ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2385/21

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Миц І.В. за довіреністю;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства „Страхова група „ТАС" до товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-болгарського підприємства „Нікі", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , про стягнення 35 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство „Страхова група „ТАС" (далі по тексту - ПрАТ „Страхова група „ТАС") звернулось до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-болгарського підприємства „Нікі" (далі по тексту - ТОВ „Нікі") про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) у розмірі 35 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом переходу до позивача права вимоги в порядку регресу у зв`язку з завданням шкоди застрахованому транспортному засобу.

Ухвалою суду від 13.08.2021р. дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, судом було витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області відомостей таблиці №5 форми звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ТОВ „Нікі" щодо ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 02.08.2018р. по 09.08.2018р. Витребувана судом інформація надійшла від Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області до суду 25.08.2021р.

Ухвалою суду від 27.10.2021р. від ТОВ „Нікі" було витребувано документи на підтвердження перебування ОСОБА_1 у трудових або цивільно-правових відносинах з ТОВ „Нікі" за період з 02.08.2018р. по 09.08.2018р. Витребувані судом документи відповідачем до суду надані не були.

Ухвалою суду від 27.10.2021р. до участі у дану справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено ОСОБА_1

ТОВ „Нікі" жодного разу в судові засідання по даній справі не з`явилось, про причини неявки суд не повідомляло. При цьому, суд зазначає, що відповідач був повідомлений судом про розгляд даної справи шляхом надсилання ухвал на його адресу місцезнаходження, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 65029, м. Одеса, вул. Градоначальницька, 17. Проте, ухвали суду, якими відповідач був повідомлений про розгляд судом даного спору, були повернуті до суду у зв`язку із відсутністю адресата.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення ТОВ „Нікі" про розгляд господарським судом даної справи. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

ОСОБА_1 не скористався наданим законом правом на участь у даному судовому процесі, письмові пояснення на подану позивачем заяву до господарського суду від третьої особи також не надходили. При цьому, суд зазначає про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд даної справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

19.07.2018р. ОСОБА_2 було видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дворецьким К.М., згідно якого довірителем було уповноважено ОСОБА_3 управляти транспортним засобом марки - Ford Mustang, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , рік випуску - 2015р. Довіреність була видана строком на 3 роки до 19.07.2021р. з правом передоручення.

25.07.2018р. між ПрАТ „Страхова група „ТАС" (Страховик) та ОСОБА_3 (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21, за умовами якого застрахованим транспортним засобом є легковий, марка - Ford Mustang, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , рік випуску - 2015р.; страхова сума складає 660 000,00 грн.; страхові ризики - ДТП, пожежа, стихійне лихо, ПУТО, незаконне заволодіння; строк дії договору - до 25.07.2019р.

Згідно з п. 7 договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 25.07.2018р. предметом договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням і розпорядженням транспортним засобом.

06.08.2018р. поліцейським управління патрульної поліції в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення №065531, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи погрущиком, не витримав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Форд», реєстраційний номер - НОМЕР_1 , чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення №065531 від 06.08.2018р. вбачається, що ОСОБА_1 згідно посвідчення №3 є працівником СП „Нікі", номерний знак у транспортного засобу (погрущика) - відсутній, власником транспортного засобу є ОСОБА_4

06.08.2018р. ОСОБА_3 було подано до ПрАТ „Страхова група „ТАС" заяву про настання 06.08.2018р. ДТП за участю застрахованого транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_5 . Страхове відшкодування Страховик просив перерахувати на рахунок СПД Дмітрієвої К.С.

07.08.2018р. представником ПрАТ „Страхова група „ТАС було складено акт огляду застрахованого за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 25.07.2018р. транспортного засобу та виявлено його пошкодження.

08.08.2018р. ФОП Дмітрієвою К.С. було виставлено рахунок № на суму 35 000,00 грн. у зв`язку з виконанням робіт щодо ремонту застрахованого транспортного засобу.

