ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1566/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Бондаренко О.М., розглянув матеріали

за позовом заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури

29001, м. Хмельницький, вул. Уляни Громової, буд. 10,

в інтересах держави в особі:

1. Старокостянтинівської міської ради

31100, Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Острозького, буд. 41,

2. Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради

31100, Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 1,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп-Штукатур"

08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, буд. 26,

про стягнення безпідставно отриманого доходу по договору поставки нафтопродуктів №17 від 11.02.2019

за участі представників сторін:

прокурор: Яворський С.С., посвідчення №065768 від 03.11.2021;

позивачів: не з`явились;

відповідача: не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №1570/21 від 31.05.2021) заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради та Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп-Штукатур" про стягнення безпідставно набутого майна - надмірно сплачених коштів в сумі 536400,00 грн. за договором поставки нафтопродуктів №17 від 11.02.2019.

Судом перевірено позовну заяву і додані до неї документи на відповідність вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України та встановлена їх невідповідність вимогам частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.06.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшов лист (вх. №15543/21 від 25.06.2021), відповідно до якого усунуті недоліки позовної заяви.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.07.2021 судом прийнято позовну заяву (вх. №1570/21 від 31.05.2021) до розгляду, відкрито провадження у справі №911/1566/21 за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання суду призначено на 29.07.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.07.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 19.08.2021.

У судове засідання 19.08.2021 з`явився прокурор, інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі № 911/1566/21 на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі на 14.09.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх. №20935/21 від 10.09.2021).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.09.2021 судом призначено підготовче засідання у справі справі №911/1566/21 на 28.09.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшов лист з доданими до нього документами для долучення до матеріалів справи (вх. №22667/21 від 28.09.2021).

У судове засідання 28.09.2021 ніхто із представників учасників справи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.09.2021 судом відкладено підготовче засідання у справі №911/1566/21 на 26.10.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшли письмові пояснення по справі (вх. №24618/21 від 23.10.2021).

У судове засідання 26.10.2021 з`явився прокурор, представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання позивачі повідомлені, а відповідач - ні, оскільки відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відправлення відповідачу ухвали Господарського суду Київської області від 28.09.2021, судом встановлено, що "відправлення у точці видачі/доставки".

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.10.2021 судом задоволено заяву прокурора (вх. №20935/21 від 10.09.2021) та прийняті остаточні позовні вимоги, закрито підготовче провадження у справі № 911/1566/21 та призначено справу до розгляду по суті на 16.11.2021.

У судовому засіданні 16.11.2021 оголошено перерву до 07.12.2021, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшли клопотання (вх. № 28018/21 від 06.12.2021) та (вх. № 28098/21 від 07.12.2021) про долучення документів.

У судове засідання 07.12.2021 з`явився прокурор, який підтримав позовні вимоги, інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, місце та час судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 07.12.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Відповідно до оголошення про проведення відкритих торгів UA-2019-01-09-000067-b, Старокостянтинівським комбінатом комунальних підприємств планувалося провести торги для закупівлі товару: Бензин А-92 - 22000 л; дизельне паливо - 79000 л, розмір бюджетного призначення за кошторисом або очікувана вартість предмета закупівлі - 2884880 грн., кінцевий строк подання тендерних пропозицій - 24.01.2019.

Рішенням тендерного комітету Старокостянтинівського комбінату комунальних підприємств, оформленим протоколом засідання тендерного комітету №4 від 30.01.2019, переможцем торгів визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фест Моушен Груп" (назву згодом змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІП ШТУКАТУР").

11.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фест Моушен Груп" (учасник - постачальник) та Старокостянтинівським комбінатом комунальних підприємств (замовник) укладено договір №17 поставки нафтопродуктів - Бензин А-92 - 22000 літрів; дизельне паливо - 79000 літрів (далі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5. Договору постачальник зобов`язується поставити замовникові товар: код за ДК 021-20-9 Нафта і дистиляти, а замовник - прийняти і оплатити такий товар. Найменування товару згідно класифікатора предмета закупівлі: ДК -021:20-4 Неетильований бензин, ДК 021:20-9 Дизельне паливо. Кількість товарів: ДК 021:20-4 Неетильований бензин - 22000 л, ДК 021:20-9 Дизельне паливо - 79000 л. Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від виробничих потреб підприємства. Термін поставки: протягом 2019 року.

Згідно з пунктом 3.1 Договору ціна Договору становить 2424000,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що сума, визначена у Договорі, може бути зменшена за згодою Сторін.

Зміни ціни в сторону збільшення за одиницю товару - не більше, ніж на 10 відсотків, у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (пункт 3.4. Договору).

Відповідно до пункту 10.1. Договору цей договір вступає в силу з дня підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2019 року.

Згідно з пунктом 11.1. Договору всі зміни і доповнення до цього договору вносяться шляхом укладення додаткових угод, зміни і доповнення до цього договору будуть дійсними, якщо вони здійсненні в письмовій формі, підписані сторонами та скріплені печатками.

Аргументи заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури

В порушення норм статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" між сторонами укладено додаткові угоди, згідно з якими суттєво зменшено обсяги пального, що планувалось закупити, та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, що не відповідає вимогам тендерної документації, а також порушує основні принципи, передбачені статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі", тобто, поставка товару відбулась за цінами, встановленими на підставі нікчемних додаткових угод, які не створюють будь-яких юридичних наслідків, отже, наявні підстави для стягнення надмірно сплачених коштів на підставі статті 670 Цивільного кодексу України.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп-Штукатур"

Відповідач відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми заборгованості суду не надав, про розгляд справи щодо нього у господарському суді судом направлені ухвали Господарського суду Київської області на його належну адресу: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, буд. 26, що встановлена судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписом пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, винесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на вказані положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді та його процесуальні права на надання суду заперечень на позов і доказів.

Норми права, що підлягають застосуванню

За змістом статтей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац 1 частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (зокрема, постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18)).

Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто, якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Згідно з статтею 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Частиною 1 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених Законом "Про публічні закупівлі".

За приписами частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі тощо.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 22 Закону України "Про публічні закупівлі" тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: - відбувається за згодою сторін; - порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); - підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); - ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; - загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 Цивільного кодексу України .

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5. Договору постачальник зобов`язується поставити замовникові товар: код за ДК 021-20-9 Нафта і дистиляти, а замовник - прийняти і оплатити такий товар. Найменування товару згідно класифікатора предмета закупівлі: ДК - 021:20-4 Неетильований бензин, ДК 021:20-9 Дизельне паливо. Кількість товарів: ДК 021:20-4 Неетильований бензин - 22000 л, ДК 021:20-9 Дизельне паливо - 79000 л. Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від виробничих потреб підприємства. Термін поставки: протягом 2019 року.

Згідно з пунктом 3.1. Договору ціна становить 2424000,00 грн. з ПДВ.

Зміни ціни в сторону збільшення за одиницю товару - не більше, ніж на 10 відсотків, у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (пункт 3.4. Договору).

Відповідно до пункту 10.1. Договору цей договір вступає в силу з дня підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2019 року.

05.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фест Моушен Груп" та Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради укладено додаткову угоду № 1 до договору №17 від 11.02.2019, за якою сторони домовилися збільшити ціну за одиницю товару та внести відповідні зміни до договору, укладеного за результатами проведених конкурентних товарів на підставі статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", виклавши пункт 1.3. розділу 1 у такій редакції: „Кількість товарів: ДК 021:20-4 Неетильований бензин - 20233 л, ДК 021:20-9 Дизельне паливо - 72000 л»; пункт 3.1. розділу ІII - у такій редакції: „Ціна цього договору становить 2423999,28 грн. з ПДВ і включає в себе: Неетильований бензин - 26,16 грн. з ПДВ за 1 л, Дизельне паливо - 26,40 грн. з ПДВ за 1 л»; пункт 3.2. - у такій редакції: „загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару: Неетильований бензин - 1896000 грн., Дизельне паливо - 527999,28 грн." Всі інші умови договору, не вказані в додатковій угоді, залишаються без змін.

15.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фест Моушен Груп" та Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради укладено додаткову угоду № 2 до договору №17 від 11.02.2019, за якою сторони домовилися збільшити ціну за одиницю товару та внести відповідні зміни до договору, укладеного за результатами проведених конкурентних товарів на підставі статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", виклавши пункт 1.3. розділу 1 у такій редакції: „Кількість товарів: ДК 021:20-4 Неетильований бензин - 19225 л, ДК 021:20-9 Дизельне паливо - 67005 л»; пункт 3.1. розділу ІII - у такій редакції: „Ціна цього договору становить 2423881,20 грн. з ПДВ і включає в себе: Неетильований бензин 27,78 грн. з ПДВ за 1 л, Дизельне паливо - 28,74 грн. з ПДВ за 1 л»; пункт 3.2. - у такій редакції: „загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару: Неетильований бензин - 1895885,70 грн., Дизельне паливо - 527995,50 грн." Всі інші умови договору, не вказані в додатковій угоді, залишаються без змін.

08.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фест Моушен Груп" та Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради укладено додаткову угоду № 3 до договору №17 від 11.02.2019, за якою сторони домовилися збільшити ціну за одиницю товару та внести відповідні зміни до договору, укладеного за результатами проведених конкурентних торгів на підставі статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", виклавши пункт 1.3. розділу 1 у такій редакції: „Кількість товарів: ДК 021:20-4 Неетильований бензин - 18144 л, ДК 021:20-9 Дизельне паливо - 64654 л»; пункт 3.1. розділу ІII - у такій редакції: "Ціна цього договору становить 2423857,20 грн. з ПДВ і включає в себе: Неетильований бензин 29,88 грн. з ПДВ за 1 л, Дизельне паливо 30,12 грн. з ПДВ за 1 л»; пункт 3.2. - у такій редакції: "загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару: Неетильований бензин - 1895874,48 грн., Дизельне паливо - 527982,72 грн." Всі інші умови договору, не вказані в додатковій угоді, залишаються без змін.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/957/19 від 19.11.2020 (яке набрало законної сили 21.12.2020) визнано недійсною додаткову угоду № 1 від 05.03.2019 до договору поставки нафтопродуктів № 17 від 11.02.2019, укладену між Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фест Моушен Груп" (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІП ШТУКАТУР") ().

1. Відносно нікчемності додаткових угод, якими сторони збільшили ціну на товар після проведення процедури його публічної закупівлі, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Частиною 1 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про публічні закупівлі".

За приписами частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі тощо.

Відповідно до пункту 3.4. Договору визначено, що сума, визначена у Договорі, може бути зменшена за згодою сторін. Зміни ціни в сторону збільшення за одиницю товару - не більше, ніж на 10 відсотків, у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

За результатами оцінки долучених до матеріалів справи додаткових угод, суд відзначає, що початкова ціна дизпалива, яке підлягало закупівлі, становила 24,00 грн./л, бензину А-92 - 24,00 грн./л, кількість дизпалива становила 79000 л, кількість бензину А-92 22000 л. Після укладення додаткових угод: №1 - ціна дизпалива становила 26,40 грн./л, бензину А-92 - 26,16 грн./л, кількість дизпалива становила 72000 л, бензину А-92 20233 л (додаткова угода визнана недійсною на підставі рішення суду від 19.11.2020 у справі № 924/957/19); № 2 - ціна дизпалива становила 28,74 грн./л, бензину А-92 27,78 грн./л, кількість дизпалива становила 67005 л, бензину А-92 19225 л; № 3 - ціна дизпалива становила 30,12 грн./л, бензину А-92 29,88 грн./л, кількість дизпалива становила 64654 л, бензину А-92 18144 л.

Отже, за результатами підписання додаткових угод, сторони збільшили вартість бензину з 24,00 грн. до 29,88 грн., тобто, на 12,45%, вартість дизпалива з 24,00 грн. до 30,12 грн., тобто, на 12,55%, що є перевищенням дозволеного розміру, визначеного статтею 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

До матеріалів справи сторонами не долучено доказів обґрунтованості підвищення вартості палива у спірні періоди.

Водночас, у зв`язку із необґрунтованим підвищенням вартості палива постачальником, зменшено загальний обсяг запланованих для закупівлі: бензину А-92 з 22000 л до 18144 л (17,5%), дизельного палива з 79000 л до 64654 л (18%).

Це призвело до повного нівелювання результатів відкритих торгів. Адже цінові пропозиції переможця та іншого учасника торгів (Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліван Торг») відрізняються на 12%, тобто, держава втратила можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, але товар по ціні, запропонованій переможцем тендеру, закупити в повному обсязі так і не змогла, отже, з метою одержання перемоги у відкритих торгах, постачальник міг навмисно занизити пропоновану ціну пального, а після укладення договору збільшити ціну шляхом так званого "каскадного" укладення трьох додаткових угод, тобто, його дії можливо кваліфікувати як недобросовісні.

Метою регулювання, передбаченого статтею 36 Закону "Про публічні закупівлі", а саме: закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин, укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Стаття 652 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше, як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Отже, визначені Законом України «Про публічні закупівлі» обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Відповідно до статті 5 Закону "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях; метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фест Моушен Груп" та Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради додаткові угоди № 2 від 15.04.2019, № 3 від 08.05.2019 до договору поставки нафтопродуктів № 11 від 11.02.2019 є нікчемними згідно зі статтями 36, 37 Закону "Про публічні закупівлі", і, відповідно, не породжують жодних правових наслідків для сторін.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, від 27.07.2021 у справі № 922/2030/20.

2. Відносно аргументів прокурора про наявність підстав для стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 536400,00 грн., суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Нікчемність додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються Договором у первісній редакції, отже, відповідачу необхідно на виконання умов Договору поставити бензин А-92 22000 л за ціною 24,00 грн./л, дизпаливо 79000 л за ціною 24,00 грн./л.

Позовні вимоги, у частині стягнення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 536400,00 грн., обґрунтовані тим, що на виконання вимог Договору покупцем сплачені грошові кошти у розмірі 2299950,00 грн. за поставку: бензину А-92 у кількості 22000 л та дизпалива у кількості 79000 л, проте, відповідачем поставлений бензин у кількості 13050 л та дизпаливо у кількості 65600 л, що підтверджується видатковими накладними та листом Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради № 32 від 04.02.2021, тобто, відповідачем недопоставлено кількість бензину у розмірі 8950 л на суму 214800,00 грн. та 13400 л дизпалива на суму 321600,00 грн.

Отже, для встановлення розміру стягнення надмірно сплачених грошових коштів на підставі статті 670 Цивільного кодексу України, суду необхідно встановити:

1. Кількість переданого товару.

2. Розмір сплачених грошових коштів.

За результатами перевірки видаткових накладних за період з 19.02.2019 по 23.12.2019, що долучені до матеріалів справи як докази поставки товару, суд встановив, що підтверджується розмір поставки дизельного палива у кількості 64000 л та бензину у кількості 12490 л, проте, позивач на власний розсуд визначає предмет позовних вимог (предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів).

За результатами перевірки платіжних доручень за період з 18.02.2019 по 27.12.2019, що долучені до матеріалів справи як докази фактичної оплати, що здійснена на користь відповідача за Договором, суд встановив, що жоден із зазначених документів не підтверджує факт сплати грошових коштів за спірним договором поставки нафтопродуктів № 17 від 11.02.2019, з огляду на те, що у призначенні платежу зазначених документів визначається, що оплата здійснюється за іншими договорами: № 1204 від 20.09.2019, № 98 від 30.09.2019, № 60 від 09.09.2019, № 120 від 16.09.2019, № 1139 від 09.09.2019, № 1706 від 24.07.2019, № 923 від 31.07.2019, № 861 від 19.07.2019, № 865 від 24.07.2019, № 844 від 15.07.2019, № 694 від 19.05.2019, № 850 від 17.07.2019, № 694 від 19.06.2019, № 1463 від 03.07.2019, № 647 від 10.06.2019, № 523 від 28.05.2019, № 619 від 06.06.2019, № 347 від 17.04.2019, № 245 від 01.04.2019, № 165 від 18.03.2019, № 133 від 11.03.2019, № 206 від 25.03.2019, № 90 від 01.03.2019, № 118 від 05.03.2019, № 902 від 27.07.2019 тощо, тобто, міститься інформація про велику кількість господарських правовідносин з різними датами їх виникнення, що, з урахуванням вимог статті 79 Господарського процесуального кодексу України, виключає можливість технічної описки під час здійснення відповідних розрахунків.

Крім того, ухвалою Господарського суду Київської області від 26.10.2021 витребувано у сторін докази сплати грошових коштів на виконання договору поставки нафтопродуктів № 17 від 11.02.2019, проте, як вбачається з долученого до матеріалів справи листа Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради від 30.11.2021 № 411, виписку з банківських рахунків щодо руху коштів та проведення розрахунків з контрагентом за спірним договором поставки надати він не має можливості, з огляду на те, що вона містить платежі до інших підприємств та установ, що є конфіденційною інформацією, копії листів Торгово-промислової палати України на підтвердження коливання ціни не надано, з огляду на їх відсутність.

Також, зазначений лист містить інформацію щодо значного уточнення до заявленої прокурором суми заборгованості, з відображенням відомостей про видаткові накладні, платіжні доручення про фактичну оплату за поставлений товар, кількість недопоставленого і оплаченого товару - в розмірі 412350,00 грн.

Отже, з урахуванням того, що в аргументах прокурора та Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради значно відрізняються суми сплачених коштів, недопоставленого і оплаченого товару (прокурор - 536400,00 грн., Комунальне підприємство 412350,00 грн.), а до матеріалів справи долучені документи, які суперечать зазначеним аргументам, суд відхиляє доводи прокурора про те, що суд не має зважати на призначення платежу в платіжних документах і вищенаведені грошові кошти, що зазначені в платіжних дорученнях, сплачені виключно за спірним у даній справі договором, з огляду на те, що інших господарських правовідносин між сторонами не виникало, а всі платіжні доручення містять технічну описку.

Крім того, суд зазначає, що загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних осіб та банків, в тому числі, і вимоги щодо заповнення розрахункових документів, платіжних доручень регламентуються Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 2.1. Інструкції, розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів, їх реєстрів та відомості заповнюються згідно з вимогами, зазначеними в указівках щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, їх реєстрів та відомості (додаток 9) та відповідних главах цієї Інструкції.

Зокрема, згідно з пунктом 3.1. Інструкції, платіжне доручення, одним із реквізитів якого є графа «призначення платежу», оформляється платником за формою, наведеною в додатку 9 до цієї інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 Інструкції.

В силу пункту 3.8. Інструкції, Банк приймає від платника платіжні доручення та інші розрахункові документи, грошовий чек на перерахування (видачу) коштів для виплати заробітної плати в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням із Національним банком та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Банк не перевіряє правильність нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску. Відповідальність за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску несе платник.

Платник, який перебуває на казначейському обслуговуванні, подає до банку, у якому відкрито рахунок для обліку коштів, що перераховуються Державною казначейською службою України для здійснення цільових виплат готівкою, лише грошовий чек на отримання заробітної плати.

Відповідно до пункту 2.29. Інструкції, платник має право відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами банку.

Платник також може змінити реквізит «призначення платежу».

Вказана норма чинного законодавства врегульовує порядок зміни призначення платежу та порядок відкликання платіжних доручень, а, відтак, і відповідні правові наслідки у формі зміни документів, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу та їх зарахування останнім.

Враховуючи вищенаведене, Комунальне підприємство "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради не було позбавлене права, у випадку допущення помилки в зазначенні призначення платежу, змінити його цільове призначення чи відкликати у встановленому законодавством порядку.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини справи, суд дійшов висновку про недоведеність факту сплати грошових коштів за Договором поставки нафтопродуктів № 17 від 11.02.2019, а, відтак, і надмірності такої сплати, доведення якого покладається саме на прокурора, оскільки до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів, в розумінні вимог статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, здійснення будь-яких оплат за спірним договором, крім того, не надано доказів відсутності між сторонами тих договорів, що вказані у платіжних документах, зокрема, бухгалтерської чи податкової звітності тощо, відтак, врахування таких доводів судом грунтувалось би на припущеннях.

Результати розгляду справи

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовий збір, у порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за подання позовної заяви покладається на Хмельницьку окружну прокуратуру.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову (вх. № 1570/21 від 31.05.2021) заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури (29001, м. Хмельницький, вул. Уляни Громової, буд. 10, ) в інтересах держави в особі: 1. Старокостянтинівської міської ради (31100, Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Острозького, буд. 41, ), 2. Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" Старокостянтинівської міської ради (31100, Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп-Штукатур" (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, буд. 26, ) про стягнення безпідставно отриманого доходу по договору поставки нафтопродуктів №17 від 11.02.2019 відмовити повністю.

2. Судовий збір залишити за Хмельницькою окружною прокуратурою (29001, м. Хмельницький, вул. Уляни Громової, буд. 10, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.12.2021.

Суддя С.О. Саванчук