РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2021Справа № 910/14352/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/14352/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

02 вересня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 31.08.2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот" (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 302 674,06 грн., з них: основного боргу - 286 802,02 грн. (двісті вісімдесят шість тисяч вісімсот дві гривні 02 копійки), інфляційних витрат - 11 628,94 грн. (одинадцять тисяч шістсот двадцять вісім гривень 94 копійки) та 3% річних - 4243,10 грн. (чотири тисячі двісті сорок три гривні 10 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на обслуговування корпоративних клієнтів Агентства "Пілот" № 1154/К від 16.09.2015 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 року у справі № 910/14352/21 позовну заяву б/н від 31.08.2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "РУШ" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень Господарським судом міста Києва зупинено відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку (відповідну інформацію розміщено на сторінці Господарського суду міста Києва суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/). Учасникам судового процесу рекомендовано отримувати документи нарочно в приміщенні суду; під час звернення до суду зазначати актуальні номери телефонів для передачі телефонограм та електронні адреси.

Враховуючи наведене, ухвала про залишення позовної заяви без руху від 07.09.2021 року була надіслана на електронну адресу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ": , яка була доставлена на вказану електронну адресу 07.09.2021 року.

29.09.2021 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 07.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/14352/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 620 ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 року у справі № 910/14352/21 вручено уповноваженому представнику відповідача - 28.10.2021 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 12.11.2021 року (включно).

30.11.2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, у поданому відзиві відповідач просить поновити строк на його подання, який пропущений ним через введення обмежень, які діють на території з червоним рівнем епідеміологічної небезпеки.

Суд не приймає до уваги відзив на позовну заяву, як такий, що поданий до суду з порушення строку встановленого в ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, а відповідачем не доведено, що він саме через введенні на території з червоним рівнем епідеміологічної небезпеки обмеження фактично був позбавлений об`єктивної можливості вчинити певні процесуальні дії - подати відзив на позовну заяву, оскільки лише формальне посилання відповідача на введенні на території з червоним рівнем епідеміологічної небезпеки обмеження не є достатньо обгрунтованими підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «РУШ» (надалі - клієнт, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пілот» (надалі - агентство, відповідач) укладено договір № 1154/К на обслуговування корпоративних клієнтів Агентства «Пілот» (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, агентство надає клієнту наступні послуги: інформація, контроль за наявністю місць, бронювання та оформлення внутрішніх та міжнародних авіаперевезень; оформлення та переоформлення авіаквитків; організація чартерних рейсів; негайне надання клієнту інформації щодо змін тарифів, правил їх використання, розкладу руху та правил оформлення авіаційних перевезень; оформлення залізничних квитків; надання повного комплексу туристичних послуг в Україні та за кордоном, включаючи візову підтримку; бронювання номерів в готелях в Україні та поза її межами; усі види страхування; обслуговування іноземних делегацій; оформлення обслуговування в аеропортах України для представників клієнта; можливість будь-якої форми оплати за надані послуги.

Пунктом 2.1. договору визначено, що клієнт направляє агентству в письмовій формі або електронною поштою заявку на бронювання або надання послуг, у якому вказуються дати поїздки, маршрут, кількість місць для бронювання та додаткова інформація.

Відповідно до п. 2.4. договору агентство приймає від клієнта відмову від придбаних проїзних документів або від заброньованих місць, зміну маршруту або перенесення строків ділової поїздки тільки в письмовій формі чи електронною поштою.