10.08.2018р. ПрАТ „Страхова група „ТАС" було складено страховий акт №21723Р/51/2018, згідно якого сума страхового відшкодування, яка належить до виплати Страхувальнику складає 35 000,00 грн. При цьому, з акту вбачається, що сума несплачених Страхувальником страхових платежів складає 17 622,00 грн., у зв`язку з чим, до виплати належить 17 378,00 грн.

На підставі платіжного доручення №91077 від 13.08.2018р. ПрАТ „Страхова група „ТАС" було перераховано на рахунок ФОП Дмітрієвої К.С. грошові кошти у розмірі 17 378,00 грн.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.09.2018р. по справі №523/11344/18 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, до останнього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Як вбачається з даної постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 06.09.2018р. по справі №523/11344/18 підставою для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення стало ДТП, яка згідно з протоколом серії БД № 065531 від 06.08.2018р., відбулась 06.08.2018р. за участю ОСОБА_1 , який керував погрущиком, але не витримав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Форд», реєстраційний номер - НОМЕР_1 , чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

25.08.2021р. до господарського суду від Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області надійшов лист, згідно якого управлінням було повідомлено, що відомості про трудові відносини з ОСОБА_1 з таблиці 5 від ТОВ „Нікі" до реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 02.08.2018р. по 09.08.2018р. не надходили.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ТОВ „Нікі", позивачем, з посиланням, зокрема, на приписи ст. ст. 1187, 1191 ЦК України, було наголошено про наявність підстав для відшкодування в порядку регресу (суброгації) фактично понесених витрат у розмірі 35 000,00 грн. у зв`язку з завданням шкоди застрахованому транспортному засобу.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу вимог ст. 5 Закону України „Про страхування" № 85/96-ВР від 07.03.1996р. страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Господарським судом в процесі вирішення даного спору було встановлено, що 25.07.2018р. між ПрАТ „Страхова група „ТАС" (Страховик) та ОСОБА_3 (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21, за умовами якого застрахованим транспортних засобом є легковий, марка - Ford Mustang, реєстраційний номер - НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, 06.08.2018р. застрахованому транспортному засобу було завдано пошкоджень в результаті недотримання ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, який керував погрущиком. При цьому, вина ОСОБА_1 у завданні шкоди підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.09.2018р. по справі №523/11344/18.

На виконання зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 25.07.2018р., ПрАТ „Страхова група „ТАС" було здійснено страхову виплату у розмірі 17 378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №91077 від 13.08.2018р.

Предметом заявлених ПрАТ „Страхова група „ТАС" позовних вимог до відповідача є позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 35 000,00 грн. Проте, будь-які правові підстави, які можуть свідчити про наявність у відповідача обов`язку відшкодувати витрати на суму, яка є відмінною від страхової виплати, позивачем взагалі наведено не було.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 27 Закону України „Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Враховуючи приписи ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування", господарський суд доходить висновку про перехід права вимоги до заподіювача шкоди в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування до ПрАТ „Страхова група „ТАС". Такий перехід права вимоги є суброгацією. Позиція господарського суду із даного питання відповідає висновкам, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

За загальними правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, приписами ч. 2 статті 1187 ЦК України встановлено особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, - таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормами ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Звертаючи до господарського суду із даними позовними вимогами ПрАТ „Страхова група „ТАС" було наголошено про керування погрущиком ОСОБА_1 , який перебуває у трудових відносинах з ТОВ „Нікі", що є підставою для присудження до стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 35 000,00 грн.

Проте, як зазначалось по тексту рішення вище, згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах з ТОВ „Нікі".

Слід зазначити, що ухвалою від 27.10.2021р. судом було витребувано у ТОВ „Нікі" документи на підтвердження перебування ОСОБА_1 у трудових або цивільно-правових відносинах за період з 02.08.2018р. по 09.08.2018р. Проте, витребувані судом документи відповідачем до суду надані не були.

