номер провадження справи 18/160/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 справа № 908/2752/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/2752/21

за позовом акціонерного товариства Укргазвидобування (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; адреса для листування: 64250, Харківська область, Балаклійський район, смт.Донець, вул. Стадіонна, 9)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Кабельно-провідникова продукція Азовкабель (71122, Запорізька область, м. Бердянськ, військове містечко, буд. 14, кв. 27; 71100, фактична адреса: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Центральна, 52-А, оф. 5)

про стягнення 243099,72 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Кабельно-провідникова продукція Азовкабель 243099,72 грн., які складаються з: 152100,00 грн. пені та 90999,72 грн. штрафу, нарахованих на підставі договору поставки №20Т-156 від 28.01.2021 за порушення строків поставки товару.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №20Т-156 від 28.01.2021 щодо поставки товару у визначений договором строк. За поясненнями позивача, на виконання умов п. 5.2 Договору на електронну адресу відповідача направлено рознарядку вих. № ШВГ 1346-003.1.1-05 від 23.03.2021 на весь обсяг товару за Специфікацією № 1 до договору, однак, відповідач у визначений Специфікацією № 1 строк 30.03.2021 товар не поставив, що є підставою для нарахування та стягнення у судовому порядку передбачених договором пені та штрафу за допущене порушення. Посилаючись на приписи ст.ст. 14, 525, 526, 549, 611, 655-664, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 2016, 217, 218, 231, 265 ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021 справу № 908/2752/21 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 29.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2752/21, присвоєно справі номер провадження 18/160/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи. В даній ухвалі суду зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/2752/21 та також, запропоновано відповідачу надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 20.10.2021, відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; запропоновано позивачу у строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив.

Сторони повідомлені про розгляд справи у визначеному ГПК України порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштової кореспонденції повноважному представнику позивача 15.10.2021 та повноваженому представнику відповідача 07.10.2021 (за юридичною адресою) та 11.10.2021 (за фактичною адресою).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлений в ухвалі суду від 29.09.2021 у справі № 908/2752/21 процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у цей строк не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від позивача 19.10.2021 на виконання ухвали суду від 29.09.2021 надійшли пояснення щодо строку дії договору, до яких долучено копію витребуваного судом листа № 24 22.03.2021.

Щодо строку розгляду справи по суті суд зазначає наступне.

Провадження у даній справі відкрито 29.09.2021. Отже, суд мав розпочати розгляд справи по суті після 29.10.2021 та закінчити 29.11.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і наразі не припинена.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, суд ухвалив розпочати розгляд справи по суті та прийняти рішення у справі 06.12.2021 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, без повідомлення (участі) у судовому засіданні представників позивача та відповідача.

При цьому суд зауважує, що з огляду на конкретні обставини справи, справа розглянута судом у розумний строк, який є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, правильного вирішення справи по суті та застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (Покупцем, позивачем у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Кабельно-провідникова продукція Азовкабель» (Постачальником, відповідачем у справі) 28.01.2021 укладений договір поставки №20Т-156 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві Товар, зазначений в специфікації/-ях, що додається/ються до Договору і є його невід`ємною/-ими частиною/-ами), а Покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно п. 1.2. Договору, найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна ціна Договору вказується у специфікації/-ях (далі - Специфікація/-ії), яка є Додатком №1 до Договору та є його невід`ємною частиною.

За визначенням п. 5.1 Договору, строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації/-ях до цього Договору.

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що обсяг поставки товару (кожної партії Товару) визначається в рознарядках Покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання Постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка Постачальнику може направлятися Покупцем в електронному вигляді на електронну адресу Постачальника, вказану в Розділі XIV даного Договору.

Згідно п. 5.3 Договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі товару, або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання Покупцем).

Відповідно до п. 10.1 Договору договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання Постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним в п. 10.02 договору, і діє до 31.12.2021.

Специфікацією № 1 від 28.01.21 (Додаток №1 до Договору) сторони погодили поставку товару загальною вартістю -1299996,00 грн., в т.ч. 216666,00 грн. ПДВ.

Пунктами 2, 10 Специфікації № 1 визначено: Умови поставки товару: DDP станція (склад) призначення. Місце поставки: Україна, Харківська обл. Балаклійський район, смт. Андіївка, в`їзд Першотравневий, 4, центральний склад №2 ГПУ «Шебелинкагазвидобування».

Відповідно до п. 3 Специфікації № 1 строк поставки товару: до 30.03.2021.

