ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 справа № 914/1957/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Пришляк М.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Червоноградської міської ради, м. Червоноград

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС-2», м. Львів

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАДО-МИР», м. Самбір

про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації, припинення права власності, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

представники сторін:

від позивача: Цюпа В.П.;

від відповідача 1: не з?явився;

від відповідача 2: Карташев І.С.;

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Червоноградської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС-2», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАДО-МИР» про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації, припинення права власності, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Ухвалою від 06.07.2021 року відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 02.08.2021 року. 02.08.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі, підготовче судове засідання відкладено на 13.09.2021 року.

У підготовче засідання 13.09.2021 року з?явився представник відповідача 2, решта учасників процесу явку повноважних представників не забезпечили, представник позивача подав до суду клопотання №20662/21 від 07.09.2021 року, в якому просив проводити підготовче судове засідання у його відсутності.

На адресу суду 31.08.2021 року від позивача - Червоноградської міської ради надійшла заява за №3476/21 про збільшення позовних вимог, зміну предмету і підстав позову.

Ухвалою від 13.09.2021 року судом встановлено, що позивачем заявлено нові позовні вимоги немайнового характеру, а тому у заяві про збільшення позовних вимог та предмету і підстав позову відмовлено. Даною ухвалою закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд по суті на 11.10.2021 року. Розгляд справи по суті відкладено на 15.11.2021 року та на 29.11.2021 року.

В судове засідання 29.11.2021 року з`явився представник позивача та представник відповідача 2.

Судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правових позицій по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 29.11.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач з посиланням на факти встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області та постанові Західного апеляційного господарського суду у справі 914/1868/19 зазначив, що на будівлю за адресою АДРЕСА_1 площею 39 кв.м. зареєстровано право власності.

Вказане приміщення перебувало на праві власності у ТзОВ «ЛАДО-МИР». В подальшому на підставі договору купівлі продажу від 19.08.2019 року реєстраційний номер 5577 та від 19.08.2019 року реєстраційний номер 5471 ТзОВ «ЛАДО-МИР» продало у власніть ПП «Асант» 1/3 та 2/3 ідеальні частки будівлі магазину за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому були прийняті рішення №48295844 від 19.08.2019 року та №48249948 від 15.08.2019 року про державну реєстрацію 1/3 та 2/3 ідеальні частки будівлі магазину за адресою АДРЕСА_1 .

01.06.2021 року із клопотання на ім`я міського голови м. Червонограда звернулось ТзОВ «ЕКСПРЕС-2 із якої позивачу стало відомо, що власником будівлі магазину за адресою АДРЕСА_1 станом на 07.04.2021 року є вказане підприємство.

ТзОВ «ЕКСПРЕС-2» набуло право власності на дві будівлі за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №251662385 від 07.04.2021 року та №251656787 від 07.04.2021 року за адресою АДРЕСА_1 числиться два об`єкти нерухомого майна: номер запису про право власності 41379639, будівля 41378929.

Вказані будівлі рішенням №04/21 від 02.04.2021 року ОСОБА_1 внесено в якості додатково вкладу до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС-2». В подальшому проведено державну реєстрацію вищевказаних об`єктів нерухомого майна.

Первісним власником об`єкта «В-1» площею 19,35 кв.м. та «В-2» площею 19,35 кв.м. був ОСОБА_2 . Підставою для державної реєстрації став висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна проводиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси, що вданому випадку зроблено не було і в свою чергу підтверджує незаконність вчинених дій.

Позиція відповідача-1

Відповідач-1 заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. З посиланням на тези викладені в рішенні Господарського суду Львівської області та постанові Західного апеляційного господарського суду у справі 914/1868/19 зазначив, що позивачем подано завідомо безпідставний позов, за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Також відповідач-1 зазначив про відсутність предмета спору, а посилання на рішення та постанову суду у справі №914/1868/19 є не доречним, оскільки предмет спору у справі №914/1957/21 та №914/1868/19 є різним.

Відповідач-1 подав пояснення №20982/21 від 09.09.2021 року, які здебільшого повторюють тези викладені у відзиві. Серед іншого, відповідач-1 заперечив проти збільшення позовних вимог, предмету та підстав позову.

Позиція відповідача-2

Відповідач-2 заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Аргументи викладені у відзиві відповідача-2 повністю дублюють відзив відповідача-1.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.03.2020 року у справі №914/1868/19 позовні вимоги задоволено повністю:

- скасовано рішення державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38356779 від 27.11.2017 року на будівлю магазину літера В-1, загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасовано запис про право власності № 23580384 від 27.11.2017 року внесений державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяком Павлом Тарасовичем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на будівлю магазину літера В-1, загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир»;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу 2/3 (двох третіх) ідеальних часток в праві власності на нерухоме майно, укладений 15.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» та Приватним підприємством «Асант», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк Оксаною Ігорівною, зареєстрований в реєстрі за № 5471;

- скасовано запис про право власності № 32828810 від 15.08.2019 внесений приватним нотаріусом Стефанюк Оксаною Ігорівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на 2/3 ідеальних часток в праві власності на будівлю магазину літера В-1, загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Приватним підприємством «Асант»;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/3 (однієї третьої) ідеальної частки в праві власності на нерухоме майно, укладений 19.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» та Приватним підприємством «Асант», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк Оксаною Ігорівною, зареєстрований в реєстрі за № 5577;

- скасовано запис про право власності № 32870635 від 19.08.2019 внесений приватним нотаріусом Стефанюк Оксаною Ігорівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на 1/3 ідеальних часток в праві власності на будівлю магазину літера В-1, загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Приватним підприємством «Асант»;

- зобов`язано ПП «Асант» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0041 га, кадастровий № :02:007:0093, шляхом демонтажу (знесення) будівлі магазину літера В-1, загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів прийняття Червоноградською міською радою рішення про передачу ТОВ«Ладо-Мир» у користування земельну ділянку площею 0,0041 га по АДРЕСА_1 . Будівля магазину літ «В-1» загальною площею 39 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 збудована без дозвільних документів та в експлуатацію не приймалась. Вказана будівля збудована на земельній ділянці комунальної власності, яка передана в оренду фізичній особі.

Постановою Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства «Асант» задоволено частково.

Рішення Господарського суду від 03 березня 2020 року у справі №914/1868/19 в частині задоволення вимог про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу 2/3 (двох третіх) ідеальних часток в праві власності на нерухоме майно, укладеного 15.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» та Приватним підприємством «Асант», посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк Оксаною Ігорівною, зареєстрованого в реєстрі за №5471;

- скасування запису про право власності №32828810 від 15.08.2019 внесеного приватним нотаріусом Стефанюк Оксаною Ігорівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на 2/3 ідеальних часток в праві власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Приватним підприємством «Асант»;

- зобов`язання Приватного підприємства «Асант» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0041 га, кадастровий №:02:007:0093 шляхом демонтажу (знесення) будівлі магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 скасовано.

Відмовлено в позові в частині скасування запису про право власності № 32828810 від 15.08.2019 внесеного приватним нотаріусом Стефанюк Оксаною Ігорівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на 2/3 ідеальних часток в праві власності на будівлю магазину літера В-1, загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Приватним підприємством «Асант»; зобов`язання ПП «Асант» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0041 га, кадастровий № :02:007:0093, шляхом демонтажу (знесення) будівлі магазину літера В-1, загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті рішення Господарського суду Львівської області від 03 березня 2020 року у справі №914/1868/19 залишено без змін.

Згідно долучених до матеріалів справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до переліку засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС-2» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАДО-МИР» входить ОСОБА_1 . Кінцевим бенефіціарним власником ТзОВ «ЛАДО-МИР» згідно витягу станом на 16.06.2021 року є ОСОБА_1 . Засновником ТзОВ «ЛАДО-МИР» станом на 16.06.2021 року є ОСОБА_3 , який також є засновником ТзОВ «ЕКСПРЕС-2».

Рішенням Господарського суду Львівської області у справі 914/1868/19 встановлено наступні обставини.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.05.2019 року № 166427377, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 38356779 від 27.11.2017 року, 27.11.2017 року державним реєстратором Жовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяком П. Т. внесено до Державного реєстру запис про право власності № 23580384, згідно якого право власності на будівлю магазину літ. «В-1» загальною площею 39 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» (відповідач-2 у справі). Підставою виникнення права власності зазначено: довідка № 352/14 видана 24.02.2014 року Червоноградською міською радою; договір оренди землі б/н від 16.12.2012 року; декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ЛВ45 видана 23.02.2014 року Департаментом ДАБІ.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.05.2019 р. № 166427377 вбачається, що земельна ділянка площею 0,0041 га, кадастровий № :02:007:0093, за адресою: АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади в особі Червоноградської міської ради. Така земельна ділянка передана в оренду ОСОБА_4 строком до 15.08.2019 на підставі договору оренди та акту приймання-передачі земельної ділянки № 061 від 27.07.2016. укладеного між територіальною громадою в особі Червоноградської міської ради та ОСОБА_4 .

