СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Харків Справа № 913/214/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" (вх.№2887 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 13.07.2021 у справі №913/214/21, ухвалене у приміщенні Господарського суду Луганської області суддею Секірським А.В., повний текст складено 23.07.2021,

за позовом Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія", м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 1252705,77 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області звернулася до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою в розмірі 1417235 грн 40 коп. (а.с.1-45).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на підставі свідоцтва від 16.04.2015 № 36378545 набув право власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, будинок 71. Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 28.04.2016 № 304 затверджено технічну документацію із землеустрою, передано відповідачу в оренду строком на 25 років земельну ділянку площею 0,7073 га та зобов`язано відповідача в місячний термін укласти договір оренди землі. Відповідач протягом тривалого часу ухилявся від оформлення та реєстрації речового права на вказану земельну ділянку, у зв`язку з чим за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 не вносив плату за користування нею, внаслідок чого зберіг у себе безпідставно набуте майно грошові кошти в розмірі 1417235 грн 40 коп.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.06.2021 року по вказаній справі прийнято судом до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог. За наслідками розгляду даної заяви сума безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою склала 1 252 705 грн 77 коп. (т. 2, а.с. 138-140).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 13.07.2021 у справі №913/214/21 задоволено позовні вимоги Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" про стягнення 1252705,77 грн в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія", місцезнаходження: проспект Центральний, будинок 71, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 35774461 в доход місцевого бюджету Сєвєродонецької міської територіальної громади на рахунок UA0012499, отримувач ГУК у Луг.обл/МТГ м. Сєвєр/18010600, код отримувача (ЄДРПОУ) 37991110, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 18010600 безпідставно збережені кошти у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 1 252 705 грн. 77 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія", місцезнаходження: проспект Центральний, будинок 71, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 35774461 на користь Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, місцезнаходження: бульвар Дружби Народів, будинок 32, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 44083662 судовий збір в сумі 18 790 грн 59 коп. Повернуто Сєвєродонецькій міській військово-цивільній адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, місцезнаходження: бульвар Дружби Народів, будинок 32, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 44083662 з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 2 467 грн 94 коп., сплачений за платіжним дорученням від 02.04.2021 № 3.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 13.07.2021 у справі №913/214/21 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції ухвалено оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального права в частині наявності у відповідача обов`язку сплачувати орендну плату за відсутності договору оренди землі, враховуючи перехід права користування земельною ділянкою внаслідок правонаступництва. Зокрема, відповідач вказує на те, що до ТОВ "ХІМТЕХНОЛОГІЯ" перейшло право користування спірною земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ВАТ "УОЦ", ), на підставі Державного акта на право постійного користування землею від 06.03.2001. Крім того, апелянт зазначає, що за період з 01.06.2015 по 31.12.2020 відповідачем сплачено земельний податок на суму 661340,63 грн, в тому числі за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 на суму 427614,13 грн, що не було враховано під час розрахунку заборгованості та прийняття оскаржуваного рішення; не враховано також пільги з плати за землю за березень 2020 року встановлені п. 524 підрозділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України. Крім того, на думку апелянта позовну заяву було підписано неуповноваженою особою.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 у даній справі поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження, повідомлено учасників справи, що розгляд справи відбудеться 07.12.2021. Також ухвалою встановлений строк для подання відзиву - до 26.11.2021, та для надання заяв, клопотань до 30.11.2021.

22.11.2021 засобами поштового зв`язку позивачем направлено до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін (вх.№13900).

В судовому засіданні 07.12.2021 відповідач підтримав апеляційну скаргу, просив суд скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 13.07.2021 у справі №913/214/21, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

Відкритому акціонерному товариству "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" на підставі рішення Сєвєродонецької міської Ради народних депутатів від 06.03.2001 № 514 надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,7073га, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Радянський, 71, для розташування будівлі та виробних приміщень, про що було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЛГ № 006135, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 06.03.2001 за № 426 (т. № 1, а.с. 77-80).

На вказаній земельній ділянці розташовано об`єкт нерухомого майна будівлі та споруди загальною площею 5013,8 кв.м. (т. 1, а.с. 12, 122)

Рішенням загальних зборів учасників Відкритого акціонерного товариства "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр", оформленим протоколом від 14.11.2012, створено Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" шляхом реорганізації Відкритого акціонерного товариства "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр". Товариство є правонаступником всього майна, майнових та немайнових прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр", , у зв`язку з припиненням Відкритого акціонерного товариства "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" шляхом перетворення в Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр", що підтверджеється в п. 1.1 Статуту ТОВ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" (т. № 1, а.с. 82-83).

В подальшому, рішенням загальних зборів, оформленим протоколом від 23.05.2013, вирішено припинити діяльність ТОВ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" шляхом приєднання до ТОВ "Хімтехнологія" (т.1, а.с. 101).

27.07.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" в рамках процедури реорганізації шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" передано за актом приймання-передачі майно, майнові і немайнові права та обов`язки Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія", про що складено передавальний баланс станом на 30.06.2013 (т. № 1, а.с. 101-105).

02.04.2015 за відповідачем зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна будівлі та споруди загальною площею 5013,8 кв.м., розташовані за адресою: пр. Рядянський, 71, м. Сєвєродонецьк, Луганської області, (т. № 1, а.с. 12-13, 95-96).

