгляд справи відкладено на 11.11.2021.

11.11.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 11.11.2021 розгляд справи відкладено на 18.11.2021.

15.11.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Позивач надав докази оплати суми основного боргу. У якості доказів оплати суми основного боргу за Договором № 53-123-01-20-06297 від 10.04.2020 відповідачем надано платіжне доручення № УПТК/2208 від 02.11.2021 на суму 215 759,88 грн. У якості доказів оплати суми основного боргу за Договором № 53-123-01-20-06070 від 28.01.2020 відповідачем надано платіжне доручення № УПТК/2133 від 20.10.2021 на суму 500 000,00 грн., платіжне доручення № УПТК/2173 від 23.10.2021 на суму 183 360,00 грн., платіжне доручення № УПТК/2174 від 23.10.2021 на суму 75 892,00 грн., платіжне доручення № УПТК/2175 від 23.10.2021 на суму 241 000,00 грн., платіжне доручення № УПТК/2209 від 02.11.2021 на суму 170 948,00 грн.

17.11.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 18.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.01.2020 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Високовольтна компанія" (постачальник) укладено Договір на постачання товару № 53-123-01-20-06070 (далі - Договір-1).

Відповідно до п. 1.1. Договору-1 постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 31680000-6 по ДК 021:2015 - Електричне приладдя та супутні товари до електричного обладнання (Високовольтне обладнання), (далі товар), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2018 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору-1 загальна вартість товару є твердою та складає: разом 976 000,00 грн. без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 195 200,00 грн. Всього з ПДВ: 1 171 200,00 грн.

Пунктом 2.2. Договору-1 сторони погодили, що за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2., 5.1. цього Договору.

Згідно з п. 3.1. Договору-1 постачання здійснюється на протязі 90 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.11.2020 на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство», відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Відповідно до п. 3.2. Договору-1 з товаром постачальник надає покупцю:

-видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКД ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ);

-податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН;

-для позицій № 1, 9-17 специфікації № 1 (Додаток до Договору № 1): паспорт або формуляр, який повинен містити дані про приймально-здавальні випробування, мати підписи відповідальних осіб, штампи ВТК та гарантійні зобов`язання. Якщо паспорт не містить даних про приймально-здавальні випробування, ці дані повинні бути надані окремим додатком (у вигляді акту, протоколу); посібник з експлуатації; сертифікат якості;

-для всіх інших позицій специфікації № 1 (Додаток до договору №1) - документ, який підтверджує якість товару (паспорт або інше).

Пунктом 3.3. Договору-1 сторони погодили, що датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

За п. 5.1 Договору-1 приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вихідного контролю продукції АЕС".

Згідно з п. 12.1., 12.2. Договору-1 він вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою. Дія терміну цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1. цього Договору, та закінчується 31.12.2021.

На виконання п. 1.1. та 3.1. Договору-1, позивач, відповідно до специфікації № 1 від 13.04.2020 здійснив поставку товару на суму 1 171 200,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 7 від 13.04.2020 та товарно-транспортною накладною № Р-ВК04 від 13.04.2020.

На виконання умов пункту 3.2. Договору-1, позивач зареєстрував та надав відповідачу 29.04.2020 податкову накладну № 12 від 13.04.2020.

Позивач зазначає, що відповідачем не здійснено оплати поставленого за Договором-1 товару, внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 1 171 200,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду.

Внаслідок порушення відповідачем строків оплати поставленого позивачем товару, позивач просить стягнути з відповідача 91 840,00 грн. інфляційних втрат, 29 794,98 грн. 3 % річних та 58 560,00 грн. 5 % штрафу на підставі п. 66 Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 №888.

10.04.2020 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Високовольтна компанія" (постачальник) укладено Договір на постачання товару № 53-123-01-20-06297 (далі - Договір-2).

Відповідно до п. 1.1. Договору-2 постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 31170000-8 по ДК 021:2015 - Трансформатори (Трансформатор напруги), (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до Договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2019 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору-2 загальна вартість товару є твердою та складає: разом 179 799,90 грн. без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 35 959,98 грн. Всього з ПДВ: 215 759,88 грн.

Пунктом 2.2. Договору-2 сторони погодили, що за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2., 5.1. цього Договору.

Згідно з п. 3.1. Договору-2 постачання здійснюється на протязі 90 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 01.06.2020: на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство», відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Відповідно до п. 3.2. Договору-2 з товаром постачальник надає покупцю:

-видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКД ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ);

-електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

-документ який підтверджує якість товару (сертифікат якості або паспорт, або формуляр, або інше).

Пунктом 3.3. Договору-2 сторони погодили, що датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

За п. 5.1 Договору-2 приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вихідного контролю продукції АЕС".

Згідно з п. 12.1., 12.2. Договору-2 він вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою. Дія терміну цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1. цього Договору, та закінчується 31.12.2021.

На виконання п. 1.1. та 3.1. Договору-2, позивач, відповідно до специфікації № 1, 01.06.2020 здійснив поставку товару на суму 215 759,88 грн., що підтверджується видатковою накладною № 12 від 01.06.2020 та товарно-транспортною накладною № Р-ВК0000 від 29.05.2020.

На виконання умов пункту 3.2. Договору-1, позивач зареєстрував та надав відповідачу 26.06.2020 податкову накладну № 16 від 01.06.2020.

Позивач зазначає, що відповідачем не здійснено оплати поставленого за Договором-2 товару, внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 215 759,88 грн., що і стало підставою для звернення до суду.