На виконання умов п. 5.2 Договору позивачем направлено відповідачу на електронну адресу рознарядку вих. № ШВГ 1346-003.1.1-05 від 23.03.2021, в якій позивач просив в термін по 31.03.2021 поставити товар згідно наведеному у таблиці переліку (ідентичний визначеному у Специфікації №1 до договору).

Оригінал рознарядки № ШВГ 1346-003.1.1-05 від 23.03.2021 надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку Укрпошти 25.03.2021 та отримано повноважним представником відповідача 31.03.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Як зазначає у позові позивач, зобов`язання з поставки товару відповідачем не виконано.

Листом вих. № 24 від 22.03.2021 відповідач звернувся до позивача з пропозицією збільшити ціну товару або розірвати договір.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію № ШВГ1906-03.1.1-1-06 від 28.04.2021 щодо сплати 26000,00 грн. пені за порушення строку поставки.

Відповідачем на адресу позивача направлено лист-пропозицію вих. № 29-04/18 від 29.04.2021 щодо розірвання договору з примірником додаткової угоди для підписання.

Доказів досягнення сторонами згоди щодо розірвання договору суду не надано.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором щодо дотримання визначених договором строків поставки стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Сторонами в до п. 3 Специфікації № 1 визначено строк поставки товару: до 30.03.2021, отже граничний термін поставки товару 30.03.2021.

Доказів поставки товару суду не надано.

Отже, зважаючи на визначений сторонами у Специфікації до Договору строк поставки, суд погоджується з доводами позивача про прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Верховний Суд України зазначив у постановах від 22.11.2010 у справі № 14/80-09-2056 та від 20.12.2010 у справі № 06/113-38, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Отже, штрафні санкції у вигляді неустойки (штрафу, пені) застосовуються за допущене прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного із обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Пунктом 7.10 Договору визначено, що у разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у даному договорі, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості з врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення. А за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості з врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Позивачем вимога про стягнення пені заявлена за період з 31.03.2021 (останній день виконання зобов`язання 30.03.2021), кількість днів прострочення 117.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені, виходячи з встановленої судом суму вартості товару, по якому допущено прострочення, та строку прострочення поставки, суд встановив, що за заявлений позивачем період до стягнення підлягає 152096,02 грн. пені. В решті вимоги про стягнення пені (3,98 грн.) суд відмовляє через необґрунтованість.

Крім того позивачем заявлено до стягнення з відповідача 90999,72 грн. штрафу за допущене прострочення поставки товару понад 30 календарних днів.

У випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.05.2011 у справі № 42/252, від 27.04.2012 у справі № 06/5026/1052/2011 та від 09.04.2012 у справі № 20/246-08, а також у постанові Вищого господарського суду України від 16.02.2016 у справі № 910/20528/15.

Тож, з урахуванням приписів чинного законодавства України та п. 7.10 Договору, суд визнає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача штрафу. Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд встановив, що через арифметичну помилку до стягнення підлягає 90997,62 грн. (1299966,00 грн. х 7% = 90997,62 грн.). В решті вимоги про стягнення штрафу суд відмовляє.

Статтею 614 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.08.2018 по справі 910/11049/17 та постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі № 6-170цс12.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач заявлені позовні вимоги обґрунтував частково, а відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України і не надав суду доказів, які могли б свідчити про дотримання ним строків поставки товару або наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 152096,02 грн. пені та 90997,62 грн. штрафу. В іншій частині (3,98 грн. пені та 2,10 грн. штрафу) суд відмовляє через необґрунтованість.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру визнаних судом обґрунтованими позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3610,02 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Кабельно-провідникова продукція Азовкабель (71122, Запорізька область, м. Бердянськ, військове містечко, буд. 14, кв. 27; 71100, фактична адреса: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Центральна, 52-А, оф. 5; ідентифікаційний код 41784404) на користь акціонерного товариства Укргазвидобування (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; адреса для листування: 64250, Харківська область, Балаклійський район, смт. Донець, вул. Стадіонна, 9; ідентифікаційний код 41784404) 152096,02 грн. (сто п`ятдесят дві тисячі дев`яності дев`яносто шість грн. 02 коп.) пені, 90997,62 грн. (дев`яносто тисяч дев`ятсот дев`яносто сім грн. 62 коп.) штрафу та 3610,02 грн. (три тисячі шістсот десять грн. 02 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 10.12.2021.

Суддя В.В. Левкут