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів прийняття Червоноградською міською радою рішення про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» у користування земельну ділянку площею 0,0041 га по АДРЕСА_1 .

Із листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 16.05.2019. вих. № 1013-6/2159-19 вбачається, що відсутня інформація щодо видачі/реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , за № 45.

Зазначене свідчить про те, що будівля магазину літ «В-1» загальною площею 39 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 збудована без дозвільних документів та в експлуатацію не приймалась. Вказана будівля збудована на земельній ділянці комунальної власності, яка передана в оренду фізичній особі.

Довідки № 352/14 виданої 24.02.2014. Червоноградською міською радою та декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ЛВ45 виданої 23.02.2014. Департаментом ДАБІ, які зазначено як підстава виникнення права власності, взагалі не існує.

Враховуючи те, що державна реєстрація права власності за ТзОВ «Ладо-Мир» на будівлю магазину літ. «В-1» загальною площею 39 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 була здійснена з порушенням чинного порядку такої реєстрації на підставі неіснуючих документів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка П. Т. про державну реєстрацію за ТзОВ «Ладо-Мир» права власності від 27.11.2017 (індексний номер 38356779) на зазначений об`єкт нерухомого майна, а також про скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності від 27.11.2017 р. № 23580384.

Відтак, таке неіснуюче право щодо об`єкта нерухомості не породжує й прав власника (ТзОВ «Ладо-Мир») щодо розпорядження майном, зокрема, продажу третім особам.

Попри те, 15.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» (продавець, відповідач-2 у справі) та Приватним підприємством «Асант» (покупець, відповідач-3 у справі) укладено договір купівлі-продажу 2/3 (двох третіх) ідеальних часток в праві власності на нерухоме майно, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. 15.08.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 5471 (надалі Договір № 5471), відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність 2/3 (дві треті) ідеальні частки у праві власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1. Договору № 5471). Право власності на нерухоме майно, частка якого відчужується, зареєстроване за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.11.2017 року за номером запису про право власності 23580384, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 118, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк П. Т. 27.11.2017 за індексним № 105181999 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 15.08.2019 (п. 1.2. Договору № 5471).

На підставі зазначеного Договору № 5471, 15.08.2019 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 32828810, відповідно до якого за Приватним підприємством «Асант» зареєстровано право власності на 2/3 ідеальних часток в праві власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.08.2019 за індексним № 177585961.

19.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» (продавець, відповідач-2 у справі) та Приватним підприємством «Асант» (покупець, відповідач-3 у справі) укладено договір купівлі-продажу 1/3 (однієї третьої) ідеальної частки в праві власності на нерухоме майно, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. 19.08.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 5577 (надалі Договір № 5577), відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність 1/3 (одну третю) ідеальну частку у праві власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1. Договору № 5577). Право власності на нерухоме майно, частка якого відчужується, зареєстроване за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.11.2017 за номером запису про право власності 23580384, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк П. Т. 27.11.2017 р. за індексним № 105181999 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19.08.2019. Інші 2/3 частки нерухомого майна відчужені Приватному підприємству «Асант» згідно договору купівлі-продажу 2/3 (двох третіх) ідеальних часток у праві власності на нерухоме майно, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. 15.08.2019 за реєстровим № 5471 (п. 1.2. Договору № 5577).

На підставі зазначеного Договору № 5577, 19.08.2019 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 32870635, відповідно до якого за Приватним підприємством «Асант» зареєстровано право власності на 1/3 ідеальних часток в праві власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.08.2019 за індексним № 177943328.

Оскільки у Товариства з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» відсутнє право власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , таке право власності не могло бути передано Приватному підприємству «Асант» за правочинами (договорами купівлі-продажу 2/3 (двох третіх) ідеальних часток та 1/3 (однієї третьої) ідеальної частки в праві власності на нерухоме майно від 15.08.2019 № 5471 та 19.08.2019 № 5577 відповідно).

З огляду на викладене та враховуючи, що на 15.08.2019 та на 19.08.2019 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» не існувало законного права власності на об`єкт нерухомості та не існувало речового права (ні права користування, ні оренди, ні права власності, ні іншого встановленого законом права) на земельну ділянку, на якій знаходився об`єкт нерухомості, таке право власності (за його відсутності) не могло бути передано Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» за правочинами Приватному підприємству «Асант», суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу 2/3 (двох третіх) ідеальних часток в праві власності на нерухоме майно, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. 15.08.2019, зареєстрований в реєстрі за № 5471 та договір купівлі-продажу 1/3 (однієї третьої) ідеальної частки в праві власності на нерухоме майно, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. 19.08.2019, зареєстрований в реєстрі за № 5577, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» та Приватним підприємством «Асант» є такими, що суперечать положенням чинного законодавства, оскільки продавцем майна виступала особа без наявності права власності на таке майно, а тому укладені договори підлягає визнанню недійсними.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 15.08.2019 та від 19.08.2019, а саме: 2/3 (двох третіх) ідеальних часток та 1/3 (однієї третьої) ідеальної частки в праві власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» та Приватним підприємством «Асант», посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. 15.08.2019 за реєстровим № 5471 та 19.08.2019 за реєстровим № 5577 підлягають задоволенню.

Постановою Західного апеляційного господарського суду по справі 914/1868/19 втсановлено, що в матеріалах справи не міститься жодної заяви позивача, окрім заяви від 30.10.2019, поданої до Господарського суду Львівської області у встановлені законом строк, порядок та спосіб, яка б змінювала предмет позову, доповнюючи його позовною вимогою визнати недійсним договір купівлі-продажу 2/3 ідеальних часток в праві власності на нерухоме майно, укладений 15.08.2019 між ТОВ «Ладо-Мир» та ПП «Асант», зареєстрований в реєстрі за №5471 та скасувати запис про право власності №32828810 від 15.08.2019, внесений приватним нотаріусом Стефанюк Оксаною Ігорівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також з виступів представника позивача у засіданнях суду першої інстанції не вбачається, що ним змінювався чи доповнювався предмет позову згаданою вимогою, також не подавались ним заяви про виправлення допущених помилок чи описок.

Позивач у поданій позовній заяві обрав ефективний для себе спосіб захисту порушених прав.

Колегія суддів встановила, що рішенння Господарського суду Львівської області від 03.03.2020 у даній справі в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу 2/3 (двох третіх) ідеальних часток в праві власності на нерухоме майно, укладеного 15.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» та Приватним підприємством «Асант» слід скасувати.

Окрім того, позивачем заявлено вимогу про скасовування запису про право власності № 32828810 від 15.08.2019 внесений приватним нотаріусом Стефанюк Оксаною Ігорівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на 2/3 ідеальних часток в праві власності на будівлю магазину літера В-1, загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за Приватним підприємством «Асант».

Оскільки даний запис вчинений на підставі договору купівлі-продажу 2/3 (двох третіх) ідеальних часток в праві власності на нерухоме майно, укладеного 15.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» та Приватним підприємством «Асант», який є чинним, підстав для задоволення зазначеної позовної вимоги судова колегія не вбачає.

В даному контесті суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а не матеріального, шляхом зміни предмету спору у даній справі за власною ініціативною, вийшов за межі позовних вимог, чим порушив ч.2 ст.237 ГПК України.

Колегією суддів апеляційної інстанції залишено без змін п. 2 та 3 рішення суду першої інстанції, щодо скасування рішення державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38356779 від 27.11.2017 на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та скасування запису про право власності № 23580384 від 27.11.2017 внесений державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяком Павлом Тарасовичем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир».

Крім того, визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/3 (однієї третьої) ідеальної частки в праві власності на нерухоме майно, укладений 19.08.2019. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» та Приватним підприємством «Асант», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк Оксаною Ігорівною, зареєстрований в реєстрі за № 5577 та скасовано запис про право власності № 32870635 від 19.08.2019 внесений приватним нотаріусом Стефанюк Оксаною Ігорівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на 1/3 ідеальних часток в праві власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за Приватним підприємством «Асант».

Рішенням та постановою у справі 914/1868/19 встановлено та не спростовано факт відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів прийняття Червоноградською міською радою рішення про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» у користування земельну ділянку площею 0,0041 га по АДРЕСА_1 .

Вказане свідчить про те, що будівля магазину літ. В-1 загальною площею 39 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 збудована без дозвільних документів та в експлуатацію не приймалась, а відтак, така будівля вважається самочинним будівництвом.

Позивачем до матеріалів справи долучено свідоцтво зареєстроване в реєстрі під номером 313 з якого вбачається, що на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія 495 від 26.10.2020, видавник Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінопродукт», заяви №1309 від 06.11.2020, видавник приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.11.2020, номер запису про право власності 39098656 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 118). В даному свідоцтві зазначено, що до ОСОБА_1 спірне майно належало ОСОБА_2 , який входить до переліку керівників ТзОВ «ЛАДО-МИР».

ТзОВ «ЕКСПРЕС-2» набуло право власності на будівлю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №251662385 від 07.04.2021 року, номер запису про право власності 41379639.

Вказана будівля рішенням №04/21 від 02.04.2021 року ОСОБА_1 внесено в якості додатково вкладу до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС-2». В подальшому проведено державну реєстрацію вищевказаного об`єкта нерухомого майна.

ОЦІНКА СУДУ

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю.

Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).

У частині четвертій статті 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За вимогами ч. 1 ст. 5 Закону, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною 2 цієї статті визначено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст. 31 цього Закону.

В силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно частини 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Правовий аналіз наведеної норми дозволяє виділити наступні ознаки самочинного будівництва:

- об`єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку;

- відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва;

- створення об`єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об`єкт нерухомого майна самочинним будівництвом. Тому, при вирішенні спору, що виникає у зв`язку з будівництвом на земельній ділянці об`єкта нерухомості, повинно досліджуватися питання наявності дозвільної документації на будівництво спірних об`єктів і документів про виділення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 915/1376/17, від 24.07.2019 у справі №910/10932/17.

Згідно з ст.ст. 375, 376 ЦК України, лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю, згідно зі статтями 116, 118 Земельного кодексу України, є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 Земельного кодексу України).

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим необхідно враховувати, що саме по собі встановлення наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об`єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 910/2655/18.

Державна реєстрація це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення права власності, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає.

Частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно із ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно із п. 12 Порядку, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів).

Відповідно до п. 40 та п. 41 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Рішенням Господарського суду Львівської області та постановою Західного апеляційного господарського суду:

- скасовано рішення державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38356779 від 27.11.2017 р. на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

- скасовано запис про право власності № 23580384 від 27.11.2017 р. внесений державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяком Павлом Тарасовичем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир».

- визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/3 (однієї третьої) ідеальної частки в праві власності на нерухоме майно, укладений 19.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» та Приватним підприємством «Асант», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк Оксаною Ігорівною, зареєстрований в реєстрі за № 5577.

- скасувано запис про право власності № 32870635 від 19.08.2019 внесений приватним нотаріусом Стефанюк Оксаною Ігорівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на 1/3 ідеальних часток в праві власності на будівлю магазину літера «В-1», загальною площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за Приватним підприємством «Асант».

Вказане свідчить про те, що будівля магазину літ В-1 загальною площею 39 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 збудована без дозвільних документів та в експлуатацію не приймалась. А, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, така будівля вважається самочинним будівництвом. Дана обставина встановлена та не спростована відповідачами у справі.

Неіснуюче право щодо об`єкта нерухомості не породжує й прав власника (ТзОВ «Ладо-Мир») щодо розпорядження майном, зокрема, продажу третім особам.

Згідно із ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст. 203 ЦК України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ст. 216 ЦК України).

Згідно зі ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За змістом ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно із ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Разом з тим, при застосуванні положень статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою статті 125 Земельного кодексу України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) конкретизовано висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19) та зазначено, що за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню; при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження.

Як зазначалось вище ОСОБА_1 та ОСОБА_3 так чи інакше мають відношення до ТзОВ «ЛАДО-МИР» та ТзОВ «ЕКСПРЕС-2». ТзОВ «ЛАДО-МИР» виступало відповідачем по справі №914/1868/19, а тому ОСОБА_3 як засновник ТзОВ «ЛАДО-МИР» та ОСОБА_1 як один з керівників вказаної юридичної особи усвідомлювали значення своїх дій в світлі рішення та постанови по справі 914/1868/19.

За аналогією, оскільки у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАДО-МИР» не існувало законного права власності на об`єкт нерухомості та не існувало речового права (ні права користування, ні оренди, ні права власності, ні іншого встановленого законом права) на земельну ділянку, на якій знаходився об`єкт нерухомості, таке право власності (за його відсутності) не могло бути передано Товариством з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» за правочинами Приватному підприємству «Асант», в свою чергу таке право не могло бути передано ОСОБА_2 і як наслідок внесення такого майна ОСОБА_1 до статутного капіталу ТзОВ «ЕКСПРЕС-2» суперечить нормам чинного законодавства.

В контексті сказаного необхідно звернути увагу на твердження відповідача про відсутність предмета спору, з огляду на те, що об`єкти нерухомого майна, які внесені до статуного капіталу ТзОВ «ЕКСПРЕС-2» є відмінними від тих, які були предметом спору по справі 914/1868/19.

Відповідно до чинного законодавства, якщо поділ будинку технічно можливий, право власності на нього належним чином оформлене, то поділ такого будинку здійснюється в такому порядку. Власник звертається до органів бюро технічної інвентаризації або інших атестованих суб`єктів господарювання з нотаріально посвідченою заявою про надання висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, а також із заявою про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, які виникнуть в результаті поділу. Поділ нерухомого майна здійснюється в порядку, визначеному Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18 червня 2007 року.

В результаті, власник отримує висновок про технічну можливість поділу об`єкта нерухомого майна та окремий технічний паспорт на кожний такий об`єкт нерухомості. Після отримання висновку власник звертається до органів місцевого самоврядування із заявою про присвоєння об`єктам нерухомості, які виникли в результаті поділу, поштової адреси. Присвоєння поштової адреси об`єктам нерухомості здійснюється в порядку, який встановлюється рішенням органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 54 Порядку № 1127, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); 3) технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна; 4) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

В результаті поділу об`єкта нерухомого майна літера «В-1» загальною площею 39 кв.м., що було предметом спору по справі №914/1868/19 зареєстровано право власності на на об`єкт нерухомого майна будівлі магазину літера «В-2» реєстраційний номер 118. А тому твердження відповідачів про відсутність предмету спрору не заслуговує на увагу.

В контексті викладеного вище, позовні вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Антоніва М.Р. індексний номер 57515861 від 07.04.2021 року, скасування державної реєстрації на будівлю магазину «В-2», номер запису про право власності 41379639, реєстраційни номер об`єкта нерухомого майна 118 та припинення права власності ТзОВ «ЕКСПРЕС-2» на будівлю магазину літера «В-2» підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом демонтажу будівлі магазину за адресою АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

За перелічених вище обставин, судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 за ТзОВ «ЕКСПРЕС-2» зареєстровано об`єкти нерухомого майна будівлі магазину В-2 та В-1 за реєстраційними номерами 118 та 118 відповідно.

Позивач подаючи заяву про збільшення позовних вимог, предмету та підстав позову позовні вимоги щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки систематизовано по об`єктах В-2 та В-1 відповідно, однак ухвалою від 13.09.2021 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Що ж стосується первісної позовної вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, то така позивачем сформульована таким чином, що позбавляє можливості встановити об`єкт, який підлягає демонтажу. Позивачем не зазначено індекс об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, номер запису про право власності.

Оскільки позивач просить зобов`язати приватне підприємство «ЛАДО-МИР» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом демонтажу будівлі магазину за адресою АДРЕСА_1 в цілому, а предметом позову є позовні вимоги щодо будівлі магазину літера «В-2», то вказани вимога задоволенню не підлягає.

Крім того організаційно правова форма юридичної особи ТзОВ «ЛАДО-МИР», а не ПП «ЛАДО-МИР».

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС-2» в розмірі судвого збору 6 810,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення приватного нотаріуса Антонів Марти Романівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57515861 від 07.04.2021 на будівлю магазину літера «В-2», загальною площею 19,35 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 .

3. Скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС-2» () па будівлю магазину літера «В- 2», загальною площею 19,35 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 41379639. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 118.

4. Припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС 2» (ЄДРПОУ 22335712) на будівлю магазину літера «В-2», загальною площею 19,35 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 41379639, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 118.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.12.2021 року.

Суддя Горецька З.В.