ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м.Харків Справа № 913/652/20

Провадження № 3/913/652/20

Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Пати А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом

Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К", село Верхня Покровка Старобільського району Луганської області

до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, м. Старобільськ Луганської області

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1.Державне підприємство "Старобільське лісомисливське господарство", село Запорізьке Старобільського району Луганської області

2.Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання незаконним і скасування розпорядження та визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою

в присутності представників учасників справи:

від позивача - ОСОБА_1 - голова, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Старобільським РВ УМВС України в Луганській області 19.02.1997;

від відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - ДП "Старобільське лісомисливське господарство" - представник не прибув;

від третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Селянське (фермерське) господарство "Узнік і К" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, в якій просить:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 № 118 в частині надання Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування земельної ділянки загальною площею 54,8254 га по Верхньопокровській сільській раді;

- визнати недійсним виданий 24.01.2012 Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" Державний акт серії ЯЯ № 172665 на право постійного користування земельною ділянкою площею 30,2415 га, розташованою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення лісового господарства, кадастровий номер :05:001:0306.

Позов обґрунтований тим, що Селянському (фермерському) господарству "Узнік і К" на підставі Державного акта серії ЛГ № , виданого 27.12.1999 Старобільською районною державною адміністрацією Луганської області, належить на праві постійного користування земельна ділянка загальною площею 13,8 га, яка розташована на території Верхньопокровської сільської ради Старобільського району Луганської області.

На підставі розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 № 118 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками ДП "Старобільське лісомисливське господарство" земельна ділянка по Верхньопокровській сільській раді загальною площею 54,8254 га була надана Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування.

Вподальшому Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" 24.01.2012 видано Державний акт серії ЯЯ № 172665 на право постійного користування земельною ділянкою площею 30,2415 га, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення лісового господарства, кадастровий номер :05:001:0306.

Водночас, передана Старобільською районною державною адміністрацією Луганської області в постійне користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" земельна ділянка площею 30,2415 га частково накладається (площа накладання становить 13,8 га) на земельну ділянку, якою користується Селянське (фермерське) господарство "Узнік і К" на підставі Державного акта серії ЛГ № від 27.12.1999.

Старобільська районна державна адміністрація Луганської області без припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 13,8 га передала у постійне користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" земельну ділянку площею 30,2415 га, частина якої накладається і є частиною земельної ділянки загальною площею 13,8 га, наданої ОСОБА_1 для розширення фермерського господарства "Узнік і К", чим порушила право позивача на користування зазначеною земельною ділянкою, яке виникло на підставі Державного акта серії ЛГ № від 27.12.1999, як законного користувача земельною ділянкою площею 13,8 га, яке не мало та не має наміру відмовлятися від своїх прав на зазначену земельну ділянку.

З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржуване розпорядження є незаконним і підлягає скасуванню, у зв`язку з чим також підлягає визнанню недійсним Державний акт серії ЯЯ № 172665 від 24.01.2012, як такий, що виданий на підставі незаконного розпорядження.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/652/20, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне підприємство "Старобільське лісомисливське господарство" та Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, повідомлено учасників справи про призначення справи до розгляду в підготовчому провадженні на 22.12.2020 та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

21.12.2020 від позивача у справі - Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К" надійшла належним чином засвідчена копія Державного акта на право постійного користування землею серії ЛГ № від 27.12.1999 та докази надіслання копії позовної заяви з додатками третій особі - Головному управлінню Держгеокадастру у Луганській області.

Також, 21.12.2020 від третьої особи - Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство" за супровідним листом від 16.12.2020 № 455 надійшов оригінал Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 172665 від 24.01.2012.

Третьою особою - Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області надіслані пояснення щодо позову від 21.12.2020 № б/н, які сформовані за допомогою підсистеми "Електронний суд" та зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" 21.12.2020. В одержаних поясненнях третя особа зазначає, що згідно інформації, наданої Відділом у Старобільському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, у громадянина ОСОБА_1 на території Верхньопокровської сільської ради знаходяться в постійному користуванні наступні земельні ділянки: земельна ділянка загальної площею - 48,80 га для ведення фермерського господарства, Державний акт на право постійного користування землею ЛГ № від 25.10.1993, виданий на підставі рішення Старобільського районного народного суду від 30.06.1993 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 25.10.1993 за № 140; земельна ділянка загальною площею - 13,80 га для розширення фермерського господарства "Узнік і К", Державний акт на право постійного користування землею ЛГ № від 27.12.1999, виданий на підставі розпорядження Старобільської районної державної адміністрації від 17.03.1997 № 156 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 27.12.1999 за № 194.

Відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії ЛГ № від 27.12.1999 неможливо чітко встановити чи дійсно земельна ділянка загальною площею 13,8 га входить до земельної ділянки площею 30,2415 га, яка надана Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство", так як в місцевому архіві будь-яка технічна документація на зазначену земельну ділянку громадянина ОСОБА_1. відсутня, на самому державному акті відсутній каталог координат, що надав би можливість ідентифікувати земельну ділянку на місцевості. Також Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області у поясненнях заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника з урахуванням наявних у справі пояснень.

Ухвалою суду від 22.12.2020 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи в підготовчому провадженні на 12.01.2021.

Відповідач відзивом від 18.12.2020 № 01-22/2421, який надійшов на адресу суду 24.12.2020, проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації прийнято в межах владних повноважень та згідно вимог діючого на той час законодавства України. Так, відповідно до Указу Президента України від 04.11.2008 № 995 "Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів і зелених насаджень", на виконання розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації від 25.11.2008 № 1620 зобов`язано районні державні адміністрації передати у користування державним лісогосподарським підприємствам захисні лісові насадження, а також землі непридатні для сільськогосподарського виробництва, які підлягають залісенню. Землевпорядною фірмою "ГеоЛан" проведено інвентаризацію земельних ділянок, які розташовані за межами населених пунктів, на території яка за даними земельного кадастру враховується в Верхньопокровській, Малохатській, Курячівській, Вишнівській, Шпотинській, Підгорівській та Половинкінській сільрадах Старобільського району. В якості вихідних планово-картографічних матеріалів для інвентаризації земель були використані проекти організації території земельних часток (паїв), електронні растрові карти М 1:10000, матеріали наземної геодезичної зйомки, а також наявні космічні знімки з роздільною здатністю не нижче 2 м на піксель. Відповідно до ст. 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Для встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок, що перебувають в користуванні Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство", а також їх розміру був виконаний комплекс топографо-геодезичних робіт, передбачений ст. 34 Закону України "Про землеустрій". Завершальним етапом перед прийняттям оскаржуваного розпорядження стало погодження технічної документації Держкомземом у Старобільському районі Луганської області, яким було запропоновано затвердити технічну документацію та площу земельних ділянок, які перебувають в постійному користуванні Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство". Тобто, згідно вимог чинного законодавства процедура прийняття розпорядження дотримана, підстав для оскарження не вбачається. Виготовлення державних актів стало реалізацією оскаржуваного розпорядження. Після виготовлення державного акта, дію розпорядження від 01.03.2011 № 118 було вичерпано.

Також відповідач зазначає, що в Державному акті позивача відсутні координати земельної ділянки, будь-яка технічна документація також відсутня. До того ж, чинний Земельний кодекс України та Закон України "Про фермерське господарство" не містить норми, яка б дозволила фермерським господарствам мати у своєму складі земельні ділянки на праві постійного користування. Крім того, земельну ділянку, виділену позивачу, неможливо ідентифікувати на місцевості, у зв`язку з відсутністю технічної документації та відсутністю координат на самому державному акті на право постійного користування землею. Таким чином, позивач не може підтвердити, що саме за рахунок його земельної ділянки Старобільська районна державна адміністрація Луганської області передала земельні ділянки Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" згідно Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 172665. Тому, вимога позивача необґрунтована, оскільки не доведено порушення його прав при прийнятті головою Старобільської районної державної адміністрації Луганської області оскаржуваного розпорядження.

Позивач у відповіді на відзив від 11.01.2021 № б/н зазначає, що про передачу Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" земельної ділянки площею 30,2415 га позивачу стало відомо із матеріалів кримінального провадження, в межах якого накладено арешт на техніку позивача, яка обробляла земельну ділянку площею 13,8 га, а також на врожай, зібраний саме з цієї земельної ділянки. Вказані підстави стали підставою для звернення до суду, оскільки питання щодо права користування земельною ділянкою площею 13,8 га стосується майнових прав позивача. Крім того, позивач вказує, що не заперечує проти призначення судової земельно-технічної експертизи, проведення якої, на думку позивача, можливо доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Також позивачем запропоновано питання, роз`яснення якого потребує висновку експерта.