На підставі виставлених відповідачем рахунків позивач здійснив оплату за бронювання авіаквитків, квитків на потяги та автобуси, що підтверджується наявними у матеріалах справи рахунками: № ПТО00022792 від 03.12.2019 року на суму 8259,00 грн., № ПТО00023323 від 11.12.2019 року на суму 23 952,00 грн., № ПТО00023648 від 16.12.2019 року на суму 7153,00 грн., № ПТО00023650 від 16.12.2019 року на суму 7153,00 грн., № ПТО00023631 від 16.12.2019 року на суму 7153,00 грн., № ПТО00023647 від 16.12.2019 року на суму 7153,00 грн., № ПТО00023649 від 16.12.2019 року на суму 7153,00 грн., № ПТО00023661 від 16.12.2019 року на суму 125,00 грн., № ПТО00023662 від 16.12.2019 року на суму 125,00 грн., № ПТО00023634 від 16.12.2019 року на суму 125,00 грн., № ПТО00023663 від 16.12.2019 року на суму 125,00 грн., № ПТО00023694 від 17.12.2019 року на суму 926 723,00 грн., № ПТО00000273 від 10.01.2020 року на суму 16 871,00 грн., № ПТО000000361 від 11.01.2020 року на суму 26 795,39 грн., № ПТО00000380 від 11.01.2020 року на суму 10 391,00 грн., № ПТО00000381 від 11.01.2020 року на суму 10 391,00 грн., № ПТО00000379 від 11.01.2020 року на суму 10 391,00 грн., № ПТО00000344 від 11.01.2020 року на суму 10 340,00 грн., № ПТО00000350 від 11.01.2020 року на суму 10 340,00 грн., № ПТО00000348 від 11.01.2020 року на суму 10 340,00 грн., № ПТО00000502 від 14.01.2020 року на суму 40 284,02 грн., № ПТО00000559 від 15.01.2020 року на суму 153,00 грн., № ПТО00000560 від 15.01.2020 року на суму 153,00 грн., № ПТО00000562 від 15.01.2020 року на суму 153,00 грн., № ПТО00000563 від 15.01.2020 року на суму 153,00 грн., № ПТО00000564 від 15.01.2020 року на суму 153,00 грн., № ПТО00000566 від 15.01.2020 року на суму 153,00 грн., № ПТО00003550 від 10.03.2020 року на суму 48,00 грн., № ПТО00000970 від 21.01.2020 року на суму 2621,00 грн., № ПТО00002176 від 12.02.2020 року на суму 22 051,00 грн., № ПТО00003590 від 10.03.2020 року на суму 2375,00 грн. та платіжними дорученнями: № 148464 від 04.12.2019 року, № 148464 від 04.12.2013 року, № 123888 від 12.12.2019 року, №124190 від 17.12.2019 року, № 124189 від 17.12.2019 року, № 4500763+ від 18.12.2019 року, № 3970 від 18.12.2019 року, № 3972 від 18.12.2019 року, № 4500762+ від 18.12.2019 року, № 4500761+ від 18.12.2019 року, № 3971 від 18.12.2019 року, № 3973 від 18.12.2019 року, № 124412 від 19.12.2019 року, № 152834 від 11.01.2020 року, № 127837 від 13.01.2020 року, № 127840 від 13.01.2020 року, № 127839 від 13.01.2020 року, № 127838 від 13.01.202 року, № 127956 від 13.01.2020 року, № 127957 від 13.01.2020 року, № 127958 від 13.01.2020 року, № 153180 від 16.01.2020 року, № 153437 від 17.01.2020 року, № 153436 від 17.01.2020 року, № 153438 від 17.01.2020 року, № 153439 від 17.01.2020 року, № 153440 від 17.01.2020 року, № 153441 від 17.01.2020 року, № 162091 від 10.03.2020 року, № 154350 від 22.01.2020 року, № 157461 від 13.02.2020 року, № 8860 від 11.03.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідач надав, а позивач прийняв послуги на суму 841 317,00 грн., що підтверджується актом надання послуг № 29203 від 19.12.2019 року, який підписаний уповноваженими представниками сторін без заперечень.

Пунктом п. 5.2. договору передбачено, що якщо клієнт відмовляється від оформлених проїзних документів або від заброньованих місць, змінює маршрут або переносить строки ділової поїздки, клієнт сплачує штрафні санкції відповідно до правил, встановлених відповідними авіакомпаніями, готелями або іншими компаніями, що безпосередньо надають послуги. Повернення оплачених клієнтом коштів за такі послуги здійснюються агентом з утриманням штрафів вказаних вище після отримання агентством повернення коштів від відповідних авіакомпаній, готелів або інших компаній, що безпосередньо надають послуги.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби в світі сполучення в ряді країн світу було припинено, авіарейси було скасовано, тому на адресу ТОВ «Пілот» неодноразово направлялися листи на повернення коштів по рахункам за сплачені та не використані квитки: № 27 від 11.03.2020 року, № 317 від 01.12.2020 року, № 26 від 11.03.2020 року, № 05-11/1/20 від 05.11.2020 року, № 18 від 13.02.2020 року, № 10 від 10.02.2020 року, № 5 від 14.01.2020 року, № 15 від 11.02.2020 року, № 12 від 11.02.2020 року, № 11 від 10.02.2020 року, № 13 від 11.02.2020 року, № 19 від 18.02.2020 року, № 14 від 11.02.2020 року, № 616 від 12.12.2019 року. При цьому позивач вказує, що у вказаних листах позивач просив повернути частину коштів за 2019 рік, до ситуації з COVID-19.

У зв`язку із порушенням ТОВ «Пілот» умов договору позивач надіслав відповідачу претензію № 08-02 від 08.02.2021 року про сплату коштів у розмірі 286 802,02 грн., які були перераховані на виконання умов договору за бронювання квитків, які просив перерахувати протягом 7 (семи) календарних днів з дня отримання цієї вимоги. Вказана претензія була надіслана на юридичну та поштову адреси відповідача.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що означена претензія була отримана відповідачем за поштовою адресою 12.02.2021 року, за юридичною адресою - 22.02.2021 року, проте залишена без відповіді та задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).

Відповідно до приписів частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням, як стверджує позивач, відповідачем зобов`язань за договором на обслуговування корпоративних клієнтів Агентства "Пілот" № 1154/К від 16.09.2015 року в частині неповернення коштів за сплачені та не використані квитки.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Тлумачення наведеної норми свідчить, що договір про надання послуг за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків.

У справі, що розглядається спірним, з огляду на природу та характер правовідносин, зміст заявлених вимог є питання щодо виконання відповідачем зобов`язань з повернення коштів за сплачені та не використані квитки.

Суд акцентує, позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

Для з`ясування наведених питань, а відтак і правильного вирішення спору суду в межах наданих йому повноважень процесуальним законом належить дослідити умови укладеного між сторонами договору, якими опосередковувалися спірні правовідносини, зміст наданих доказів на підтвердження своїх аргументів щодо позову, і на підставі цього встановити наявність (відсутність) підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" ГПК України.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані позивачем докази, на які позивач посилається в обгрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки: по-перше, позивачем не доведено, що авіаквитки згідно сплачених рахунків не було використано у зв`язку з відміною рейсів, оскільки у матеріалах справи відсутні належним чином завірені належні та допустимі докази, які б підтверджували, що рейси були скасовані внаслідок обмежень, встановлених поширенням на території України гострої респіраторної хвороби СОVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2; по-друге, додані до позовної заяви лист-підтвердження збійної ситуації на рейсі та квиток не містять відомостей за допомогою яких можливо було б ідентифікувати конкретні квитки або які б підтверджували зв`язок між скасованим рейсом та конкретним квитком, який не було використано; по-третє, до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів направлення відповідачу листів з вимогою про повернення коштів ані засобами поштового зв`язку, ані електронною поштою, як і не надано доказів на підтвердження отримання цих листів відповідачем, тобто позивачем не доведено виконання умов договору щодо письмового повідомлення відповідача про відмову від придбаних проїзних документів або від заброньованих місць, зміну маршруту або перенесення строків ділової поїздки.

Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам із застосуванням стандарту доказування, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність заборгованості відповідача перед позивачем та встановлення факту прострочення сплати грошових коштів у розмірі 286 802,02 грн., відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 286 802,02 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на те, що судом не встановлено наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення основного боргу, відсутні підстави і для задоволення позову в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання умов договору, які є похідними від вимоги про стягнення основного боргу.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та необґрунтованості, в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 14.12.2021р.

Суддя О.В. Котков