21.04.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" звернулось до Сєвєродонецької міської ради з клопотанням від 21.04.2015 № 21 про припинення права користування земельною ділянкою площею 0,7073 га за адресою: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Радянський, будинок 71, у зв`язку з переходом права власності на будівлі і споруди до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" (т. № 2, а.с. 43).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 28.05.2015 № 4575 "Про припинення права користування земельною ділянкою ТОВ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" припинено Відкритому акціонерному товариству "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" (яке було реорганізовано шляхом перетворення у Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр") право постійного користування земельною ділянкою площею 0,7073 га, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Радянський, будинок 71, у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно іншою особою (т. № 2, а.с. 44).

Також, 21.04.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" звернулось до Сєвєродонецької міської ради з клопотанням від 21.04.2015 № 7/50-1070 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) земельної ділянки площею 0,7073 га за адресою: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Радянський, будинок 71, під будівлями та спорудами, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" для передачу в оренду (т. № 2, а.с. 45).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 28.05.2015 № 4566 "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ "Хімтехнологія" (будівлі та споруди)" надано дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під будівлі та споруди за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Радянський, будинок 71. Термін дії дозволу один рік з часу прийняття цього рішення (т. № 2, а.с.46).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" () було реорганізовано, шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" (), про що 23.06.2015 було внесено відповідний запис до реєстру №4003084 про припинення юридичної.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" 11.02.2016 звернулось до Сєвєродонецької міської ради з клопотанням від 11.02.2016 № 7/03-216 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу в оренду земельну ділянку площею 0,7073 га за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганська область, проспект Радянський, будинок 71 під будівлями та спорудами, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" (т. № 1, а.с. 121).

Сєвєродонецькою міською радою 28.04.2016 прийнято рішення № 304 "Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ "Хімтехнологія" (під будівлі та споруди)", яким:

- затверджено ТОВ "Хімтехнологія" технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під будівлі та споруди за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний (Радянський), будинок 71;

- передано ТОВ "Хімтехнологія" в оренду строком на 25 років земельну ділянку з кадастровим номером :06:043:0001, площею 0,7073 га під будівлі та споруди за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний (Радянський), будинок 71, за рахунок земель не наданих у власність або користування в межах м. Сєвєродонецьк. Категорія земель землі житлової та громадської забудови; цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури; функціональне використання землі комерційного використання (під будівлі та споруди) (т. № 1, а.с.125).

Пунктом 3 вказаного рішення від 28.04.2016 № 304 зобов`язано ТОВ "Хімтехнологія" в місячний термін укласти у письмовій формі договір оренди землі та здійснити заходи для державної реєстрації права оренди земельної ділянки у встановленому законодавством порядку.

29.06.2016 ТОВ "Хімтехнологія" звернулось до Сєвєродонецької міської ради з клопотанням від 29.06.2016 № 1/01-943, в якому просило укласти договір оренди землі (т. № 1, а.с. 126).

18.08.2016 представником відповідача за довіреністю одержано для підписання та погодження 3 примірники договору оренди землі від 01.07.2016 (т. № 1, а.с. 127-129).

За супровідним листом від 31.08.2016 № 1/01-1147 відповідач повернув підписаний договір оренди землі разом з протоколом узгодження розбіжностей від 18.08.2016 та актом передачі-прийняття земельної ділянки в натурі від 18.08.2016, а також просив підписати протокол погодження розбіжностей та акт і повернути по одному примірнику для можливості проведення відповідних реєстраційних дій та подачі звіту до податкового органу (том № 1, а.с. 135).

Сєвєродонецька міська рада листом від 09.09.2016 № 4419 заперечила проти внесення змін, запропонованих відповідачем, оскільки вони суперечать рішенню сесії Сєвєродонецької міської ради від 30.05.2013 № 2700 "Про затвердження Типового договору оренди землі Сєвєродонецької міської ради" (том № 1, а.с. 136).

За супровідним листом від 26.09.2016 № 4674 міською радою було надіслано відповідачу для підписання один примірник проекту договору оренди землі та запропоновано підписати його у викладеній редакції (том № 1, а.с. 141).

Відповідач вдруге звернувся до Сєвєродонецької міської ради з листом від 10.10.2016 № 7/03-1288 про підписання протоколу розбіжностей від 18.08.2016 та повернення одного примірника протоколу разом з актом передачі передачі-прийняття земельної ділянки в натурі від 18.08.2016 на адресу товариства (том № 1, а.с. 142).

В подальшому між Сєвєродонецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" відбувалось листування з приводу укладання договору оренди землі з урахуванням складеного відповідачем протоколу розбіжностей (том № 1, а.с. 144, 146).

Сєвєродонецька міська рада зверталась до відповідача з претензіями:

- від 28.05.2019 № 3195 про необхідність звернення до міської ради з метою належного оформлення права користування земельною ділянкою (том № 1, а.с. 29);

- від 23.12.2020 № 2054 про сплату суми безпідставно збережених коштів в розмірі 1 429 715 грн 69 коп. (том № 1, а.с. 34-35).

У відповіді від 18.01.2021 № 2/01-75 на претензію від 23.12.2020 № 2054 відповідач зазначив, що з червня 2015 року обчислює, відображає у податковій звітності та сплачує суму земельного податку, а також повідомив про звернення в січні 2021 року до військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області з клопотанням про укладення договору оренди земельної ділянки (том № 1, а.с. 37-38).

Із клопотання від 18.01.2021 № 2/01-74 вбачається, що відповідач просить укласти договір оренди землі та дає згоду на його укладення в редакції орендодавця, відповідно до Типового договору оренди землі, затвердженого рішенням сесії Сєвєродонецької міської ради від 26.02.2017 № 1140 (том № 1, а.с. 16).

04.01.2021 між Військово-цивільною адміністрацією міста Сєвєродонецьк Луганської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" укладено договір оренди землі № 060430001, державна реєстрація якого підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.02.2021 № 243948526 (том № 1, а.с. 17-20, 39).

Факт передачі земельної ділянки відповідачу підтверджується підписаним актом передачі-приймання земельної ділянки в натурі (том № 1, а.с. 21).

Посилаючись на те, що зазначена земельна ділянка в період з 12.04.2018 по 31.12.2020 використовувалась відповідачем без достатніх правових підстав, внаслідок чого відповідач зберіг за рахунок Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, як власника земельної ділянки, майно грошові кошти у розмірі орендної плати, позивач здійснив розрахунок та звернувся до Господарського суду Луганської області з даним позовом, в якому на підставі ст. 1212 ЦК України просив стягнути за вказаний період (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) безпідставно збережені кошти в загальному розмірі 1 252 705 грн 77 коп.

Задовольнлячи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Місцевий господарський суд прийшов до висновків, що права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушені відповідачем, а обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, як землевласника, є належним та ефективним, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за період з 12.04.2018 по 30.12.2020 в сумі 1 252 705 грн 77 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач у заявлений позивачем період не був власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності. Крім того, місцевий господарський суд вказав, що зважаючи на положення Закону України "Про військово-цивільні адміністрації", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Указів Президента України від 28.07.2020 № 297/2020, від 19.02.2021 № 62/2021 має місце публічне правонаступництво (повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції) від Сєвєродонецької міської ради до військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області та від військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. У зв`язку із чим доводи відповідача про відсутність доказів правонаступництва позивача та про підписання позовної заяви неповноважною особою спростовуються вищевикладеним.

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду, встановлених ст.269 ГПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом позову у даній справі є вимога про стягнення з відповідача, як власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів на підставі статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування за період з 12.04.2018 по 31.12.2020 без належних правових підстав земельною ділянкою комунальної власності (кадастровий номер :06:043:0001), на якій цей об`єкт розміщений.

Статтею 80 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III передбачено, що суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно положень статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно ч.1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Частиною 2 ст. 92 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення у відповідача права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці) передбачено, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким згідно з частиною першою статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди (користування) земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди (користування) земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору (тощо) з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом положень глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Отже, за змістом глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 Цивільного кодексу України, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19), постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, від 27 жовтня 2021 року по справі № 922/3114/20.

Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212- 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов`язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18, від 09 лютого 2021 року по справі № 922/3617/19.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач з 02.04.2015 є власником об`єктів нерухомого майна будівель та споруд загальною площею 5013,8 кв.м., розташованих за адресою: пр. Центральний (Радянський), 71, м. Сєвєродонецьк, Луганської області.

Між позивачем та відповідачем 04.01.2021р. було укладено Договір оренди землі №060430001, загальної площею 0,7073га з кадастровим номером :06:043:0001, із цільовим призначенням 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, розташованої за адресою: пр. Центральний, 71, м. Сєвєродонецьк, Луганської області, державна реєстрація якого підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.02.2021 № 243948526 (том № 1, а.с. 17-20, 39).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що у період з 12.04.2018 по 31.12.2020, за який позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, відповідач фактично користувався земельною ділянкою комунальної власності (кадастровий номер :06:043:0001), як власник об`єкта нерухомого майна, розміщеного на вказаній земельній ділянці, без зареєстрованого у відповідному порядку права оренди земельної ділянки.

З приводу доводів апелянта стосовно того, що земельна ділянка площею 0,7073 га за адресою: м. Сєвєродонецьу, пр. Центральний, 71, була передана ТОВ «Хімтехнологія» на праві постійного користування землею в порядку правонаступництва, колегія суду зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року N 561-XII (чинного до 01.01.2002) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Земельний кодекс України № 2768-III, прийнятий 25.10.2001, визначає право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина 1 статті 92 Земельного кодексу України). Підстави припинення права користування земельними ділянками наведено у статті 141 цього Кодексу.

Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право. При цьому положення про обов`язок переоформити право користування земельною ділянкою у відповідний строк, передбачений у пункті 6 Перехідних положень Земельного кодексу України, визнано неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 (у справі № 1-17/2005) за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками).

Конституційний Суд України вказав на наступне:

- пункт 6 Перехідних положень Кодексу зобов`язує громадян та юридичних осіб переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на земельні ділянки. При переоформленні права постійного користування у довгострокову оренду її строк визначається "відповідно до закону", що є неконкретним у зв`язку з невизначеністю цього закону, як і закону, який встановив би порядок переоформлення;

- Конституційний Суд України вважає, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 1 січня 2008 року потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку;

- громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 141 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішення міською радою про припинення права користування земельною ділянкою ТОВ "СОУЦ") підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

За висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 02.09.2020 по справі №918/194/19, зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцевий господарський суд прийшов до висновків, що автоматичне переоформлення прав землекористування діючим законодавством України не передбачено, тобто, перехід до правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" майнових і немайнових прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" не породжує автоматичний перехід до відповідача права постійного користування земельною ділянкою.

