ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" листопада 2021 р. Cправа № 902/863/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.,

За участю представників

позивача Перевозник П.М., довіреність № 790 від 30.12.2020 р.(в режимі ВКЗ)

відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова компанія України" (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Елеваторна Компанія "КУСТО АГРО" (вул. Барляєва, б.28-А, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100)

про стягнення 76819,64 грн.

ВСТАНОВИВ :

Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова компанія України" звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елеваторна Компанія "КУСТО АГРО" 76819,64 грн. заподіяних збитків.

Ухвалою від 31.08.2021 суд постановив відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначити на 28.09.2021.

08.09.2021 на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання представника позивача №130-2-19/3400 від 08.09.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

Ухвалою суду від 08.09.2021 задоволено клопотання представника позивача №130-2-19/3400 від 08.09.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповідальним за проведення судового засідання в режимі відеоконференції визначено Вищий антикорупційний суд.

22.09.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній проти задоволення позову заперечує.

На визначену судом дату в судове засідання 28.09.2021 з`явився представник відповідача, представник позивача приймав участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ в приміщенні Вищого антикорупційного суду.

Представник позивача в судовому засіданні заявив про намір скористатись процесуальним правом на подання відповіді на відзив та подання додаткових доказів.

Суд протокольною ухвалою постановив відкласти підготовче засідання на 26.10.2021.

28.09.2021 на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання представника позивача №130-2-19/3648 від 28.09.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

Ухвалою суду від 29.09.2021 задоволено клопотання представника позивача №130-2-19/3648 від 28.09.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповідальним за проведення судового засідання в режимі відеоконференції визначено Господарський суд Київської області.

30.09.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, до якої долучено додаткові докази.

Ухвалою суду від 11.10.2021 повідомлено учасників справи в порядку визначеному ст. 120, 121 Господарського процесуального кодексу України про перенесення підготовчого судового засідання на 02.11.2021 відповідальним за проведення судового засідання в режимі відеоконференції визначено Господарський суд Київської області.

На визначену судом дату в судове засідання 02.11.2021 з`явився представник відповідача, представник позивача приймав участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ в приміщенні Господарського суду Київської області.

За наслідками судового засідання, суд протокольною ухвалою від 02.11.2021 постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 30.11.2021.

03.11.2021 на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання представника позивача №130-2-19/4175 від 03.11.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

Ухвалою суду від 03.11.2021 задоволено клопотання представника позивача №130-2-19/4175 від 03.11.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповідальним за проведення судового засідання в режимі відеоконференції визначено Північний апеляційний господарський суд.

На визначену судом дату в судове засідання 30.11.2021 з`явився представник позивача який приймав участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ в приміщенні Північного апеляційного господарського суду, відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача був повідомлений під розписку 02.11.2021.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 30.11.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (з 10.09.2019 перейменовано в Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України») (надалі - позивач, в договорі Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕВАТОРНА КОМПАНІЯ «КУСТО АГРО» (надалі - відповідач, в договорі Зерновий склад) укладено договір складського зберігання № 13-Р/18 від 26.07.2018 (далі - Договір) відповідно до п. 1.1. якого Поклажодавець зобов`язувався передати, а Зерновий склад зобов`язувався прийняти сільськогосподарські культури (надалі - Зерно), які визначені в п. 1.1.1. Договору, на зберігання на визначених цим Договором умовах і у встановлений строк повернути його Поклажодавцеві або уповноваженій особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому Договором та законодавством.

Фактична адреса місцезнаходження зернового складу: Вінницька обл., селище Липовець. вул. Привокзальна 53 (п. 1.4. Договору).

Зерновий склад здійснює знеособлене зберігання Зерна, відповідно до його якості. За взаємною домовленістю сторін зберігання Зерна може бути здійснено відокремлено. Тарифи та умови зберігання в такому випадку переглядаються Сторонами та відображаються в додатковій угоді до даного Договору (п. 1.8. Договору).

Приймання та відвантаження Зерна проводиться згідно встановленій на Зерновому складі черговості, а також у відповідності з порядком і правилами приймання і методами відбору проб для відповідного виду Зерна, передбачених Інструкцією та діючими ДСТУ (п. 2.1. Договору).

Зерновий склад приймає від Поклажодавця Зерно за фізичною вагою, яка визначається шляхом зважування Зерна на повірених та опломбованих вагах Зернового складу (п. 2.3. Договору).

Сторони визнають, що. право власності на Зерно, яке передається на зберігання, належить Поклажодавцеві, і Зерновий склад не має права розпоряджатись Зерном, крім випадку, вказаного в п. 4.9. даного Договору (п. 2.7. Договору).

Відвантаження та переоформлення Зерна здійснюється за умови повної сплати за Надані послуги згідно графіку роботи Зернового складу та відповідно до Інструкції, у фактичній вазі, що розраховується на основі залікової ваги, залікової якості та фактичної якості Зерна, що відвантажується на підставі письмової вимоги Поклажодавця. При відвантажені Зерна Поклажодавець зобов`язаний надати Зерновому складу наступні документи оформлені належним чином (підписані уповноваженими особами та скріплені печатками): лист від Поклажодавця на відвантаження даної партії Товару; доручення на отримання Матеріальних цінностей для отримання відповідної партії Товару; складська квитанція на зерно (або просте складське свідоцтво, подвійне складське свідоцтво) виписане на ім`я Поклажодавця; повна оплата за послуги, нараховані та виставлені Зерновим складом, відповідно до даного Договору; присутність представника Поклажодавця з дорученням, що уповноважує такого представника на здійснення вищевказаної операції. Відпуск (відвантаження) зерна здійснюється Зерновим складом після надання Покпажодавцю попереднього Акту-розрахунку. У випадку, якщо Поклажодавцем не дотримані умови даного пункту відвантаження Товару Зерновим складом проводиться не буде. Зерновий склад не несе ніякої відповідальності, в тому числі за простій транспорту поставленого Поклажодавцем під завантаження, чи за інші не передбачувані витрати з боку Поклажодавця. У разі здійснення відвантаження продукції у вихідні та святкові дні, розмір наданих послуг буде розраховуватись за подвійним тарифом (п. 2.8. Договору).

Зерновий склад не пізніше 7 (семи) робочих днів з моменту отримання письмової вимоги від Поклажодавця щодо відвантаження Зерна, за умови повного розрахунку Поклажодавцем за надані послуги з Зерновим складом, надання транспорту, виконання п. 2.8. Договору, сприятливих погодних умов та відсутності невиконаних вимог щодо відвантаження Зерна іншому контрагенту, наданих до моменту отримання вимоги від Поклажодавця - починає відвантаження Зерна у наданий Поклажодавцем транспорт відповідно до погодженого графіку. У випадку порушення Поклажодавцем графіка відвантаження (ненадання транспорту в окремі дні графіку) Зерновий склад має право здійснювати відвантаження зерна у вказані дні іншому контрагенту, заявка від якого надана після погодження графіка з Поклажодавцем. Зерновий склад відновлює відвантаження зерна Поклажодавцю за фактом надання останнім транспорту згідно графіку. За заявою Поклажодавця та за умови погодження та наявності технічної можливості, Зерновим складом проводить відвантаження зерна у нічний час (з 17-00 год. до 8-00 год.), святкові та вихідні дні. При цьому Поклажодавець оплачує послуги Зернового складу з відвантаження за подвійним тарифом. Поклажодавець зобов`язаний письмово повідомити Зерновий склад про тип та спосіб відвантаження, погоджувати графік відвантаження для кожного способу відвантаження. Представник Покпажодавеця повинен бути присутнім при зважуванні вагонів/автотранспорту і прийняти зерно від Зернового складу по кількості та якості. При невиконанні цих умов Зерновий склад знімає з себе відповідальність за простій вагонів та автотранспорту. При відвантаженні зерна Поклажодавця на залізничний транспорт, Зерновий склад приймає чи завантажує вагони поставлені уповноваженим представником Поклажодавця, після підтвердження електронної заявки уповноваженого представника, пунктом прийняття та регіональним відділенням ПАТ «Укрзалізниця». Термін забирання вагонів після завантаження та передачі уповноваженому представнику Поклажодавця не повинен перевищувати періоду подачі (переподачі) наступної партії вагонів, якщо залишення вагонів на під`їзній колії Зернового складу (фронт подачі) перешкоджає відвантаженню зерна іншим Покпажодавцям. У разі затримки завантажених вагонів на коліях Зернового складу, перед подачею порожніх вагонів для відвантаження наступного Контрагента, на Поклажодавця з вини якого (прямої чи опосередкованої') відбулася затримка відвантаження наступного за графіком Контрагента, нараховується неустойка в розмірі претензії виставленої Зерновому складу від Контрагента, який поніс збитки. Митний контроль залізничного транспорту проводиться на коліях ПАТ «Укрзалізниця», за межами території елеватора. У випадку, якщо погіршення якості Зерна виникло внаслідок перевищення часу знаходження Зерна в транспортних засобах більше потрібного для перевезення, простоїв, негерметичності транспортного засобу, недбалості перевізника Зерна найнятого Поклажодавцем, Зерновий склад не несе відповідальності за таке погіршення якості Зерна (п. 2.10. Договору).

Послуги Зернового складу вважаються повністю наданими в момент закінчення відвантаження Зерна або повного переоформлення, та оформленням товарно-транспортних документів (п. 2.15. Договору).

Зерновий склад кожних 15 календарних днів, з моменту отримання зерна на зберігання, проводить нарахування наданих послуг, складає та надає Поклажодавцю акт виконаних робіт (наданих послуг), рахунок на оплату. Поклажодавець сплачує вартість всіх наданих послуг Зернового складу на протязі 3-х банківських днів після отримання рахунку згідно п. 4.2. даного договору, в грошовій формі. Розрахунки за надані послуги проводяться в гривнях. Послуги по збереженню, відвантаженні і зважуванню, оплачуються. Поклажодавцем по тарифах, затвердженим Зерновим складом шляхом передоплати до моменту відвантаження або переоформлення (п. 4.2. та п. 4.3. Договору).

Вартість послуги зі зберігання певної продукції (в розрізі класів), що накопичилась на дату переоформлення чи відвантаження такої продукції частково чи повністю, має бути сплачена Поклажодавцем до повного або часткового переоформлення чи відвантаження (п. 4.6. Договору).

За домовленістю Сторін розрахунок за надані послуги може бути здійсненний в натуральній формі у вигляді передачі Поклажодавцем Зерновому складу Зерна. (п. 4.13. Договору).

Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до виконання Сторонами своїх зобов`язань. Граничний строк зберігання Зерна встановлюється до 01.05.2019 року, якщо інше не встановлено даним Договором. Зберігання понад встановлений термін тягне за собою підвищення тарифу в 5 разів (п. 7.2. Договору).

26.07.2018 між сторонами підписана Додаткова угода № 1 до Договору складського зберігання зерна № 13-Р/18 від 26.07.2018 року відповідно до умов якої Сторони дійшли згоди внести наступні зміни та доповнення до Договору, зокрема:

Зерновий склад приймає на зберігання зерно в об`ємі згідно складських квитанцій; На підтвердження прийняття зерна на зберігання, склад зобов`язаний видати Поклажодавцю складську квитанцію та аналізну картку не пізніше однієї доби, після прийняття зерна на зберігання, із зазначенням фізичної ваги та фактичних показників якості зерна, а також залікової ваги. Після відвантаження частини зерна Зерновий склад зобов`язаний виписати складську квитанцію на залишок зерна (п. 1 Додаткової угоди).

Зерновий склад не має права розпоряджатись зерном (його частиною) Поклажодавця на протязі всього терміну зберігання зерна (п. 5 Додаткової угоди).

Оплата послуг здійснюється щомісяця в робочі дні шляхом перерахунку грошових коштів з поточного рахунку Поклажодавця на поточний рахунок Зернового складу у строк до 10 (десятого) числа місяця наступного за місяцем надання послуг. Підставою для оплати є оригінал рахунку, що виставляється Зерновим складом (п. 9 Додаткової угоди).

Відвантаження зерна здійснюється Зерновим складом після погодженого з Поклажодавцем попереднього Акту-розрахунку (п. 12 Додаткової угоди).

Після відвантаження, всієї партії зерна Зерновий склад надає Поклажодавцю остаточний Акт-розрахунок, з врахуванням фактичних якісних показників зерна при відвантаженні (п. 13 Додаткової угоди).

Поклажодавець повертає 1 (один) примірник підписаного Акту-розрахунку на адресу Зернового складу за відсутності заперечень. У випадку незгоди з Актом-розрахунком Поклажодавець надсилає свої письмові заперечення. Зерновий склад не має права списати убуток зерна без наявності погодженого Покпажодавцем Акту-розрахунку. Будь-які штрафні санкції, у зв`язку з не підписаним(и) актом(ами)-розрахунком, Сторонами не нараховуються (п. 15 Додаткової угоди)..

3а 7 (сім) календарних днів до передбачуваної дати відвантаження зерна, Поклажодавець подає письмову Заяву в якій повинно зазначатись найменування культури, її кількість, якість за класом, група згідно зі стандартами, вид транспорту, одержувач та дата відвантаження. З моменту отримання заяви про відвантаження зерна від Покпажодавця, Зерновий склад зобов`язаний розпочати відвантаження зерна не пізніше 7 (семи) календарних днів (або в інший строк за узгодженням Сторін) (п. 16 Додаткової угоди).

Поклажодавець, при відвантаженні зерна залучає експедиторську компанію зі своєї сторони, яка була визначена напередодні відвантаження. Будь-яка інша експедиторська компанія, яка не була погоджена з Покпажодавцем, брати участь у відвантаженні зерна не може (п. 18 Додаткової угоди).

Зерновий склад зобов`язаний щомісячно, не пізніше 10-го числа кожного місяця, направляти оригінал(и) акту(ів) приймання-передачі виконаних робіт Поклажодавцю. У разі, коли Поклажодавець не має заперечень до акту(ів) приймання-передачі виконаних робіт, останній повинен підписати та повернути акт(и) на адресу Зернового складу, або направити Зерновому складу письмові заперечення. У разі не підписання акту(ів) приймання-передачі виконаних робіт Покпажодавцем, або не надання письмових заперечень Зерновому складу, то такий акт(и) вважається не прийнятим (п. 21 Додаткової угоди)..

Договір набуває чинності з моменту його Укладання і діє до повного виконання взятих на себе зобов`язань Сторонами (п. 26 Додаткової угоди)..

Розірвання Договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законодавством України. Сторони визнають та підтверджують, що у випадку виникнення суперечностей між положеннями, даної Додаткової угоди та відповідними положеннями Договору пріоритет мають положення даної Додаткової угоди. Сторони зобов`язуються неухильно дотримуватись умов даної Додаткової угоди. При невиконанні чи неналежному виконанні умов Додаткової угоди Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Ця Додаткова угода складена: при повному розумінні Сторонами її умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, - по одному для кожної із Сторін. Дана Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками обох Сторін та діє протягом строку дії Договору (п. 27 Додаткової угоди).

В подальшому 08.10.2018 та 22.03.2019 між сторонами було підписано Додаткові угоди №2 та № 3 до Договору складського зберігання зерна № 13-Р/18 від 26.07.2018 року, якими було змінено тарифи сушки, зберігання та відвантаження.

В позовній заяві позивачем зазначено, що на виконання умов Договору позивач передав на зберігання відповідачу зерно кукурудзи 3 класу урожаю 2018 року в кількості 6 655 590 кг, що підтверджується підписаним сторонами актом-розрахунком № 31 від 10.06.2019, в т.ч. 902 900 кг кукурудзи 3 класу урожаю 2018 року за складською квитанцією на зерно № 197 від 18.10.2018 (серія бланку АЧ №109875).

Станом на 01.06.2019 на зберіганні у відповідача залишалося 275,141 т належного Позивачу зерна кукурудзи 3 класу урожаю 2018 року, що підтверджується довідкою Відповідача від 03.06.2019 № 17.

Відповідно до довідки Відповідача від 23.07.2019 № 22, станом на 01.07.2019 на зберіганні у відповідача були відсутні залишки зерна позивача, тобто, остання партія належного Позивачу зерна була відвантажена відповідачем в червні 2019 року.

Умовами п. 5.8. Договору передбачено, що Зерновий склад зобов`язаний письмово за 10 (десять) днів до закінчення строку зберігання зерна (п. 7.2.) попередити Поклажодавця про закінчення терміну зберігання зерна та запропонувати термін його витребування. Аналогічні правові норми містить ч. 2 ст. 31 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні». Згідно п. 7.2. Договору граничний строк зберігання Зерна встановлений до 01.05.2019 року.

Відповідач в порушення вимог п. 5.8. Договору та ч. 2 ст. 31 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» не звертався до позивача з письмовим попередженням про закінчення строку зберігання зерна за Договором та не пропонував Позивачу терміни витребування зерна зі зберігання.

Листом від 07.05.2019 № 130-4-19/2849 позивач звернувся до Відповідача з пропозицією про продовження терміну зберігання зерна до 30.06.2019 та укладення відповідної додаткової угоди до Договору.

У відповідь, листом від 10.05.2019 № 116 відповідач повідомив про свою відмову від продовження терміну зберігання зерна за Договором, а також про збільшення ним в односторонньому порядку тарифу за зберігання зерна в 5 разів.

Завищений в 5 разів тариф за зберігання зерна був застосований у виставлених відповідачем за травень-червень 2019 року рахунках на оплату № 387 від 15.05.2019, № 399 від 24.05.2019; № 400 від 27.05.2019; № 416 від 31.05.2019; № 422 від 06.06.2019.

У вказаних рахунках замість тарифу за зберігання кукурудзи 3 класу в розмірі 2,08 грн за т/добу (погодженого сторонами в Додатковій угоді № 3 від 22.03.2019), Відповідач в односторонньому порядку безпідставно застосував тариф в розмірі 10,40 грн за т/добу (тобто в 5 разів більший).

Разом з тим, позивач належним чином оплатив послуги за Договором за період травень-червень 2019 року за тарифами, погодженими сторонами в Додатках № 1 і № 2 до Договору та Додатковій угоді № 3 від 22.03.2019, сплативши відповідачу 319 050,70 грн. Вказане підтверджується довідкою АТ «УКРЕКСІМБАНК» від 26.06.2020 та платіжними дорученнями від 04.06.2019 № 982328, № 982329, № 982330, № 982331.

23.05.2019 позивач направив на електронну пошту Відповідача письмову заяву № 23-05/2019-691 ВИН від 23.05.2019 про відвантаження залишку зерна в кількості 800 т залізничним транспортом через експедитора ТОВ «Транс-Груп», що підтверджується відповідним скріншотом електронної пошти.

З метою перевезення кукурудзи в кількості 2300 т з Зернового складу (станція Липовець) на станцію Одеса-Порт, між позивачем та ТОВ «Транс-Груп» був укладений Додаток № 5 від 01.04.2019 до Договору № 497 від 05.11.2018, згідно п. 1.1. якого ТОВ «Транс-Груп» за плату надає Позивачу транспортно-експедиційні послуги з перевезення зернових залізничним транспортом.

З метою відвантаження вказаного зерна, експедитором на станцію Липовець були подані вагони (в т.ч. № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605).

Вагони № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 прибули на станцію Липовець 24.05.2019 о 18:20 год., що підтверджується Відомістю № 07060004 плати за користування вагонами по станції Липовець в червні 2019 року.

Разом з тим, Відповідач відмовився приймати та завантажувати вказані вагони, мотивуючи свою відмову тим, що Позивач не виконав його вимогу про оплату за завищеним у 5 разів тарифом послуг за зберігання зерна за Договором за період травень-червень 2019 року.

Внаслідок таких односторонніх та протиправних дій відповідача, вагони №№ 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 простояли на станції Липовець 363 год. 20 хв., за що станцією була нарахована та списана з рахунку експедитора плата за користування вагонами в розмірі 64 017,60 грн (без ПДВ). Вказане підтверджується Відомістю № 07060004 плати за користування вагонами по станції Липовець в червні 2019 року.

Вищевказані вагони були завантажені та відправлені відповідачем лише 07.06.2019, що підтверджується залізничною накладною № 42522706 від 07.06.2019 та Відомістю № 07060004 плати за користування вагонами по станції Липовець в червні 2019 року.

Відповідно до умов п.п. 2.2.8. п. 2.2. Договору № 497 на підставі рахунку № 17 від 10.07.2019 та акту прийому-здачі виконаних робіт № 16 від 10.07.2019 Позивач відшкодував експедитору витрати, пов`язані з простоєм вагонів №58563487, 95397683, 95619441, 95644605 на станції Липовець, в сумі 76 819,64 грн (64 017,60 грн + ПДВ = 76 819,64 грн). Вказана оплата підтверджується платіжним дорученням № 983985 від 25.07.2019.

Таким чином, на думку позивача, збитки понесені ним внаслідок простою вагонів № 58563487, 95397683, 95619441, 9564460 з вини відповідача, становлять 76 819,64 грн (з ПДВ).

Позивач звертався до відповідача з вимогами від 27.11.2019 № 130-4-19/7236 та № 130-4-19/7232 про відшкодування понесених збитків в сумі 76 819,64 грн.

У відповідь, листом від 17.12.2019 № 218 відповідач відмовився відшкодовувати позивачу завдані збитки в сумі 76 819,64 грн, пославшись на те, що рахунки на оплату послуг за травень-червень 2019 року № 387 від 15.05.2019, № 399 від 24.05.2019; № 400 від 27.05.2019; № 416 від 31.05.2019; № 422 від 06.06.2019 не були оплачені Позивачем за завищеним в 5 разів тарифом за зберігання зерна.

16.07.2020 позивач повторно звернувся до відповідача з вимогами № 130-4-19/2614 та №130-4-19/2612 про відшкодування понесених збитків в сумі 76 819,64 грн, а також попередив Відповідача про те, що буде змушений звернутися до суду, у випадку несплати відповідачем вказаних коштів.

У відповідь, листом від 03.08.2020 №77 відповідач повторно відмовився відшкодовувати позивачу завдані збитки в сумі 76 819,64 грн.

З огляду на викладене вище, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 76819,64 грн. заподіяних збитків.

Крім того, позивач в позовній заяві звернув увагу суду на те, що в липні 2020 року відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з позивача 322 326,59 грн за послуги, надані за Договором в травні-червні 2019 року. Заявлені позовні вимоги були обґрунтовані відповідачем тим, що за період травень-червень 2019 року позивач оплатив послуги за погодженим сторонами тарифом, а не за збільшеним в 5 разів тарифом, як того вимагав Відповідач.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 у справі № 910/9336/20, яке набрало законної сили і є чинним, у задоволенні позову відповідача до позивача відмовлено повністю, а також встановлено обставини оплати відповідачем послуг за договором № 13-Р/18 за період травень-червень 2019 року в сумі 319 050,70 грн, більш того, такі обставини визнаються позивачем. Водночас, вимоги позивача про оплату послуг за зберігання зерна в період травень-червень 2019 року за завищеним у 5 разів тарифом не підлягають задоволенню, оскільки суперечать умовам пунктів 6, 25 та 27 додаткової угоди № 1, а також нормам чинного законодавства.».

Вище вказані обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 у справі № 910/9336/20, не підлягають доказуванню (є преюдиційними) при розгляді даної справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає наступне, 23.05.2019 року Поклажодавець надіслав лист за вих. №23-05/2019-691ВИН про відвантаження кукурудзи 3 класу. 24.05.2019 року о 18:20 Зерновий склад прийняв залізничні вагони Поклажодавця за № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605, що підтверджується графою 4 відомості № 07060004 відомості користування вагонами. Враховуючи п.16 строк відвантаження мав закінчитись не пізніше 30.05.2021 року, але Поклажодавець не виконав п. 2.8. Договору зберігання щодо сплати вартості послуг зберігання, що нараховані та виставлені Зерновим складом.

Так, дійсно, між Поклажодавцем та Зерновим складом був спір щодо оплати вартості послуг в 5-ти кратному розмірі. Даний спір був вирішений в судовому порядку Господарським судом міста Києва на користь ПАТ «ДПЗКУ» (справа № 910/9336/20).

Крім того, відповідач просить суд врахувати, що Поклажодавець не виконав умови Договору зберігання щодо сплати вартості послуг перед відвантаженням навіть за початковим тарифом, що визначені у додатковій угоді № 2 від 08.10.2021 року та додатковій угоді № 3 від 22.03.2019 року, що є невід`ємними частинами Договору зберігання.

Зерновий склад для відвантаження зерна та отримання повної сплати за надані послуги виставив Поклажодавцю наступні рахунки на оплату: № 399 від 24.05.2019 року; № 400 від 27.05.2019 року; № 416 від 31.05.2019 року; № 422 від 06.06.2019 року; Поклажодавець лише 04.06.2019 року здійснив повний розрахунок за надані послуги Зерновим складом, що підтверджується наданими відповідачем платіжними дорученнями № 982323, 982329, 982330, 982331.

Після отримання оплати від Поклажодавця Зерновий склад здійснив відвантаження зерна кукурудзи за листом Поклажодавця №23-05/2019-691ВИН від 23.05.2021 року.

Транспортні документи на забирання вагонів експедитором Поклажодавця були оформлені лише 07.06.2019 року о 18:15, що підтверджується графою 5 відомості № 07060004 плати користування вагонами.

Твердження позивача, про те що плата за користування вагонами в розмірі 76 819,64 гривень (включно з ПДВ), виникла внаслідок того, що Зерновий склад не приймав вагони на завантаження є хибним, оскільки лист про відвантаження наданий Поклажодавцем 23.05.2019, а прийняті Зерновим складом 24.05.2021 року.

Заборгованість у сумі 76 819,64 гривні (включно з ПДВ), яку позивача просить суд стягнути з відповідача виникла у позивача, оскільки останній замовив подачу вагонів № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 під завантаження на станцію Липовець, а фактична заявка на відвантаження №23-05/2019-691ВИН подана Зерновому складу лише 23.07.2021 року.

Також, Позивачем не надані докази за який період нарахована плата за користування вагонами, що склала 363 години 20 хвилин.

Відповідач звертає увагу суду на те, що плата за користування вагонами не нараховується з моменту прийняття вагонів Зерновим складом, оскільки вони переміщуються на під`їзні колії Зернового складу, та до моменту забирання їх з під`їзних колій Зернового складу. Тобто в період з 24.05.2019 року 18:20 годин по 07.06.2019 рік 18:45 годин.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що у відзиві на позов відповідач визнав, що він повинен був закінчити відвантаження зерна позивача не пізніше 30.05.2019 р., але розпочав його відвантаження лише після 04.06.2019 р.

Вказане свідчить про порушення відповідачем умов Договору щодо відвантаження зерна, шо призвело до заподіяння збитків Позивачу внаслідок простою вагонів № 58563487, 95397683, 95619441,9564460 на станції Липовець в травні-червні 2019 року.

Стосовно викладеної у відзиві на позов позиції відповідача щодо наявності у нього права не відвантажувати зерно позивача до повної оплати послуг за Договором, позивач зазначає наступне. До Договору сторонами була укладена Додаткова угода № 1 від 26.07.2018, в п. 27 якої сторони визнали та підтвердили, що у випадку виникнення суперечностей між положеннями Додаткової угоди № 1 та відповідними положеннями Договору, пріоритет мають положення Додаткової угоди № 1.

Згідно п. 16 Додаткової угоди № 1 за 7 (сім) календарних днів до передбачуваної дати відвантаження зерна Поклажодавець подає письмову заяву, в якій повинно зазначатись найменування культури, її кількість, якість за класом, група згідно зі стандартами, вид транспорту, одержувач та дата відвантаження. З моменту отримання заяви про відвантаження зерна від Поклажодавця, Зерновий склад зобов`язаний розпочати відвантаження зерна не пізніше 7 (семи) календарних днів (або в інший строк за узгодженням сторін).

Таким чином, положення п. 16 Додаткової угоди № 1 мають пріоритет над положеннями п. 2.8. Договору та зобов`язують відповідача розпочати відвантаження зерна (незалежно від стану розрахунків сторін) не пізніше 7 (семи) календарних днів (або в інший строк за узгодженням сторін) з моменту отримання заяви Позивача про відвантаження зерна.

Вказані положення п. 16 Додаткової угоди № 1 повністю відповідають приписам ст. 35 Закону України «Про зерно та ринок в Україні», згідно з якими зерновий склад зобов`язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився.

Аналогічні нормами містить ст. 953 Цивільного кодексу України, яка визначає, що зберігач зобов`язаний на перш у вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Вказане спростовує твердження відповідача про наявність у нього права не відвантажувати зерно позивача до повної оплати послуг за Договором.

Згідно п. 9 Додаткової угоди № 1 оплата послуг здійснюється щомісяця в робочі дні шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Поклажодавця на поточний рахунок Зернового складу у строк до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем надання послуг. Підставою для оплати є оригінал рахунку, що виставляється Зерновим складом.

Отже, умови п. 9 Додаткової угоди № 1 чітко визначають, що: оплата послуг за Договором здійснюється щомісяця у строк до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем надання послуг; підставою для оплати послуг за Договором є оригінали рахунків, що виставляються Відповідачем.

З огляду на умови п. 9 Додаткової угоди № 1, позивач зобов`язаний був оплатити надані відповідачем послуги: за травень 2019 року - до 10.06.2019 року; за червень 2019 року - до 10.07.2019 року. Позивач належним чином та у визначений п. 9 Додаткової угоди № 1 строк виконав свої обов`язки, оплативши відповідачу послуги за травень-червень 2019 року в сумі 319 050,70 грн платіжними дорученнями від 04.06.2019 № 982328, 982329, 982330, 982331. Вказана обставина визнається Відповідачем у відзиві на позов.

Отже, Позивач достроково (04.06.2019) оплатив відповідачу послуги за травень-червень 2019 року.

Викладене вище спростовує твердження відповідача про неналежну оплату позивачем послуг за Договором, а також свідчить про безпідставність затримки відповідачем відвантаження зерна у вагони № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605.

Крім того, у своєму відзиві на позов відповідач визнає, шо 24.05.2019 о 18:20 год. він прийняв залізничні вагони № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605, направлені позивачем для завантаження зерна. Вказана обставина також підтверджується графою 4 Відомості № 07060004 плази за користування вагонами по станції Липовець в червні 2019 року.

З графи 5 Відомості № 07060004 вбачається, що вагони № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 були передані відповідачем залізниці лише 07.06.2019 о 18:15 год., а з графи 6 Відомості № 07060004 вбачається, що вказані вагони були забрані залізницею з під`їзної колії відповідача 07.06.2019 о 18:45 год.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 19.08.2021 № 19-08-21/2 регіональною філією «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» була надана відповідь від 31.08.2021 № НВ1-102/293 до якої були додані: Перелік ЄРЦ, до якого увійшли нарахування за відомістю плати за користування вагонами но станції Липовець № 07060004 від 07.06.2019 р. та Акти ГУ-23 №321, №322.

З Актів ГУ-23 № 321 та № 322 вбачається, що направлені Позивачем для завантаження вагони № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 прибули на станцію Липовець 23.05.2019 о 14:50 год., але не були прийняті Відповідачем на належну йому під`їзну колію та простояли на станції Липовець до 18:15 год. 24.05.2019 р.

Вказане підтверджує, що відповідач не приймав вагони № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 на належну йому під`їзну колію, внаслідок чого вони простояли на станції Липовець з 14:50 год. 23.05.2019 до 18:15 год. 24.05.2019 р.

Як було зазначено вище, з Відомості № 07060004 вбачається (та визнається Відповідачем у відзиві на позов), що вагони № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 перебували під завантаженням на під`їзній колії відповідача з 18:20 год. 24.05.2019 до 18:45 год. 07.06.2019р.

Таким чином, загальний час користування вагонами № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 по станції Липовець в червні 2019 року склав 363 год. 20 хв., що підтверджується графою 7 Відомості № 07060004.

З огляду на те, що зерновий склад відповідача не є окремою залізничною станцією, час перебування вагонів на під`їзній колії відповідача входить до загального часу користування вагонами по станції Липовець.

З огляду на те, що вагони № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 є власністю АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», плата за користування ними нараховується за весь час їх фактичного використання, незалежно від того, де вони знаходяться.

Викладене вище спростовує твердження відповідача про те, що плата за користування вказаними вагонами, нібито, не повинна нараховуватися за час перебування цих вагонів на під`їзній колії відповідача.

Відповідно до п. 13 розділу III Правил за користування вагонами і контейнерами плата за користування стягується з вантажовласника у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Отже, викладене вище спростовує твердження відповідача про безпідставність стягнення з нього плата за користування вагонами № 58563487, 95397683, 95619441,95644605 по станції Липовець в сумі 76 819,64 грн з ПДВ.

З огляду на викладене позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача, надаючи оцінку спірним правовідносинам та порушеному праву позивача, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.1 та ч. 2 ст 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доводиться кредитором (частини 1, 2 статті 623 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Слід зазначити, що саме згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, понесені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

При цьому, відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи;

- шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру;

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

- вини особи, яка заподіяла шкоду.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Щодо протиправної поведінки, дії чи бездіяльності та вини відповідача суд зазначає наступне.

Як вбачається з п. 16 Додаткової угоди №1 за 7 (сім) календарних днів до передбачуваної дати відвантаження зерна, Поклажодавець подає письмову Заяву в якій повинно зазначатись найменування культури, її кількість, якість за класом, група згідно зі стандартами, вид транспорту, одержувач та дата відвантаження. З моменту отримання заяви про відвантаження зерна від Покпажодавця, Зерновий склад зобов`язаний розпочати відвантаження зерна не пізніше 7 (семи) календарних днів (або в інший строк за узгодженням Сторін).

Як зазначено позивачем у відповіді на позовну заяву, з Актів ГУ-23 № 321 та № 322 вбачається, що направлені позивачем для завантаження вагони № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 прибули на станцію Липовець 23.05.2019 о 14:50 год.

Разом з тим, позивач в супереч умовам укладеного між сторонами Договору в редакції Додаткової угоди №1 лише 23.05.2019 о 14:52 год направив на електронну адресу відповідача письмову заяву №23-05/2019-691ВИН від 23.05.2019 в якій просив провести відвантаження кукурудзи 3 кл в кількості 800 тон, початок відвантаження 23.05.2019, час направлення даної заяви підтверджується скріншотом електронної пошти позивача (а.с. 57).

Тобто направлені позивачем для завантаження вагони прибули на станцію Липовець раніше ніж позивач направив заяву відповідачу про відвантаження.

Як зазначено позивачем загальний час користування вагонами № 58563487, 95397683, 95619441, 95644605 по станції Липовець в червні 2019 року склав 363 год. 20 хв, що приблизно становить 15 днів, які визначені позивачем з 14:52 год. 23.05.2019 по 18:45 год. 07.06.2019.

З огляду на викладені обставини, твердження позивача, що з вини відповідача вагони для завантаження не були прийняті відповідачем на належну йому під`їзну колію 23.05.2019 та простояли на станції Липовець до 18:15 год. 24.05.2019 р. оцінюються судом критично, крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази коли саме відповідач отримав дане електронне повідомлення, а тому вина відповідача в період з 14:52 год. 23.05.2019 по 18:15 год. 24.05.2019 р. документально не підтверджена.

Оскільки вагони були прийняті на під`їзну колію відповідача 18:15 год. 24.05.2019 р. то відповідач, відповідно до вище зазначеного п. 16 Додаткової угоди мав розпочати відвантаження зерна не пізніше 7 (семи) календарних днів тобто до 31.05.2019 року.

Як вбачається з письмової заяви №23-05/2019-691ВИН від 23.05.2019 позивача останній розраховував на завантаження вагонів протягом 4-х днів з 23.05.2019 по 26.05.2019 (а.с. 56).

Крім того, в Договорі укладеному між сторонами та в додатковій угоді сторонами не передбачено кількість днів для завантаження вагонів.

Так починаючи з 31.05.2019 відповідач мав завантажити вагони позивача, за розрахунком позивача (4 дні), до 03.06.2019.

Отже, відповідач фактично затримав вагони лише на 4 дні тобто приблизно на 96 годин, а не як зазначає позивач на 363 год. 20 хв.

Щодо причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками суд зазначає наступне.

Як доказ понесення збитків позивач надав суду Відомість № 07060004 плати за користування вагонами по станції Липовець в червні 2019 року (а.с. 80), рахунок №17 від 10.07.2019 виставленого ТОВ «Транс-Груп» на суму 76819,64 грн на підставі Акту №16 прийому передачі виконаних робіт (а.с.85, 87) та платіжне доручення №983985 від 25.07.2019 на суму 76819,64 грн з призначенням платежу: за транс.-експед. Послуги з/д зг. рах №17 від 10.07.2019.

В Відомості № 07060004 зазначено:

- кількість та номера вагонів наданих залізницею;

- число, місяць, години, хвилини: передачі при подаванні вагонів - 24.05. 18:20; приймання вагонів залізницею - 07.06 18:15; забирання вагонів залізницею - 07.06. 18:45;

- час користування год. хв.: загальний - 363:20 год, у тому числі за актами затримки на відповідальність вантажо власника - 27:25; підлягає оплаті 363:20;

- вартість за користування вагонами грн без ПДВ - 64017,60;

- номера пам`ятки;

- номери актів.

Тобто, даною Відомістю визначається плата за користування вагонами по станції Липовець в червні 2019 року.

В Договорі та Додатковій угоді №1 до нього жодним пунктом не передбачено хто має оплачувати плату за користування вагонами, а лише в п.18 Додаткової угоди зазначено, що Поклажодавець, при відвантаженні зерна залучає експедиторську компанію зі своєї сторони, яка була визначена напередодні відвантаження. Будь-яка інша експедиторська компанія, яка не була погоджена з Покпажодавцем, брати участь у відвантаженні зерна не може.

05.11.2018 р. між позивачем та експедиторською компанією ТОВ «Транс-Груп» укладено Договір транспортного експедирування залізничним транспортом № 497 (а.с. 71-77).

Як вбачається з п. 2.1.5 та п. 2.1.15 Договору транспортного експедирування залізничним транспортом №497 від 05.11.2018 р. Експедитор зобов`язаний робити розрахунки з третіми особами у межах угод, укладених з метою надання послуг, що є предметом договору. На вимогу Клієнта надавати підтверджуючі документи стосовно сплати грошових коштів на користь третіх осіб, залучених до виконання зобов`язання (сертифікаційні та залізничні організації), акти виконаних робіт, наданих послуг та ін.

Пунктами 2.2.6. та 2.2.7. даного Договору визначено, що клієнт зобов`язаний відшкодувати Експедиторові документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням послуг, що є предметом Договору, та оплатити йому вартість наданих послуг протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання рахунку, акту приймання-передачі наданих послуг, податкової накладної та підтверджуючих документів від Експедитора. До початку завантаження забезпечити оплату вартості послуг елеваторів, ХПП та КХГІ по завантаженню та зберіганню вантажу. Протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання рахунку відшкодувати погоджені з Клієнтом та здійснені в його інтересах додаткові втрати Експедитора, що виникли у останнього при виконанні Договору.

Крім того, п. 2.2.8. даного Договору визначено, що клієнт зобов`язаний відшкодувати Експедиторові втрати пов`язані зі сплатою штрафних санкцій, нарахованих перевізниками у разі простою транспортних засобів з вини Клієнта.

Відповідно до п. 3.9. даного Договору відшкодування Клієнтом документально підтверджених додаткових витрат Експедитора здійснюється па підставі наданого останнім рахунку протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання додаткового рахунку.

Так на виконання умов Договору транспортного експедирування залізничним транспортом №497 від 5.11.2018 р. та додатку №5 від 01.04.2019 до даного Договору укладеного між позивачем та експедиторською компанією ТОВ «Транс-Груп», остання підписала з позивачем Акт № 15 від 18.06.2019 прийому-здачі виконаних робіт загальною вартістю 191936,99 грн. та Акт № 16 від 10.07.2019 прийому-здачі виконаних робіт загальною вартістю 76819,64 грн. (а.с. 86, 87).

На підставі даних Актів експедиторською компанією ТОВ «Транс-Груп» виставлено позивачу рахунки №16 від 18.06.2019 на суму 191936,99 грн та №17 від 10.07.2019 на суму 76819,64 грн. (а.с.84,85).

Дані рахунки сплачено позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями №983093 від 25.06.2019 на суму 191936,99 грн та № 983985 від 25.07.2019 на суму 76819,64 грн. (а.с. 88, 89).

Як вбачається з Актів та виставлених рахунків, останні виставлені за організацію відвантаження і відправку кукурудзи 3 класу в кількості 252,550 т. згідно вимогам Замовника (позивача), а також оформлення з/д накладних і інші супутні документи на 4 вагони з датою відправки 07.06.2019.

Інших відомостей, зокрема збитків за простій вагонів, ні Акти, ні рахунки не містять.

Як зазначалось вище, у Відомості № 07060004 наявна колонка час користування год. хв. у тому числі за актами затримки на відповідальність вантажо власника - 27:25 год., що фактично може бути розцінене судом як простій вагонів, однак у відомості відсутній погодинний тариф з якого можливо провести розрахунок, інших доказів погодинної тарифікації за простій вагонів матеріали справи не містять.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд відзначає, що позивачем документально не доведено вартість понесених збитків та період простою вагонів, що виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з їх відшкодування, відтак позовна вимога про стягнення з відповідача збитків у розмірі 76819,64 грн задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідача, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

Таким чином, суд вважає, що позивач не надав достовірних та достатніх доказів, які б надавали правові підстави стягнути з відповідача збитки, тому суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити.

Судові витрати, у зв`язку із відмовою в позові, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13-15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76- 79, 86, 91, 104, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати залишити за позивачем.

3. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , відповідача - .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 10 грудня 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи; 2- позивачу (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033); 3- відповідачу (вул. Барляєва, б.28-А, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100)