Частиною 10 ст. 81 ГПК України визначено, що у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищенаведені приписи процесуального законодавства, а також приймаючи до уваги відповідь Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області про відсутність відомостей про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем, господарський суд доходить висновку, що ненадання ТОВ „Нікі" витребуваних на підставі ухвали суду від 27.10.2021р. документів не може бути підставою для визнання вказаної обставини встановленою.

З огляду на викладене вище, господарський суд доходить висновку про недоведеність ПрАТ „Страхова група „ТАС" факту перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ „Нікі" під час завдання шкоди застрахованому транспортному засобу.

При цьому, суд зазначає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення №065531 від 06.08.2018р. відомості про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з СП „Нікі", найменування якого не відповідає найменуванню відповідача по даній справі, у зв`язку з відсутністю ідентифікаційного коду підприємства, не можуть бути єдиною та достатньою підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати.

Враховуючи закріплений ст. 1187 ЦК України обов`язок власника або володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Процедура відомчої реєстрації (далі - реєстрація) та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, врегульована Порядком відомчої реєстрації та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України

від 6 січня 2010 р. № 8 (далі - Порядок №8).

Згідно з пп. 1 п. 2 Порядку №8 великотоннажний та інший технологічний транспортний засіб (далі - технологічний транспортний засіб) - великотоннажний автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів, транспортування розкривних порід і корисних копалин на відкритих гірничих розробках чи ґрунту на будівництві, а також інший механічний транспортний засіб, у тому числі обладнаний спеціальними пристроями чи механізмами, або транспортний засіб, призначений для руху тільки у поєднанні з іншим транспортним засобом, який керується машиністом (оператором, водієм) і використовується власником для забезпечення виробничих процесів під час провадження ним господарської діяльності (виготовлення продукції, виконання робіт, надання послуг), а також для переміщення сировини (матеріалів), що обробляється, і відходів виробництва.

Відповідно до п. 3 Порядку №8 реєстрація, перереєстрація, тимчасова реєстрація, взяття на облік та зняття з нього технологічного транспортного засобу здійснюється територіальними органами Держпраці через центри надання адміністративних послуг.

Згідно з п. 6 Порядку №8 юридичні і фізичні особи, іноземні фізичні і юридичні особи, особи без громадянства (що перебувають в Україні на законних підставах), які є власниками технологічних транспортних засобів чи використовують їх на законних підставах, або уповноважені ними особи (далі - власники) зобов`язані зареєструвати зазначені транспортні засоби протягом 10 днів після придбання або виникнення інших законних прав на їх використання, у тому числі у разі тимчасового ввезення на територію України. У такий же строк власники зобов`язані перереєструвати технологічні транспортні засоби у разі настання обставин, у зв`язку з якими виникла потреба у внесенні змін у реєстраційні документи.

Враховуючи викладені вище приписи чинного законодавства, господарський суд доходить висновку, що доказом на підтвердження факту належності ТОВ „Нікі" погрущика на праві власності може бути свідоцтво про реєстрацію технологічного транспортного засобу або інший доказ, який підтверджує факт набуття права власності, наприклад, договір купівлі - продажу, або факт отримання транспортного засобу у користування.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належності погрущика, тобто джерела підвищеної небезпеки на праві власності ТОВ „Нікі". При цьому, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №065531 від 06.08.2018р., власником транспортного засобу є ОСОБА_4 . Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку про відсутність передбачених ст. 1187 ЦК України підстав для покладення обов`язку щодо відшкодування понесених позивачем витрат на ТОВ „Нікі".

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи недоведеність ПрАТ „Страхова група „ТАС" факту перебування джерела підвищеної небезпеки у власності ТОВ „Нікі", а також факту перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ „Нікі" під час завдання шкоди застрахованому транспортному засобу, приймаючи до уваги відсутність передбачених законом підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, розмір якої не відповідає розміру страхової виплати, господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених ПрАТ „Страхова група „ТАС" позовних вимог до ТОВ „Нікі" про стягнення 35 000,00 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заявлених приватним акціонерним товариством „Страхова група „ТАС" до товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-болгарського підприємства „Нікі" позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) у розмірі 35 000,00 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна