УХВАЛА

02 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 915/1306/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Кондратова І.Д., Студенець В.І.,

за участю секретаря Низенко В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства «ТОРЖОК»

на рішення Господарського суду Миколаївської області

у складі судді Семенчук Н. О.

від 05 жовтня 2020 року

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Лавриненко Л. В., Аленіна О. Ю., Мишкіної М. А.

від 03 серпня 2021 року

у справі за позовом Дочірнього підприємства «ТОРЖОК»

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Глушак Ольга Олегівна, 2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікінвест2017»; 3) Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», 4) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

за участю представників:

від позивача: Розін В.А., Подцикіна О.Ю.,

від відповідача-1: Бондаренко О.Ю.,

від відповідача-2: не з`явилися,

третьої особи-1: не з`явилися,

третьої особи-2: не з`явилися,

третьої особи-3: не з`явилися,

третьої особи-4: не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Дочірнє підприємство «Торжок» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» в якому просило:

- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 13.12.2016 № 071/11-16К, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер»;

- визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений 19.05.2006 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н. П. та зареєстрований в реєстрі за № 2563, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер», посвідчений 13.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І. О. та зареєстрований в реєстрі за № 1595;

- визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 08.09.2008 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н. П. та зареєстрований в реєстрі за № 4516, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер», посвідчений 13.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І. О. та зареєстрований в реєстрі за № 1596;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Глушак О. О. від 24.02.2017 індексний номер 34032402 (20:20:37);

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Глушак О. О. від 25.02.2017 індексний номер 34034747 (11:56:38).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що договір про відступлення права вимоги від 13.12.2016 № 071/11-16К, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер», за своєю правовою природою є договором факторингу. Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер» не є фінансовою установою у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», не може надавати фінансові послуги, а тому суб`єктний склад договору про відступлення права вимоги від 13.12.2016 № 071/11-16К не відповідає вимогам статті 1077 Цивільного кодексу України, що свідчить про наявність правових підстав для визнання цього договору недійсним на підставі частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України.

Позивач зауважував також на тому, що відповідно до пункту 1.1. договору про відступлення прав вимоги від 13.12.2016 № 071/11-16К, сума права вимоги за основним договором складає 52 669 355,42 грн, тоді як на момент укладення спірного договору про відступлення права вимоги існувала підтверджена заборгованість лише в сумі 1 266 545,35 дол. США, що еквівалентно 27 130 365,29 грн.

Наведене свідчить про те, що право вимоги в сумі 52 669 355,42 грн не могло бути переданим, оскільки на момент укладення оскаржуваного договору такої вимоги не існувало, що також є підставою для визнання цього договору недійсним.

Посилаючись на наявність правових підстав для визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від 13.12.2016 № 071/11-16К, позивач стверджує, що недійсними мають бути визнані і укладені на виконання цього договору договори:

- про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений 19.05.2006 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н. П. та зареєстрований в реєстрі за № 2563, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер», посвідчений 13.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І. О. та зареєстрований в реєстрі за № 1595;

- про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений 08.09.2008 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н. П., та зареєстрований в реєстрі за № 4516, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер», посвідчений 13.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І. О. та зареєстрований в реєстрі за № 1596.

З огляду на те, що оскаржувані договори не створюють жодних правових наслідків, позивач також просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Глушак О. О. від 24.02.2017 індексний номер 34032402 (20:20:37) та від 25.02.2017 індексний номер 34034747 (11:56:38).

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2020 р. у справі № 915/1306/18 Дочірньому підприємству «Торжок» у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що договір про відступлення прав вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер», не містить ознак факторингу, за своєю правовою природою є договором про відступлення права вимоги (цесії), оскільки метою укладення цього договору є саме передання права вимоги, і Товариство з обмеженою відповідальністю «Первомайськ - Кондитер» набуває право вимоги на 52 669 355,42 грн без стягнення додаткової плати (будь - яких нарахувань та вимог).

Відмова у задоволенні інших позовних вимог обґрунтована місцевим господарським судом похідним характером цих вимог від вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 13.12.2016 № 071/11-16К.

Південно - західний апеляційний господарський суд у постанові від 03.08.2021 у справі № 915/1306/18 дійшов висновку, що правові підстави для задоволення апеляційної скарги Дочірнього підприємства «Торжок» та скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2020 відсутні. Проте, з огляду на те, що місцевий господарський суд у оскарженому рішенні вдався до надання правової оцінки договору про відступлення прав вимоги від 13.12.2016 № 071/11-16К, не встановивши при цьому, які саме права та/або охоронювані законом інтереси позивача порушені у зв`язку з укладенням цього договору та похідних від нього договорів про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що мотивувальна частина оскарженого судового рішення підлягає зміні, шляхом її викладення в редакції цієї постанови.

Суд апеляційної інстанції зазначив про те, що правовою підставою виникнення спірних правовідносин став не договір про відступлення прав вимоги від 13.12.2016 № 071/11-16К, який оспорюється, а насамперед кредитний договір від 19.05.2006 № 19/К-К та договори іпотеки, які забезпечували виконання зобов`язань за кредитним договором.

Саме неналежне виконання умов кредитного договору позивачем призвело до настання для нього негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечувалось виконання основного зобов`язання за кредитним договором, а тому ініціювання спору про недійсність договору про відступлення прав вимоги від 13.12.2016 № 071/11-16К, який безпосередньо не впливає на обсяг прав та обов`язків іпотекодавця, з підстав невідповідності його суб`єктного складу вимогам чинного законодавства свідчить про спрямованість позову Дочірнього підприємства «Торжок» не на захист права власності, а на створення умов для уникнення від негативних наслідків невиконання умов кредитного договору від 19.05.2006 № 19/К-К у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки за оспорюваними договорами про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки.

За цих підстав апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено право на звернення до суду з цим позовом, що є достатньою та самостійною підставою для відмови у задоволенні його позовних вимог.

Дочірнє підприємство «Торжок» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 у справі № 915/1306/18, у якій просило їх скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підставою касаційного оскарження скаржник визначив наявність випадку, передбаченого пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення скаржник зазначив про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та припустилися порушення норм процесуального права, зокрема суди не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування статей 1054 та 1079 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18, в постановах Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/1253/15 та від 18.12.2019 у справі № 161/13889/17.

Також скаржник в касаційній скарзі зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме:

- щодо застосування частини першої статті 15 Цивільного кодексу України, що договори, які стали підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем (зазначені в Реєстрі нерухомого майна як підстава для реєстрації), за наявності підстав для визнання їх недійсними, зокрема через порушення сторонами таких договорів (статті 1079 Цивільного кодексу України), напряму стосуються та порушують майнові права та інтереси позивача на володіння, користування та розпорядження такими об`єктами іпотеки (об`єктами нерухомого майна), та оскільки боржник має право на виконання зобов`язання саме перед належним кредитором, який реально та правомірне володіє правом вимоги до боржника;

- щодо застосування пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, що спір є вирішеним та закінченим: 1) оскільки спір виник ще в 2015 році; 2) оскільки позов частині пені залишено без розгляду через неподання позивачем витребуваних доказів; 3) оскільки сплив строк позовної давності; 4) оскільки після пред`явлення позову про дострокове повернення кредиту зупинилось нарахування пені;

- застосування статті 204 Цивільного кодексу України, що невизнання недійсним попереднього договору за яким право вимоги було відступлене не є підставою для відмови у визнанні недійсним договору за яким набуто право вимоги, якщо встановлено, що вимога яка була передана є недійсною (нереальною, неіснуючою).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 01.11.2021 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Дочірнього підприємства «Торжок» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 у справі № 915/1306/18 та призначив її розгляд на 02 грудня 2021 року.

Під час розгляду справи встановлено, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 05.10.2021 у справі № 910/12525/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейф Інвест» до 1. Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1: 1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 2.Товариство з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто» про визнання недійсними відкритих торгів, протоколу електронного аукціону та договору купівлі-продажу, передав зазначену справу разом із касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Український професійний банк» з ринку на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Колегія суддів вказала на необхідність відступу від висновків щодо відсутності правових підстав для оспорювання правочинів з реалізації майна заінтересованою особою, яка не є їх стороною, викладеного у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 639/4836/17, від 28.07.2021 у справі № 761/33403/17.

Зазначила, що питання можливості оспорювання правочинів з реалізації майна заінтересованою особою, яка не є їх стороною, має характер виключної правової проблеми з урахуванням тієї обставини, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень в господарських судах перебувають на розгляді інші схожі справи, у яких вирішується спір з ПАТ «Український професійний банк», ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» щодо визнання недійсними відкритих торгів, протоколу електронного аукціону та договору купівлі-продажу (справи №№ 910/2705/20, 910/8680/20, 910/3031/20, 910/8852/20, 910/11177/20). Тобто, правове питання, щодо якого існує проблема, постає не в одній конкретній справі, а в інших справах, які вже існують, та можуть виникнути у майбутньому з урахуванням того, що такі правовідносини мають постійний характер.

А також, що очевидною є необхідність формування єдиної правозастосовчої практики стосовно застосування частини 1 статті 203, частини 1 статті 215, статті 655, частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України з метою забезпечення вимог верховенства права, складовою якого є дотримання принципу юридичної визначеності, що обумовлює однакове застосування норми права, недопущення можливостей для її довільного трактування, ураховуючи, що юридична визначеність норми права є ключовою умовою забезпечення кожному ефективного судового захисту незалежним судом.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 03.11.2021 прийняла до розгляду справу № 910/12525/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейф Інвест» до 1. Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1: 1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 2.Товариство з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто» про визнання недійсними відкритих торгів, протоколу електронного аукціону та договору купівлі-продажу та призначила її до розгляду на 01 березня 2022 року о 12:00 год.

Враховуючи що у цій справі № 915/1306/18 позовні вимоги обґрунтовуються наявністю у позивача права як заінтересованої особи на оскарження правочину з уступки права вимоги, відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України, оскільки ці договори напряму порушують майнові права та інтереси позивача на володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна, та оскільки боржник має право на виконання зобов`язання саме перед належним кредитором, Касаційний господарський суд дійшов висновку про те, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12525/20 має значення для надання правової оцінки правовідносинам у цій справі № 915/1306/18 та вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/12525/20.

Керуючись статтями 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Зупинити касаційне провадження у справі № 915/1306/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/12525/20.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий О. Баранець

Судді І. Кондратова

В. Студенець