Проте, відповідно висновків Верховного Суду наведених в постановах від 02 вересня 2020 року по справі №918/194/19, від 22 вересня 2021 року по справі №908/845/19 припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення юридичної особи, зважаючи на положення частини 1 статті 141 Земельного кодексу України, допускається лише у випадку, коли припинення такої особи виключає правонаступництво (зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 21.02.2011 у справі № 21-3а11, у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 911/4065/16, від 21.05.2018 у справі № 922/1017/17, від 10.10.2018 у справі № 907/916/17). Отже, право користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку, не втрачається внаслідок його не переоформлення підприємством, яке за змістом чинного Земельного кодексу України не може набувати права постійного землекористування, а зберігається за ним до приведення прав і обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства, у тому числі за правонаступником такого землекористувача.

Так, матеріали справи свідчать, що право користування земельною ділянкою за адресою: пр. Радянський, 71, м. Сєвєродонецьк, Луганської області, загальною площею 0,7073 га, належало Відкритому акціонерному товариству «Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр» на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-ЛГ № 006135.

В подальшому рішенням загальних зборів учасників ВАТ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр", оформленим протоколом від 14.11.2012, створено ТОВ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" шляхом реорганізації ВАТ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр", у зв`язку з чим було припинено ВАТ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр".

Вказане Товариство є правонаступником всього майна, майнових та немайнових прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр", , про що зазначено в п. 1.1 Статуту ТОВ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" (том № 1, аркуші справи 82-83).

В подальшому, рішенням загальних зборів оформленим протоколом від 23.05.2013, ТОВ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" вирішило припинитись шляхом приєднання до ТОВ "Хімтехнологія".

27.07.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" в рамках процедури реорганізації шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" передано за актом приймання-передачі майна, майнових і немайнових прав та обов`язків Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія", що було здійснено на підставі передавального балансу, складеного станом на 30.06.2013 (т. № 1, а.с. 101-105).

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" звернулось до Сєвєродонецької міської ради з клопотанням від 21.04.2015 № 21 про припинення права користування земельною ділянкою площею 0,7073 га за адресою: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Радянський, будинок 71, у зв`язку з переходом права власності на будівлі і споруди до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" (т. № 2, а.с. 43).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 28.05.2015 за № 4575 припинено Відкритому акціонерному товариству "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" (яке було реорганізовано шляхом перетворення у Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр") право постійного користування земельною ділянкою площею 0,7073 га, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Радянський, будинок 71, у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно іншою особою (том № 2, аркуш справи 44).

Частинами 3 та 4 ст. 142 Земельного кодексу України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки; власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Зазначене рішення Сєвєродонецької міської ради від 28.05.2015 за № 4575 «Про припинення права користування земельною ділянкою ТОВ «Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр»», є чинним, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.06.2015 внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" () з підстав реорганізації.

Згідно частин 1 та 5 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, зазначені вище обставини свідчать про добровільну відмову ТОВ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" в межах цивільної правосуб`єктності, як правонаступника ВАТ "Сєвєродонецький учбово-обчислювальний центр" від права користування земельною ділянкою, що в силу ст. 141 ЗК України є законодавчо визначеною підставою припинення права користування земельною ділянкою.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що всі майнові та немайнові права ТОВ "СОУЦ" перейшли до відповідача ТОВ "Хімтехнологія" на підставі акта приймання-передачі складеного ще 27.07.2013 та передавального балансу, а тому рішення Сєвєродонецької міської ради від 28.05.2015 за № 4575 про припинення ВАТ "УОЦ" (яке було реорганізовано шляхом перетворення у ТОВ "СОУЦ") право постійного користування земельною ділянкою, не має об`єктивного значення для правовідносин, що склались.

Проте, апеляційний суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновків, що обставини добровільної відмови від права користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку ТОВ "СОУЦ", та прийнятого рішення органу місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою, в даному випадку виключає можливість правонаступництва у зв`язку із реорганізацією землекористувача.

А тому, доводи апелянта стосовно фактичного правонаступництва права постійного користування земельною ділянкою, є необґрунтованими та спростовуються наведеними обставинами справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Сєвєродонецької міської ради від 28.05.2015 № 4566 надано позивачу дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, а рішенням від 28.04.2016 № 304 затверджено технічну документацію із землеустрою та передано ТОВ "Хімтехнологія" в оренду земельну ділянку площею 0,7073 га під будівлі та споруди за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний (Радянський), будинок 71 (т. № 1, а.с.125).

Отже, апеляційним розглядом підтверджено обставини, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, на якій розміщено зареєстровані за ним об`єкти нерухомості, у спірний період без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування земельною ділянкою як орендну плату, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України (аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 922/3524/19 тощо).

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що позов у цій справі подано з підстав фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку, суд першої інстанції, встановивши факт використання відповідачем земельної ділянки без достатніх правових підстав, а також безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за її використання, дійшов вірного висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

При цьому, висновки місцевого господарського суду про відсутність у діючому законодавстві можливості автоматичного переоформлення прав землекористування в Україні у зв`язку із припиненням юридичної особи в порядку правонаступництва, не знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, проте не призвели до помилковості висновку щодо наявності факту використання відповідачем земельної ділянки без достатніх правових підстав, а також про безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за її використання.

Продовжуючи розгляд апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах, зокрема від 11.06.2019 у справі № 922/551/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 17.03.2020 у справі № 917/353/19 для вирішення спору про стягнення безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за земельну ділянку, необхідно з`ясувати, чи є земельна ділянка об`єктом цивільних прав, а також установити обґрунтованість порядку та підстав нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі (такий висновок викладений у постановах Верховного Суду 04.03.2021 у справі № 922/3436/19, від 16.06.2021 у справі №922/1646/20).

Про необхідність застосування статті 79-1 Земельного кодексу України та положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у виді недоотриманої орендної плати неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема у постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18 та від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, в яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. У випадку відсутності сформованості спірної земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав вказане свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджується, що 10.02.2016 земельна ділянка площею 0,7073 га з кадастровим номером :06:043:001 сформована, як об`єкт цивільних прав (т. 2, а.с.47).

Оцінюючи доводи учасників справи щодо правильності визначення розміру відшкодування, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Вказані висновки також узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду наведеною в постанові від 08 вересня 2021 року по справі № 922/3524/19.

Як встановлено судом першої інстанції, у заявлений позивачем період з 12.04.2018 по 31.12.2020 відповідач використовував спірну земельну ділянку без укладення договору оренди землі і не сплачував орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі. За таких обставин, відповідач (набувач) не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Дані висновки суду не спростовані апелянтом під час апеляційного розгляду.

Згідно положень частини 5 статті 5, частини 1 статті 13 Закону України "Про оренду земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.

Відповідно до частин 1- 2 статті 15, частини 2 статті 18 Закону України "Про оренду земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

Згідно з частинами 1, 2 статті 20, частини 1 статті 23 Закону України "Про оренду земель" за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.

Отже, нормативна грошова оцінка є основою визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Зазначену правову позицію викладено у пункті 48 постанови Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 922/3782/17, в пункті 7.30 постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі 916/2948/17 та в пункті 6.11 постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 922/652/18.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені в постанові від 09.11.2021 року по справі № 905/1680/20, в якій вказано, що з огляду на те, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.

Матеріалами справи підтверджується, що розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати здійснено на підставі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 354 від 30.04.2020, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, відповідно до якого нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки (кадастровий номер: :06:043:0001) площею 7073 кв.м складає 4887018,62 грн. (т. 1, а.с. 41).

Вказана сума грошової оцінки у розмірі 4887018,62 грн., також відповідає сумі грошової оцінки зазначеної у Витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки: № 766/0/195-18 від 24.07.2018, № 223/0/195-19 від 30.01.2019 (т. 1, а.с. 182, 185).

При здійсненні розрахунків позивач також посилається на рішення Сєвєродонецької міської ради від 22.06.2016 № 478, яким затверджено ставки орендної плати за земельні ділянки на території Сєвєродонецької міської ради, яке вступає в дію з 01.01.2017. Відповідно до вказаного рішення ставка орендної плати для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури складає 12% (том № 1, аркуші справи 42-44); рішення Сєвєродонецької міської ради від 10.05.2019 № 3659, яким внесені зміни до рішення міської ради від 22.06.2016 № 478, яке вступає в дію з 01.01.2020. Відповідно до вказаного рішення ставка орендної плати для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури складає 5% (т. № 1, аркуш справи 45).

Позивачем наданий місцевому господарському суду розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки на суму 4887018, 62 грн. (т. № 2, а.с. 54), яка склала: за період з 12.04.2018 по 31.12.2019 в розмірі 1 008 354,84 грн; за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 в розмірі 244 350 грн 93 коп., всього за період з 12.04.20178 по 31.12.2020 сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати склала 1252705,77 грн.(т. 1, а.с. 54)

Вирішуючи питання правильності визначення розміру відшкодування, колегія суддів бере до уваги поданий відповідачем до суду контррозрахунок розміру безпідставно збережених грошових коштів, що відповідає правовій позицією Верховного Суду наведені в постанові від 28 вересня 2020 року по справі № 922/4073/19.

Так, разом із запереченнями відповідачем було подано до місцевого господарського суду контррозрахунок, з якого вбачається, що відповідач вказує на різницю між фактично сплаченою ним сумою земельного податку за період із 12.04.2018 по 31.12.2020р. (всього у розмірі 386480,20 грн.) та сумою розбіжності безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за вказаний період з врахуванням сплаченого земельного податку (у розмірі 866255,57 грн.), в порівнянні із сумою про стягнення якої позивач звернувся до суду в межах зазначеної справи (у розмірі 1252705,77 грн.) (т. 2, а.с. 132).

Проте, вказаний розрахунок, як і відзив на позовну заяву та апеляційна скарга, не містить будь-якої незгоди відповідача із порядком здійсненого позивачем розрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

В апеляційній скарзі відповідач в обґрунтування своєї позиції щодо правомірності користування ТОВ "Хімтехнологія" земельною ділянкою на правах постійного землекористувача, набутого в порядку правонаступництва, також вказував про обставини подання ТОВ "Хімтехнологія" податкових декларацій та факту сплати земельного податку за період з 01.06.2015 по 31.12.2020 на загальну суму 661340,63 грн., в тому числі з 01.01.2018 по 31.12.2020 на суму 427608,69 грн.