Внаслідок порушення відповідачем строків оплати поставленого позивачем товару, позивач просить стягнути з відповідача 18 792,57 грн. інфляційних втрат, 4 498,49 грн. 3 % річних та 10 787,99 грн. 5 % штрафу на підставі п. 66 Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 №888.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов Договору-1 позивач здійснив поставку відповідачу товару на суму 1 171 200,00 грн., на виконання умов Договору-2 позивач здійснив поставку товару на суму 215 759,88 грн., а всього на суму 1 386 959,88 грн.

Водночас, матеріалами справи, її фактичними обставинами встановлено, що після відкриття провадження у справі відповідачем на користь позивача в рахунок погашення основної заборгованості сплачено 1 386 959,88 грн.

У якості доказів оплати суми основного боргу за Договором № 53-123-01-20-06297 від 10.04.2020 відповідачем надано платіжне доручення № УПТК/2208 від 02.11.2021 на суму 215 759,88 грн.

У якості доказів оплати суми основного боргу за Договором № 53-123-01-20-06070 від 28.01.2020 відповідачем надано платіжне доручення № УПТК/2133 від 20.10.2021 на суму 500 000,00 грн., платіжне доручення № УПТК/2173 від 23.10.2021 на суму 183 360,00 грн., платіжне доручення № УПТК/2174 від 23.10.2021 на суму 75 892,00 грн., платіжне доручення № УПТК/2175 від 23.10.2021 на суму 241 000,00 грн., платіжне доручення № УПТК/2209 від 02.11.2021 на суму 170 948,00 грн., а всього на суму 1 171 200,00 грн.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем сплачено на користь позивача суму основної заборгованості за Договором-1 та Договором-2.

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Враховуючи, що предмет спору (стягнення заборгованості за Договором-2 у сумі 215 759,88 грн. та заборгованості за Договором-1 у сумі 1 171 200,00 грн., а всього у сумі 1 386 959,88 грн.) припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 386 959,88 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що реєстрація податкових накладних відбулась 29.04.2020 за Договором-1 та 26.06.2020 за Договором-2, отже, перебіг строку на оплату, визначеного пунктом 2.2 Договору-1 та Договору-2 розпочався саме із вказаної дати.

Посилання відповідача на те, що початок перебігу строку оплати має відбуватись після проведення вхідного контролю відхиляються судом, оскілки вхідний контроль має проводитись саме відповідачем (покупцем), а не позивачем (постачальником) і умовами договорів не встановлений термін його проведення, отже, відповідач може відтерміновувати проведення вхідного контролю, ухиляючись від оплати отриманого товару і вказана подія може не настати (аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 17.12.2019 у справі №910/16199/18).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу приписів ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що у встановлені пунктом 2.2 Договору-1 та Договору-2 строки відповідач оплату товару не здійснив.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлені до стягнення за Договором-1 - 91 840,00 грн. інфляційних втрат, 29 794,98 грн. 3 % річних та за Договором-2 - 18 792,57 грн. інфляційних втрат, 4 498,49 грн. 3 % річних.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд встановив, що він зроблений арифметично та методологічно правильно, а тому позовні вимоги в частині стягнення за Договором-1 - 91 840,00 грн. інфляційних втрат, 29 794,98 грн. 3 % річних та за Договором-2 - 18 792,57 грн. інфляційних втрат, 4 498,49 грн. 3 % річних підлягають задоволенню.

Крім цього, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення штрафу у розмірі 5% від вартості неоплаченого товару на підставі пункту 66 Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 №888 за Договором-1 у розмірі 58 560,00 грн. та за Договором-2 у розмірі 10 787,99 грн.

Водночас, сторони у Договорі-1 та Договорі-2 не погоджували поширення приписів Положення № 888 на їх правовідносини, натомість у пункті 2.2 Договору-1 та Договору-2 передбачили, що пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

За таких обставин, суд виходить з того, що: сторони на власний розсуд, керуючись принципом свободи договору, закріпленим у статтях 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, урегулювали в Договорах свої правовідносини щодо питання господарсько-правової відповідальності у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, що, в свою чергу, виключає можливість застосування управненою стороною штрафної санкції на підставі пункту 66 Положення № 888, особливо з урахуванням того, що в Договорі відсутнє посилання на поширення приписів цього Положення на відносини сторін.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 5% від вартості неоплаченого товару на підставі пункту 66 Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення за Договором-1 у розмірі 58 560,00 грн. та за Договором-2 у розмірі 10 787,99 грн. задоволенню не підлягають.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 1 386 959,88 грн. основного боргу та часткове задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача 91 840 грн. 51 коп. інфляційних втрат та 29 794 грн. 98 коп. 3 % річних за Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06070 від 28.01.2020, 18 792 грн. 57 коп. інфляційних втрат та 4 498 грн. 49 коп. 3 % річних за Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06297 від 10.04.2020.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтна компанія" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1 601 234,42 грн. - задовольнити частково.

2.Закрити провадження у справі № 910/7782/21 в частині стягнення 1 386 959,88 грн. основного боргу.

3.Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтна компанія" (01042, місто Київ, вулиця Чигоріна, будинок 49, офіс 8, ідентифікаційний код 39283348) 91 840 (дев`яносто одну тисячу вісімсот сорок) грн. 51 коп. інфляційних втрат та 29 794 (двадцять дев`ять тисяч сімсот дев`яносто чотири) грн. 98 коп. 3 % річних за Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06070 від 28.01.2020.

4.Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтна компанія" (01042, місто Київ, вулиця Чигоріна, будинок 49, офіс 8, ідентифікаційний код 39283348) 18 792 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто дві) грн. 57 коп. інфляційних втрат та 4 498 (чотири тисячі чотириста дев`яносто вісім) грн. 49 коп. 3 % річних за Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06297 від 10.04.2020.

5.Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтна компанія" 22 978 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 30 коп. судового збору.

6.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 06.12.2021.

Суддя С. В. Стасюк