Третьою особою - Державним підприємством "Старобільське лісомисливське господарство" надані пояснення щодо позову від 06.01.2021 № б/н, в яких останній зазначає, що підставою для набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку, тому посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 вважає, що у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним Державного акта слід відмовити, оскільки визнання недійним державного акта не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого незаконного володіння. Крім того, виділена земельна ділянка призначена для ведення лісового господарства, тому знаходиться під посиленою правовою охороною держави, тому приватна особа, якою є фермерське господарство "Узнік і К", не може за допомогою звернення до суду заволодіти земельною ділянкою лісогосподарського призначення, у зв`язку з чим в позові селянського фермерського господарства "Узнік і К" слід відмовити за необґрунтованістю.

Від третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області надійшло клопотання від 06.01.2021 № б/н про долучення до матеріалів справи копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками, які розташовані за межами населених пунктів на території, яка за даними земельного кадастру враховується в Верхньопокровській, Веселівській, Малохатській, Курячівській, Вишнівській, Шпотинській, Підгорівській та Половинкинській сільських радах Старобільського району Луганської області.

12.01.2021 від відповідача у справі надійшла заява від 05.01.2021 № 01-22/15 про розгляд справи без участі представника за наявними в матеріалах справи документами. Крім того, у вказаній заяві відповідач повідомив, що надати копію проекту відводу земельної ділянки площею 14,3 га не має можливості, оскільки вся документація із землеустрою зберігається в територіальних органах Держгеокадастру згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1553 "Про затвердження Положення про Державний фонд документації із землеустрою".

Оскільки для повного та всебічного розгляду справи необхідно було встановити чи має місце накладання земельних ділянок, що своєю чергою, потребує спеціальних знань, суд ухвалою від 12.01.2021 у справі № 913/652/20 призначив судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручив Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення експертів судової земельно-технічної експертизи поставив питання відповідно до ухвали суду, провадження у справі № 913/652/20 зупинив до закінчення експертних досліджень та отримання висновку експерта.

За супровідним листом Господарського суду Луганської області від 26.01.2021 матеріали господарської справи № 913/652/20 направлено до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, який реорганізовано шляхом приєднання до Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України.

06.10.2021 на адресу суду за супровідним листом Донецького відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України від 30.09.2021 № 385/21 надійшли матеріали справи № 913/652/20 разом з висновком експерта № 385 від 03.09.2021 за результатами проведення земельно-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 18.10.2021 провадження у справі поновлено, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 02.12.2021, повідомлено учасників справи про призначення справи до розгляду в підготовчому провадженні на 09.11.2021 о 12 год. 00 хв. та зобов`язано позивача в строк до 08.11.2021 надати суду докази оплати експертизи.

05.11.2021 від Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К" за супровідним листом від 27.10.2021 надійшло платіжне доручення від 02.02.2021 № 294 про оплату експертизи в розмірі 25 888 грн 90 коп.

Ухвалою суду від 09.11.2021 закрито підготовче провадження та повідомлено учасників справи про призначення справи до судового розгляду по суті на 30.11.2021.

25.11.2021 на адресу суду через підсистему "Електронний суд" від третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області надійшла заява про розгляд справи без участі представника з урахуванням наданих пояснень.

У судове засідання прибув представник позивача.

Інші учасники судового процесу правом на участь у судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 09.11.1993 відповідно до вимог Закону України від 20.12.1991 № 2009-XII "Про селянське (фермерське) господарство" зареєстрував Селянське (фермерське) господарство "Узнік і К".

Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 17.03.1997 № 156 "Про надання земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для розширення фермерського господарства" затверджено проект відведення земельної ділянки, розроблений госпрозрозрахунковим виробничим бюро при Старобільському районному відділі земельних ресурсів, що передбачає надання громадянину ОСОБА_1 в постійне користування земельної ділянки площею 14,3 га (пасовищ - 10,2 га, чагарників - 0,1 га, боліт - 0,9 га, порушених земель - 3,1 га) для розширення фермерського господарства із земель запасу, розташованих на території Верхньопокровської сільської Ради народних депутатів (том № 1, аркуш справи 19).

На підставі вказаного розпорядження громадянину ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку площею 13,8 га для розширення фермерського господарство "Узнік і К", яка розташована на території Верхньопокровської сільської ради, про що 27.12.1999 було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ЛГ № , який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 194 (том № 1, аркуш справи 12).

01.03.2011 розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області № 118 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками ДП "Старобільське лісомисливське господарство" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство", які розташовані за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Верньопокровській, Веселівській, Малохатській, Курячівській, Вишневій, Шпотинській, Підгорівській, Половинкинській сільських радах Старобільського району Луганської області.

Пунктом 2 цього розпорядження надано Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування земельні ділянки загальною площею 687,4854 га, зокрема, по Верхньопокровській сільській раді - 54,8254 га та 24.01.2012 видано Державний акт серії ЯЯ № 172665 на право постійного користування земельною ділянкою площею 30,2415 га, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення лісового господарства, кадастровий номер :05:001:0306 (том № 1, аркуш справи 20).

Надання земельної ділянки на праві постійного користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" підтверджується наявним у матеріалах справи Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 24.01.2012 серії ЯЯ № 172665, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00097 (том № 1, аркуш справи 72).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0306 площею 30,2415 га, місце розташування: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада, зареєстровано за Державним підприємством "Старобільське лісомисливське господарство", дата державної реєстрації земельної ділянки - 24.01.2012, документ що посвідчує право - Державний акт від 24.01.2012 ЯЯ 172665 (том № 1, аркуш справи 78).

Інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстроване речове право на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0306 відсутня (том № 1, аркуш справи 81).

Позивач про порушення своїх прав та інтересів дізнався під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 12.07.2020 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 Кримінального кодексу України. Саме під час цього досудового розслідування позивачу стало відомо, що земельна ділянка площею 13,8 га, якою він користується на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії ЛГ № , входить до складу земельної ділянки, наданої у постійне користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" відповідно до Державного акта від 24.01.2012 серії ЯЯ № 172665.

В межах цього кримінального провадження ухвалами слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області Колядовим В.Ю. від 13.07.2020 у справі № 431/2663/20 накладено арешт на техніку позивача, яка обробляла земельну ділянку площею 13,8 га, а також на врожай, зібраний саме з цієї земельної ділянки (том № 1, аркуші справи 23-26).

Не погоджуючись з прийняттям відповідачем вказаного розпорядження та видачею Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, у зв`язку із тим, що сформована земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0306 накладається на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К", що порушує право господарства на безперешкодне та мирне володіння і користування нею, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Предметом даного позову є вимоги позивача про визнання незаконним та скасування розпорядження відповідача від 01.03.2011 № 118 в частині надання Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування земельної ділянки загальною площею 54,8254 га по Верхньопокровській сільській раді, а також визнання недійсним виданого на підставі вказаного розпорядження Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 24.01.2012 серії ЯЯ № 172665.

Спір у справі стосується питання наявності або ж відсутності правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, станом на час прийняття спірного розпорядження) місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст. 25 цього Закону сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного розпорядження) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, які регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 12 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного розпорядження) визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, тощо.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить вимогам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, з метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 903/857/17, від 20.08.2019 у справі № 911/714/18.

Отже, підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 914/73/18, від 14.01.2020 у справі № 910/21404/17.

Зважаючи на викладене, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 17.03.1997 № 156 громадянину ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку площею 13,8 га для розширення фермерського господарство "Узнік і К", яка розташована на території Верхньопокровської сільської ради, про що 27.12.1999 було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ЛГ № , який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 194.

Також, судом встановлено, що Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" на підставі розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 № 118 надано в постійне користування земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0306 загальною площею 30,2415 га, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення лісового господарства, про що 24.01.2012 видано Державний акт, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00097.

Причиною звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів позивач зазначив неправомірне надання в постійне користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0306 загальною площею 30,2415 га на підставі розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 № 118, оскільки зазначена земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку, яка раніше надана на праві постійного користування Селянському (фермерському) господарству "Узнік і К" за Державним актом від 27.12.1999 серії ЛГ № .

З метою повного з`ясування обставини справи судом була призначена судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Донецькому відділенню Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України, та на її вирішення винесено наступне питання:

- чи накладається земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0306 площею 30,2415 га, розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, яка належить на праві постійного користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" відповідно до Державного акта серії ЯЯ № 172665 від 24.01.2012, на земельну ділянку площею 13,8 га, розташовану на території Верхньопокровської сільської ради, яка належить на праві постійного користування ОСОБА_1 на підставі Державного акта серії ЛГ № від 27.12.1999 та фактично якою користується Селянське (фермерське) господарство "Узнік і К"? У разі виявлення факту накладання меж земельних ділянок, яка площа накладання земельної ділянки, що перетинається (накладається)?

За результатами проведеної експертизи судовим експертом Донецького відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України Годяцькою С.В. надано висновок від 30.09.2021 № 385, яким встановлено, що за результатами дослідження підтверджено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0306 площею 30,2415 га, розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхгьопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, яка належить на праві постійного користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" відповідно до Державного акта серії ЯЯ № 172665 від 24.01.2012, накладається на земельну ділянку площею 13,8 га, розташовану на території Верхньопокровської сільської ради, яка належить на праві постійного користування ОСОБА_1 на підставі Державного акта серії ЛГ № від 27.12.1999 та фактично якою користується Селянське (фермерське) господарство "Узнік і К". Площа накладання земельної ділянки, на території що перетинається (накладається) складає 12,93 га (том № 2, аркуші справи 132-150).

Тобто, на час прийняття відповідачем спірного розпорядження земельна ділянка загальною площею 13,8 га належала Селянському (фермерському) господарству "Узнік і К" на праві постійного користування на підставі Державного акта серії ЛГ № від 27.12.1999.

Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без установлення строку.

З урахуванням вимог ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України та ст. 19 Конституції України розпорядження відповідачем спірною земельною ділянкою можливо виключно після припинення у встановленому чинним законодавством порядку права постійного користування Селянському (фермерському) господарству "Узнік і К" на неї.

Із матеріалів справи вбачається, що припинення права постійного користування та вилучення земельної ділянки площею 13,8 га у Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К" в установленому порядку не проводилося.

Відтак зважаючи на підтвердження позивачем свого права користування, за захистом якого він звернувся до суду з відповідним позовом, враховуючи, що право користування Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К" земельною ділянкою не припинено, суд дійшов висновку, що відповідач не мав права передавати земельну ділянку у постійне користування Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство", частина якої знаходяться у постійному користуванні позивача.

Суд зауважує, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

За приписами ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, суд установивши належність земельної ділянки загальною площею 13,8 га Селянському (фермерському) господарству "Узнік і К" на праві постійного користування, яке в установленому законом порядку не припинене, суд дійшов висновку про незаконність передачі відповідачем за оскаржуваним розпорядженням земельної ділянки загальною площею 30,2415 га по Верхньопокровській сільській раді в постійне користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство", яка частково накладається на земельну ділянку позивача, право постійного користування якою підтверджується Державним актом серії ЛГ № від 27.12.1999.

Що стосується позовної вимоги про визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43, яка була чинною на час видачі позивачу Державного акта, державні акти на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю або на право постійного користування землею видаються міськими, селищними, сільськими радами. Якщо рішення було прийнято Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим або обласною радою, то видача державного акта здійснюється районною радою.

Державна реєстрація державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою; договорів оренди - виконавчим органом міської, селищної, сільської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями; державних актів право власності на землю - місцевими державними органами земельних ресурсів (п. 3.3 Інструкції).

Забезпечення державної реєстрації державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди покладається на державні органи земельних ресурсів:

- районні відділи земельних ресурсів;

- управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування;

- Київське та Севастопольське міські управління земельних ресурсів (п. 3.4 Інструкції).

Згідно з п. 3.5 Інструкції державні акти, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею реєструються, відповідно, у:

- Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком 1;

- Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю за формою згідно з додатком 2;

- Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за формою згідно з додатком 3;

- Книзі реєстрації державних актів на право постійного користування землею (громадянами) за формою згідно з додатком 4;

- Книзі реєстрації державних актів на право постійного користування землею (юридичними особами) за формою згідно з додатком 5.

Книги реєстрації державних актів і договорів ведуться відповідними державними органами земельних ресурсів України окремо по кожному селу, селищу, місту. Ці книги прошнуровуються, засвідчуються підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюються гербовою печаткою (п. 3.8 Інструкції).

За приписами п. 4.2 Інструкції другий примірник державного акта або договору, а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у приміщеннях державних органів земельних ресурсів.

Із матеріалів справи вбачається, що право постійного користування земельною ділянкою площею 13,8 га посвідчено Державним актом серії ЛГ № , який 27.12.1999 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 194. Другий примірний державного акта та книга його реєстрації відповідно до п. 4.2 Інструкції зберігалися у відділі земельних ресурсів Старобільської районної державної адміністрації.

Тобто, відповідач не міг не знати про існування Державного акта, державна реєстрація якого була проведена у встановленому, на момент його видання, порядку.

Більш того, відповідно до п. 1.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15.04.1993 № 28, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.04.1993 за № 31, яка була чинною на момент виготовлення технічної документації на земельну ділянку позивача, було передбачено, що технічна документація по складанню державних актів зберігається у відділах земельних ресурсів районних державних адміністрацій, міських (міст обласного підпорядкування) відділах земельних ресурсів, управліннях земельних ресурсів Київської і Севастопольської міської державної адміністрації. Тобто, після затвердження, проект відведення земельної ділянки зберігався у відділах земельних ресурсів Старобільської районної державної адміністрації.

У зв`язку з набранням 08.07.2003 чинності Закону України "Про землеустрій" та затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1553 Положення про Державний фонд документації із землеустрою проект відведення земельної ділянки повинен був бути переданий до Державного фонду документації із землеустрою.

За поясненнями третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 15.02.2021 відповідний проект відведення не передавався до Державного фонду документації із землеустрою (том № 2, аркуші справи 76-79).

Оскільки проект відведення земельної ділянки, який до речі був розроблений госпрозрозрахунковим виробничим бюро при Старобільському відділі земельних ресурсів, не передавався до Державного фонду документації із землеустрою, вказані обставини призвели до незаконної передачі земельної ділянки, до складу якої входить земельна ділянка площею 13,8 га і якою на законних підставах користується позивач.

Крім того, згідно з п. 6 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Проте, положення п. 6 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005.

Відповідно до абзацу 11 п. 5.3 цього рішення ст. 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення.

Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення цього права в інший правовий титул. Право постійного користування зберігається і є чинним до приведення прав та обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою площею 13,8 га зберігається і є чинним до приведення позивачем прав та обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Частиною 1 ст. 173 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Частиною 1 ст. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 (в редакції на 06.04.1999) визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Суд зауважує, що Державні акти про право постійного користування земельною ділянкою є документами, що посвідчують відповідне право.

У спорах, пов`язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видані відповідні державні акти, так і самі акти про право постійного користування.

Право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки в користування, а тому з огляду на приписи ч. 1 ст. 16 ЦК України та ст. 152 Земельного кодексу захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Зважаючи на те, що підставою для видачі оскаржуваного Державного акта серії ЯЯ № 172665 було розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 № 118, яке є незаконним і частково підлягає скасуванню (що свідчить про відсутність правової підстави для існування в юридичній площинні такого Державного акта), та враховуючи ту обставину, що така позовна вимога є похідною від позовної вимоги позивача щодо визнання незаконним і скасування розпорядження відповідача від 01.03.2011 № 118 в частини надання Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування земельної ділянки загальною площею - 54,8254 га, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою також підлягає задоволенню.

Водночас, не можуть бути взяті до уваги посилання третьої особи - Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство" на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, оскільки правовідносини у справі № 183/1617/16 та у даній справі не є подібними.

Спір у справі № 183/1617/16 стосувався оспорювання права власності на земельну ділянку та не містить правових висновків щодо неможливості визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

За таких обставин, позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства) "Узнік і К" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в сумі 4 204 грн 00 коп. за подання позову та витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в сумі 25 888 грн 90 коп. покладаються на відповідача.

У судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К" до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1.Державне підприємство "Старобільське лісомисливське господарство", 2.Головне управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання незаконним і скасування розпорядження та визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою задовольнити.

2.Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 № 118 в частині надання Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування земельної ділянки загальною площею 54,8254 га по Верхньопокровській сільській раді.

3.Визнати недійсним виданий 24.01.2012 Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" Державний акт серії ЯЯ № 172665 на право постійного користування земельною ділянкою площею 30,2415 га, розташованою за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення лісового господарства, кадастровий номер :05:001:0306.

4.Стягнути зі Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, місцезнаходження: вул. Центральна, будинок 35, м. Старобільськ, Луганська область, 92703, ідентифікаційний код 04051632 на користь Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К", місцезнаходження: вул. Центральна, будинок 39б, село Верхня Покровка, Старобільський район, Луганська область, 92713, ідентифікаційний код 20180694 судовий збір в сумі 4 204 грн 00 коп., витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в сумі 25 888 грн 90 коп., видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

6.Повне рішення складено - 08.12.2021.

Суддя Андрій СЕКІРСЬКИЙ