Отже, апелянтом не спростовуються висновки суду першої інстанції щодо правильності здійсненого позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Натомість, доводи апеляційної скарги відповідача з приводу заявленої суми до стягнення, зводяться до неврахування судом першої інстанції суми сплаченого відповідачем земельного податку за спірну земельну ділянку.

Так, з цього приводу місцевий господарський суд посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 922/2765/20, дійшов до висновку, що відповідач у заявлений позивачем період не був власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності. Також, місцевий господарський суд зазначив, що відповідач є власником нерухомості, яка знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності, і при цьому відповідачем у період з 12.04.2018 по 31.12.2020 не укладено з позивачем відповідного договору оренди землі, у зв`язку з чим доводи відповідача про неврахування позивачем сплачених сум земельного податку за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не був власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки у заявлений період, а тому не був суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, проте з приводу відсутності підстав врахування сплаченого земельного податку в рахунок заявленої суми розміру безпідставно збережених грошових коштів, колегія суддів зазначає наступне.

З наявного в матеріалах справи листа ГУ ДПС у Луганській області від 10.06.2020 №3723/10/12-32-52-04-06 вбачається, що ТОВ "Хімтехнологія" подавались за період з 16.04.2015 по 31.05.2020 податкові декларації по земельному податку за земельну ділянку площею 0,7073га, розташовану за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 71 та було сплачено земельний податок за 2015 на суму 20725,92 грн, за 2016 на суму 66390,02 грн, за 2017 на суму 146616,00 грн, за 2018 на суму 146605,12 грн, за 2019 рік на суму 146610,56 грн, за період з 01.01.2020 по 31.05.2020 на суму 49108 грн (т.1, а.с. 32).

Представником відповідача в обґрунтування доводів відзиву на позовну заяву щодо сплати ТОВ "Хімтехнологія" земельного податку, до матеріалів справи в межах заявленого періоду надані реєстри платіжних доручень про сплату земельного податку за 2018 (всього на суму 146605,12 грн), за 2019 (всього на суму 146610,56 грн) та за 2020 роки (всього на суму 134393,01 грн) разом із платіжними дорученнями про сплату земельного податку:

№94 від 22.01.2018р. за січень 2018 на суму 12218,00 грн; №217 від 19.02.2018р. за лютий 2018 на суму 12218,00 грн; №332 від 07.03.2018р. за березень 2018 на суму 12218,00 грн; №441 від 06.04.2018р. за квітень 2018 на суму 12218,00 грн; №570 від 11.05.2018р. за травень 2018 на суму 12218,00 грн; №710 від 06.06.2018р за червень 2018 на суму 12218,00 грн; №844 від 10.07.2018р. за липень 2018 на суму 12218,00 грн; №939 від 07.08.2018р. за серпень 2018 на суму 12218,00 грн; №1079 від 07.09.2018р. за вересень 2018 на суму 12218,00 грн; №1258 від 05.10.2018р. за жовтень 2018 на суму 12218,00 грн; №1436 від 09.11.2018р. за листопад 2018 на суму 12218,00 грн; №1546 від 04.12.2018р. за грудень 2018 на суму 12207,12 грн. (т.1, а.с.221 - 233);

№95 від 17.01.2019р. за січень 2019 на суму 12300,00 грн; №207 від 07.02.2019р. за лютий 2019 на суму 12218,00 грн.; №343 від 06.03.2019р. за березень 2019 на суму 12218,00 грн.; №540 від 05.04.2019р. за квітень 2019 на суму 12300,00 грн.; №674 від 03.05.2019р. за травень 2019 на суму 12300,00 грн.; №925 від 12.06.2019р. за червень 2019 на суму 12300,00 грн.; №1030 від 02.07.2019р. за липень 2019 на суму 12300,00 грн.; №1290 від 07.08.2019р. за серпень 2019 на суму 12300,00 грн.; №1421 від 29.08.2019р. за вересень 2019 на суму 12300,00 грн.; №1661 від 07.10.2019р. за жовтень 2019 на суму 12300,00 грн.; №1886 від 13.11.2019р. за листопад 2019 на суму 12300,00 грн.; №2056 від 06.12.2019р. за грудень 2019 на суму 11474,56 грн. (т.1, а.с.234-246);

№138 від 21.01.2020р. за січень 2020 на суму 100,00 грн; №150 від 24.01.2020р. за січень 2020 на суму 12190,00 грн; №270 від 11.02.2020р. за лютий 2020 на суму 12300,00 грн.; №416 від 10.03.2020р. за березень 2020 на суму 12218,00 грн.; №685 від 07.05.2020р. за квітень 2020 на суму 12300,00 грн.; №840 від 05.06.2020р. за червень 2020 на суму 12300,00 грн.; №1006 від 10.07.2020р. за липень 2020 на суму 12300,00 грн.; №1120 від 05.08.2020р. за серпень 2020 на суму 12300,00 грн.; №1308 від 07.09.2020р. 2020 на суму 12300,00 грн.; №1467 від 07.10.2020р. за жовтень 2020 на суму 12218,00 грн.; №1640 від 06.11.2020р. за листопад 2020 на суму 12218,00 грн.; №1752 від 03.12.2020р. за грудень 2020 на суму 11649,01 грн. (т.1, а.с.247-250, т. 2 а.с.1-9).

Також, до матеріалів справи відповідачем долучені подані ТОВ "Хімтехнологія" до ДПІ у м. Сєвєродонецьк ДФС у Луганській області податкові декларації з плати за землю у вигляді земельного податку за земельну ділянку площею 0,7073га за 2015-2020 роки, разом із уточненою податковою декларацією за квітень 2020 року, (т.1, а.с. 205-220).

Отже, за обсягом наявних у матеріалах справи доказів, а саме листа ГУ ДПС у Луганській області від 10.06.2020 №3723/10/12-32-52-04-06, копій платіжних доручень та податкових декларацій, підтверджуються обставини сплати ТОВ "Хімтехнологія" у період з 01.01.2018 по 31.12.2020 року земельного податку за земельну ділянку площею 0,7073 га.

Позивач сумнівів з приводу сплати апелянтом земельного податку не висловив, доказів на спростування зазначених обставин до матеріалів справи не надав.

Перевіривши доводи відповідача та надані на їх підтвердження письмові докази, колегія суддів доходить до висновку, що місцевий господарський суд не надав належної оцінки твердженням відповідача з приводу сплати земельного податку, внаслідок чого не врахував імовірності подвійного стягнення з відповідача суми безпідставно збережених коштів та можливості її зменшення на суму фактично сплаченого земельного податку, що узгоджується із висновками наведеними Верховним Судом у п. 53 постанови від 28.01.2019 по справі №922/3782/17, у п. 8.16 постанови від 08 липня 2019 року по справі № 922/530/18.

При цьому у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 922/2765/20, на яку посилається суд першої інстанції в обґрунтування доводів відсутності підстав врахування сплаченого земельного податку, Верховний Суд також зазначив, що висновки судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку розміру орендної плати, яка підлягає стягненню з відповідача за використання спірної земельної ділянки за період з 01.01.2020 по 31.07.2020, спростовується, зокрема, тим, що при розрахунку суми заборгованості позивач не врахував сплату відповідачем земельного податку.

Вказані обставини наведені Верховним Судом в постанові по справі №922/2765/20, стали однією із причин задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, місцевий господарський суд, під час здійснення оцінки наданого розрахунку безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, помилково прийшов до висновків про відсутність підстав зменшення заявленої до стягнення суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою на суму сплаченого відповідачем земельного податку за період з 12.04.2018 по 31.12.2020.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач, як фактичний користувач земельною ділянкою, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, проте, задля відсутності подвійного стягнення з відповідача суми безпідставно збережених коштів, вважає необхідним зменшити її на суму фактично сплаченого земельного податку за період з 12.04.2018 по 31.12.2020.

Крім того, висновки місцевого господарського суду щодо неврахування факту звільнення відповідача від плати за землю в березні 2020 року також є необґрунтованими, оскільки відповідно п. 524 підрозділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

Апеляційний суд наголошує, що вказаною нормою підрозділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, встановлено відсутність підстав нарахування та сплати за березень 2020 плати за землю як у вигляді земельного податку, так і у вигляді орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. За наявною обставиною законодавчо визначеної відсутності підстав нарахування та сплати орендної плати за земельні ділянки за березень 2020 року, відсутні й підстави вважати, що відповідач у березні 2020 року зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування земельною ділянкою як орендну плату у березні 2020 року.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що суд першої інстанції, встановивши факт використання відповідачем земельної ділянки без достатніх правових підстав, а також безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за її використання, дійшов помилкового висновку про те, що оскільки спірна земельна ділянка у березні 2020 року не перебувала у відповідача у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, тому вказана норма Податкового кодексу України не розповсюджується на відповідача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів перевіряючи правомірність здійсненого позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, зазначає таке.

Так, згідно розрахунку позивача про розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 12.04.2018 по 31.12.2020 всього сума безпідставно збережених коштів склала 1252705,77 грн., з якої 1008354,84 грн за період з 12.04.2018 по 31.12.2019 та 244350,93 грн за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

Згідно наданих платіжних доручень щодо сплати земельного податку за 2018 рік, за період з 12.04.2018 по 31.12.2020 сума сплаченого ТОВ "Хімтехнологія" податку склала 386474,76 грн.

На підставі встановлених вище обставин, з відповідача підлягає стягненню сума безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 12.04.2018 по 31.12.2020 за вирахуванням сплаченого земельного податку за вказаний період (386474,76 грн) та встановленої п. 524 підрозділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України відсутності підстав нарахування та сплати за березень 2020 року орендної плата за земельні ділянки (244350,93 : 12 місяців = 20363,57 грн). Всього сума безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою площою 0,7073га за період з 12.04.2018 по 31.12.2020 становить 845 868,43 грн. (1252705,77 386474,76 20363,57 = 845868,43).

Отже, перевіривши розрахунок розміру безпідставно збережених коштів, дослідивши витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки та інші наявні у справі докази в їх сукупності, колегія суддів проходить до висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, із врахуванням суми сплаченого відповідачем земельного податку за користування земельною ділянкою у спірний період та встановлену п. 524 підрозділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України відсутність підстав нарахування та сплати орендної плата за земельні ділянки за березень 2020 року.

Зважаючи на встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами відповідача, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги, та частково її задовольняє.

Доводи апелянта стосовно відсутності доказів правонаступництва за юридичними особами, що мали отримувати плату за землю за встановлений період та підписання позову неуповноваженою особою, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 5 ст. 78 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради можуть бути достроково припинені у випадках: передбачених законами України "Про військово-цивільні адміністрації", "Про правовий режим воєнного стану". Повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради за наявності підстав, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, достроково припиняються з дня набрання чинності актом Президента України про утворення відповідної військово-цивільної, військової адміністрації.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації. Військово-цивільні адміністрації це тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі проведення антитерористичної операції) або у складі Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях) і призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії актам збройної агресії, диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема проведення антитерористичної операції. Статтею 3 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" встановлено, що військово-цивільні адміністрації утворюються у разі потреби за рішенням Президента України. У день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження, зокрема, сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, їх виконавчих органів, сільських, селищних, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, - у разі утворення військово-цивільної адміністрації відповідного населеного пункту (населених пунктів). Військово-цивільні адміністрації населених пунктів утворюються на території територіальних громад, сільські, селищні, міські ради яких та/або їх виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, а також у разі прийняття Центральною виборчою комісією рішення про неможливість проведення виборів до відповідних органів місцевого самоврядування. Найменування військово-цивільних адміністрацій населених пунктів, як правило, є похідними від найменувань населених пунктів, визначених адміністративними центрами відповідних територіальних громад, у формі прикметника.

Указом Президента України від 28.07.2020 № 297/2020 "Про утворення військово-цивільної адміністрації" утворено військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області.

04.08.2020 відомості про державну реєстрацію військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису: 0005905.

Отже, повноваження Сєвєродонецької міської ради було припинено у зв`язку з утворенням військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області.

Указом Президента України від 19.02.2021 № 62/2021 "Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій у Луганській області" створено Сєвєродонецьку міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області.

Абзацом 6 ст. 2 вказаного Указу постановлено реорганізувати військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області шляхом приєднання до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

02.03.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, номер запису: 000006017, а також зазначено, що Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області є правонаступником військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області.

За приписами п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" юридична особа новоутворена військово-цивільна адміністрація є юридичною особою, що тимчасово здійснює повноваження правонаступника прав та обов`язків юридичних осіб виконавчих комітетів рад, що припиняються, та/або військово-цивільних адміністрацій, що припиняються, - з дня, наступного за днем прийняття керівником новоутвореної військово-цивільної адміністрації рішення про її можливість здійснювати повноваження, віднесені законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Розпорядженням керівника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 09.03.2021 № 21 "Про можливість новоутвореної Сєвєродонецької міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області здійснювати повноваження, віднесені законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад", яке оприлюднене на офіційному веб-сайті Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, серед іншого визначено можливим новоутвореною Сєвєродонецькою міською ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області здійснювати повноваження, віднесені законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, а саме: Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 32), а також визначено, що Військово-цивільна адміністрація міста Сєвєродонецьк Луганської області здійснює свої повноваження до дня, наступного за днем прийняття цього розпорядження.

Розпорядженням керівника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 11.03.2021 № 39 "Про реорганізацію військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області шляхом приєднання до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області", яке оприлюднене на офіційному веб-сайті Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, вирішено припинити в результаті реорганізації юридичну особу військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області шляхом приєднання до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Майно, права та обов`язки юридичної особи, що припиняється військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, переходять до правонаступника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

09.06.2021 відомості про державну реєстрацію припинення юридичної особи військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області в результаті її реорганізації внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису: 009005905.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником як Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (код ЄДРОПОУ 44083662), так і Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (код ЄДРОПОУ 43748368) визначено Стрюк О.С., який й підписав позовну заяву в межах вказаної справи.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновками місцевого господарського суду, з приводу того, що зважаючи на положення Закону України "Про військово-цивільні адміністрації", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Указів Президента України від 28.07.2020 № 297/2020, від 19.02.2021 № 62/2021 має місце публічне правонаступництво (повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції) від Сєвєродонецької міської ради до військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області та від військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

Отже, доводи апелянта про відсутність доказів правонаступництва позивача за Сєвєродонецькою міською радою, за Військово-цивільною адміністрацією міста Сєвєродонецьк Луганської області, а також про підписання позовної заяви неповноважною особою, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України, підставами для зміни судового рішення судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції у даній справі обставини та докази на їх підтвердження, здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та відповідність рішення нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому підлягає зміні в оскаржуваній частині.

За змістом частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 14 статті 129 ГПК України).

Враховуючи приписи статей 129 Господарського процесуального кодексу України, апеляційним господарським судом за результатом перегляду даної справи судові витрати за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, пп. 1, 4 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Луганської області від 13.07.2021 у справі №913/214/21 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Луганської області від 13.07.2021 у справі №913/214/21 (п.1-3) у такій редакції:

"1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" (місцезнаходження: проспект Центральний, будинок 71, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 35774461) в доход місцевого бюджету Сєвєродонецької міської територіальної громади на рахунок UA0012499, отримувач ГУК у Луг.обл/МТГ м. Сєвєр/18010600, код отримувача (ЄДРПОУ) 37991110, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 18010600 безпідставно збережені кошти у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 845868, 43 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" (місцезнаходження: проспект Центральний, будинок 71, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 35774461) на користь Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, (місцезнаходження: бульвар Дружби Народів, будинок 32, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 44083662) судовий збір в сумі 12688,03 грн. В решті позовних вимог відмовити.».

Стягнути з Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 32, ідентифікаційний код 44083662) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектний інститут хімічних технологій "Хімтехнологія" (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, будинок 71, ідентифікаційний код 35774461) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 9153, 84 грн.

Доручити Господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.12.2021.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель