ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" листопада 2021 р. Cправа № 902/834/20

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача - Жукова В.П.,

відповідача - Браславця Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Рильського Костянтина Анатолійовича ( АДРЕСА_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіК" (вул. Острозького, буд. 55, офіс 102, м. Вінниця, 21001)

про витребування майна з чужого незаконного володіння вартістю 678 393,11 грн,

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК" (вул. Острозького, буд. 55, офіс 102, м. Вінниця, 21001)

до: Фізичної особи-підприємця Рильського Костянтина Анатолійовича ( АДРЕСА_1 )

про визнання недійсними договору оренди обладнання та акту прийому-передачі,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець Рильський Костянтин Анатолійович (позивач) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіК" (відповідач) про витребування від відповідача на користь позивача обладнання, яке належить на праві приватної власності позивачу та зобов`язання відповідача повернути позивачу обладнання, перелік якого зазначений в прохальній частині позовної заяви.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 29.12.2020 (головуючий суддя Яремчук Ю.О.) позов задоволено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння відповідача обладнання, яке належить на праві приватної власності позивачу та зобов`язано відповідача повернути позивачу вказане обладнання, перелік якого наведено в резолютивній частині рішення.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 у справі №902/834/20 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення комплексної техніко-криміналістичної, почеркознавчої експертизи документів. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіК" на рішення Господарського суду Вінницької області від 29.12.2020 у справі №902/834/20 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 29.12.2020 у справі №902/834/20 залишено без змін.

Разом з тим відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 14.07.2021 у даній справі задоволено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіК". Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 і рішення Господарського суду Вінницької області від 29.12.2020 у справі №902/834/20 скасовано. Справу №902/834/20 передано на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

28.07.2021 до Господарського суду Вінницької області повернулися матеріали справи №902/834/20 після її перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021 справу №902/834/20 передано на розгляд судді Тварковському А.А.

Ухвалою суду від 02.08.2021 справу №902/834/20 прийнято до свого провадження визначеним складом суду та призначено підготовче засідання на 19.08.2021.

Слід зазначити, що на момент звернення до суду Рильським К.А. припинено діяльність у статусі ФОП за власним рішенням, про що в ЄДРЮОФОП вчинено відповідний запис від 27.02.2019. При цьому за змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її обов`язок не припиняється, а продовжує існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 25.06.2019 у справі, № 904/1083/18 та від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18, а також в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2020 у справі №699/115/20.

Так виходячи із змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, укладеного позивачем як ФОП, фізична особа Рильський К.А. виступає у даних правовідносинах як суб`єкт господарювання.

В межах підготовчого провадження у справі, строк якого протокольною ухвалою від 09.09.2021 продовжено на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України з власної ініціативи суду, вчинено ряд процесуальних дій, зокрема:

- учасниками справи актуалізовано власну процесуальну позицію у даному спорі з урахуванням викладених висновків Верховного Суду у справі №902/834/20, про що подано відповідні пояснення позивача (а.с. 64-71, т. 4) та відповідача (а.с. 125-132, т. 4);

- ухвалою суду від 13.09.2021 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК" до Фізичної особи-підприємця Рильського Костянтина Анатолійовича про визнання недійсними договору оренди обладнання та акту прийому-передачі прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №902/834/20;

- учасники справи скористалися правом на подання заяв по суті спору за зустрічним позовом: Рильським К.А. подано відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 151-167, т. 4), ТОВ ВіК - відповідь на відзив (а.с. 170-179, т. 4);

- судом розцінено заяву представника Рильського К.А. №б/н від 27.10.2021 як заяву про зміну предмету первісного позову, про що постановлено відповідну ухвалу від 28.10.2021 у протокольній формі.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 18.11.2021. При цьому у судовому засіданні 18.11.2021 оголошено перерву до 30.11.2021, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

На визначену дату та час у судове засідання з`явилися усі учасники справи.

Представник Рильського Костянтина Анатолійовича первісний позов підтримав з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмету позову, відповідно до якої у переліку майна, яке підлягає витребуванню у Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіК" зменшено кількість "шнеків" з 4-х штук до 1 штуки та виключено з викладеної у позові вимоги: "та зобов`язати ТОВ "Вік" повернути Рильському Костянтину Анатолійовичу вказане обладнання".

Первісні позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем за власні кошти було придбано виробниче обладнання на загальну суму 678 393,11 грн, яке з метою перебування та використання на виробництві було передано в оренду відповідачу на підставі укладеного між позивачем та відповідачем (в особі директора ОСОБА_2) договору оренди обладнання від 01.01.2014 (далі - Договір оренди). При цьому 01.09.2015 помер директор та засновник відповідача ОСОБА_2 .

Після закінчення строку дії Договору оренди позивач звернувся до нового керівництва відповідача з проханням про повернення належного йому майна, яке було передано в оренду, однак відповідачем таку вимогу проігноровано.

Представник ТОВ "ВіК", в свою чергу, щодо позову заперечив, в т.ч. посилаючись на додатково надані під час нового розгляду справи пояснення, які містяться у матеріалах справи.

Суть заперечень відповідача за первісним позовом, зокрема, зводиться до того, що ряд договорів купівлі-продажу та актів приймання-передачі відповідного обладнання укладені пізніше, ніж Договір оренди, тому такі документи не можуть визнаватися належними та допустимими доказами на підтвердження заявлених позовних вимог.

Окрім того, відповідач за первісним позовом заперечує щодо вибраного позивачем способу захисту порушеного права, враховуючи заявлені позовні вимоги щодо одночасного витребування обладнання на підставі ст. 387 ЦК України та зобов`язання відповідача повернути майно, що є взаємовиключними вимогами.

В свою чергу, в обґрунтування заявленого зустрічного позову Товариство з обмеженою відповідальністю "ВіК" вказує на відсутність доказів підписання колишнім директором ТОВ "ВіК" - ОСОБА_2 . Договору оренди обладнання, укладеного між ТОВ "ВіК та Фізичною-особою підприємцем Рильським К.А. від 01.01.2014 та акту прийому-передачі обладнання по договору оренди від 01.01.2014, що в силу ст.ст. 203, 207 ЦК України має наслідком недійсність такого правочину. При цьому ТОВ "ВіК" заперечує як доказ Висновок експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи ТОВ "Експертно-юридична фірма Соломон" №054/20 від 01.12.2020.

Суть заперечень Рильського Костянтина Анатолійовича на зустрічну позовну заяву зводиться до того, що на підтвердження недійсності спірних правочинів позивачем (за зустрічним позовом) не надано жодного доказу, який би свідчив про факт недійсності таких правочинів При цьому відсутність оригіналу договору та акта у відповідача (первісного позивача) не може свідчити про те, що останні не укладались між сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як стверджує Рильський Костянтин Анатолійович та слідує з матеріалів справи 01.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВіК (в особі директора Швеця В.В.) (Відповідач за первісним позовом - далі відповідач) та Фізичною особою - підприємцем Рильським Костянтином Анатолійовичем (Позивач за первісним позовом - далі позивач) було укладено Договір оренди обладнання (Договір) (а.с. 20-21, т.1).

Згідно з наданим позивачем висновком експерта ТОВ "Експертно-юридична фірма Соломон" від 01.12.2020 № 054/20 за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою Рильського К. А., зроблено висновок, що підпис від імені Швеця В.В. в електрофотокопії договору оренди, та підпис від імені ОСОБА_2 в електрофотокопії акта прийому-передачі обладнання по договору оренди від 01.01.2014 (додаток № 1) виконані самим Швецем В. В.

Пунктом 1.1 Договору, Сторони обумовили, що позивач згоден надати відповідачу в тимчасове безоплатне користування (оренду) обладнання, перераховане в Додатку №1 до даного Договору, а відповідач зобов`язався використовувати дане обладнання за його призначенням та повернути його позивачу в строк та в порядку відповідно до даного договору.

За змістом пунктів 2.16 та 2.1 Договору відповідач зобов`язався повернути Обладнання після закінчення Договору позивачу в належному стані.

Згідно із пунктом 3.2 Договору передача обладнання повинна бути проведена в 3 (три) денний термін з моменту набрання чинності даного Договору з оформленням відповідного акту. Цей акт складається в двох примірниках із зазначенням точного найменування Обладнання, яке передається, його технічного стану на день передачі.

Відповідно до пункту 6.1 Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 1 січня 2018 року.

Позивачем надано суду копію акту прийому-передачі обладнання до договору оренди від 1 січня 2014 року (Додаток № 1), в якому наведено перелік обладнання, яке просить витребувати Позивач у Відповідача (а.с. 28-30, том 2,).

Позивач звертався до відповідача із претензією від 18.06.2020 за №18/06/20 щодо повернення обладнання із зазначенням його переліку (який відповідає переліку обладнання зазначено в прохальній частині позовної заяви), яка була отримана Відповідачем (а.с. 39, 41; т. 1).

У відповіді на претензію відповідач вказав, що до даної претензії не долучено оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів, які підтверджують право Позивача на таке обладнання, а також не долучено документів, які підтверджують факт передачі такого обладнання Відповідачу, у зв`язку із невідповідністю даної претензії вимогам статті 222 Господарського кодексу України дану претензію залишено без розгляду. Водночас, в листі Відповідачем було зазначено, що він звернувся до Лівобережного відділення поліції ГУНП у Вінницькій області, із заявою про вчинення кримінального правопорушення Позивачем, а саме підробки документів.

Предметом первісного позову у даній справі є вимога Позивача про витребування з чужого незаконного володіння Відповідача належного позивачу на праві приватної власності обладнання.

На підтвердження обставин щодо належності позивачу на праві приватної власності витребуваного обладнання до позовної заяви долучено копії документів, а саме: договори купівлі-продажу, акти приймання-передачі, протоколи про проведення аукціону з визначенням переможця, квитанції, рахунки-фактури, довідки, видаткові накладні, прибуткові касові ордери, специфікації, розписки.

Право власності на машину для зняття шкіри та сала, рік випуску 1992, підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 29.11.2013 № 29/11-1, у пункті 1.1 якого зазначено, що на підставі протоколу проведення аукціону від 29.11.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "Квартет" (далі - ТОВ "Квартет") продало, а позивач придбав майно: машину для зняття шкірки та сала, рік виробництва 1992, інформаційною карткою № 1 із найменуванням лота "машинка для зняття шкірки та сала, рік виробництва 1992", протоколом № 1 про проведення аукціону з визначенням переможця, актом прийому-передачі до договору від 29.11.2013 № 29/11-1, довідкою арбітражного керуючого від 11.03.2016 про сплату позивачем коштів за придбане майно.

Право власності на напівгерметичний холодильний компресор, виробник BITZER, рік випуску 2002, підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 29.11.2013 № 29/11-2, у пункті 1.1 якого зазначено, що на підставі протоколу проведення аукціону від 29.11.2013 ТОВ "Квартет" продало, а позивач придбав майно: напівгерметичний холодильний компресор, виробник BITZER, рік випуску 2002, інформаційною карткою № 2 із найменуванням лота "напівгерметичний холодильний компресор, виробник BITZER, рік випуску 2002", протоколом № 2 про проведення аукціону з визначенням переможця, актом прийому-передачі до договору від 29.11.2013 № 29/11-2, довідкою арбітражного керуючого від 11.03.2016 про сплату позивачем коштів за придбане майно.

Право власності на холодильні камери збірні з обладнанням, 2 шт., рік випуску 2002, підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 29.11.2013 № 29/11-3, у пункті 1.1 якого зазначено, що на підставі протоколу проведення аукціону від 29.11.2013 ТОВ "Квартет" продало, а позивач придбав майно: холодильні камери збірні з обладнанням, інформаційною карткою № 3 із найменуванням лота "холодильні камери збірні з обладнанням рік виробництва 2002, кількість 2 шт.", протоколом № 3 про проведення аукціону з визначенням переможця, акт прийому-передачі до договору від 29.11.2013 № 29/11-3, довідкою арбітражного керуючого від 11.03.2016 про сплату позивачем коштів за придбане майно, копіями квитанцій на загальну суму 2406,00 грн.

Право власності на дискову пилку, виробник Freund, модель TYP К 18-01, рік випуску 2002, підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 29.11.2013 № 29/11-4, у пункті 1.1 якого зазначено, що на підставі протоколу проведення аукціону від 29.11.2013 ТОВ "Квартет" продало, а позивач придбав майно: дискова пилка, виробник Freund, модель TYP К 18-01, рік випуску 2002, вартістю 2111,00 грн, інформаційною карткою № 1 із найменуванням лота "дискова пилка виробник Freund, модель TYP К 18-01, рік випуску 2002", протоколом № 4 про проведення аукціону з визначенням переможця, актом прийому-передачі до договору від 29.11.2013 № 29/11-4, довідкою арбітражного керуючого від 11.03.2016 про сплату позивачем коштів за придбане майно, копії квитанцій на загальну суму 2111,00 грн.

Право власності на апарат скороморозильний плиточний, модель АСМП-4, рік випуску 1995, підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 29.11.2013 № 29/11-5, у пункті 1.1 якого зазначено, що на підставі протоколу проведення аукціону від 29.11.2013 ТОВ "Квартет" продало, а позивач придбав майно: апарат скороморозильний плиточний, модель АСМП-4, рік випуску 1995, вартістю 17 023,00 грн, інформаційною карткою № 1 із найменуванням лота "апарат скороморозильний плиточний, модель АСМП-4, рік випуску 1995 ", протокол № 5 про проведення аукціону з визначенням переможця, акт прийому-передачі до договору від 29.11.2013 № 29/11-5, довідкою арбітражного керуючого від 11.03.2016 про сплату позивачем коштів за придбане майно, копіями квитанцій на загальну суму 17 023,00 грн.

Право власності на шпигорізку модель MR-80, рік виробництва 1995, підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 07.02.2014 № 07/02-3, у пункті 1.1 якого зазначено, що на підставі протоколу проведення аукціону від 07.02.2014 ТОВ "Квартет" продало, а позивач придбав майно: шпигорізку модель MR-80, рік виробництва 1995, вартістю 2020,00 грн, протоколом № 3 про проведення аукціону з визначенням переможця, акт прийому-передачі до договору від 07.02.2014 № 07/02-3, довідкою арбітражного керуючого від 11.03.2016 про сплату позивачем коштів за придбане майно, рахунком-фактурою від 07.02.2014 № КВ-3 за лот № 103574-Шпигорізка.

Право власності на ін`єктор, модель ВІ-25, рік виробництва 1995, підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 07.02.2014 №07/02-4, у пункті 1.1 якого зазначено, що на підставі протоколу проведення аукціону від 07.02.2014 ТОВ "Квартет" продало, а позивач придбав майно: ін`єктор, модель ВІ-25, рік виробництва 1995, вартістю 4128,88 грн, протоколом № 4 про проведення аукціону з визначенням переможця, актом прийому-передачі до договору від 07.02.2014 № 07/02-4, довідкою арбітражного керуючого від 11.03.2016 про сплату позивачем коштів за придбане майно, рахунком-фактурою від 07.02.2014 № КВ-4 за лот № 103575-Ін`єктор.

Право власності на вагу платформну ВН-1000-4; чан з нержавіючої сталі; стіл для в`язки ковбас Я2-ФЮГ; столи для обвалки м`яса ФЮБ, 2 шт.; візки Я2-ФЦ1В, 10 шт.; рами коптильні, 16 шт.; ящики ПЕТ, 36 шт., підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 30.06.2011 № 30/06, у пункті 1.1 якого зазначено, що ТОВ "Квартет" передає у власність позивача майно: вагу платформну ВН-1000-4; чан з нержавіючої сталі; стіл для в`язки ковбас Я2-ФЮГ; столи для обвалки м`яса ФЮБ, 2 шт.; візки Я2-ФЦ1В, 10 шт.; рами коптильні, 16 шт, ящики ПЕТ, 36 шт., вартістю 14 636,00 грн; видатковою накладною від 30.06.2011 № 30/06 на суму 14 636,00 грн; прибутковим касовим ордером.

Право власності на масажер Lambda М-300 та кліпсатор Komno КН-22 підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 31.10.2011 № 31/10, у пункті 1.1 якого зазначено, що ТОВ "Квартет" передає у власність позивача майно: масажер Lambda М-300; кліпсатор Komno КН-22 вартістю 27 240,00 грн; видатковою накладною від 31.10.2011 № 31/10 на суму 27 240,00 грн; прибутковим касовим ордером.

Право власності на кутер Alpina РВ-200 підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 17.01.2013 № 17/01, у пункті 1.1 якого зазначено, що ТОВ "Квартет" передає у власність позивача майно: кутер Alpina РВ-200 вартістю 100 234,00 грн; видатковою накладною від 15.03.2013 № 15/03 на суму 100 234,00 грн; копією квитанції від 23.05.2013 на суму 100 777,00 грн; актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 17.01.2013 № 17/01; рахунком-фактурою від 17.01.2013 № 17/01 на суму 100 234,00 грн.

Право власності на крюки для підйому туш підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу № 21/09 від 21.09.2011, у пункті 1.1 якого зазначено, що ТОВ "Квартет" передає у власність позивача майно: крюки для підйому туш вартістю 900,00 грн; видатковою накладною від 21.09.2011 № 21/09 на суму 900,00 грн; прибутковим касовим ордером на суму 900,00 грн.

Право власності на вовчок-м`ясорубку К7-ФВП-200, шприц ковбасний Hatman VF-20-300, підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 04.10.2011 № 04/10, у пункті 1.1 якого зазначено, що ТОВ "Квартет" передає у власність позивача майно: вовчок-м`ясорубку К7-ФВП-200, шприц ковбасний Hatman VF-20-300 вартістю 27 126,00 грн; видатковою накладною від 04.10.2011 № 04/10 на суму 27 126,00 грн; прибутковими касовими ордерами на загальну суму 27 126,00 грн; накладною від 10.12.2013 № 1.

Право власності на машину вакуумну упаковочну, виробник Multivac, модель AG-800, рік випуску 1995, конденсатор повітряного охолодження, виробник Guntner, модель S-GVV066B/2S, рік випуску 2002, підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 10.12.2013, у пункті 1.1 якого зазначено, що Пилипчук І. І. зобов`язався передати у власність позивача майно: машину вакуумну упаковочну, виробник Multivac, модель AG-800, рік випуску 1995, конденсатор повітряного охолодження, виробник Guntner, модель S-GVV066B/2S, рік випуску 2002, а позивач зобов`язався оплатити 18 000,00 грн; актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 10.12.2013 та накладною від 10.12.2013 № 1; інформаційною карткою № 2 про лот "Машина вакуумна упаковочна виробник Multivac, модель AG-800, рік випуску 1995"; договором купівлі-продажу від 29.11.2013 № 29/11-6, за умовами пункту 1.1 якого ТОВ "Квартет" на підставі протоколу проведення аукціону від 29.11.2013 продало, а ОСОБА_3 придбав майно у власність: машину вакуумну упаковочну, виробник Multivac, модель AG-800, рік випуску 1995, вартістю 7756,80 грн, актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 29.11.2013 № 29/11-6; протоколом від 29.11.2013 № 6 про проведення аукціону з визначенням переможця; рахунком-фактурою від 29.11.2013 № КВ-6 на суму 7756,80 грн; довідкою арбітражного керуючого від 11.03.2016 про сплату ОСОБА_3 коштів за придбане майно; інформаційною карткою № 2 про лот "конденсатор повітряного охолодження, виробник Guntner, модель S-GVV066B/2S, рік випуску 2002"; договором купівлі-продажу від 29.11.2013 № 29/11-7, за умовами пункту 1.1 якого ТОВ "Квартет" на підставі протоколу проведення аукціону від 29.11.2013 продало, а ОСОБА_3 придбав майно у власність: конденсатор повітряного охолодження, виробник Guntner, модель S-GVV066B/2S, рік випуску 2002, вартістю 1366,80 грн; актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 29.11.2013 № 29/11-7; довідкою арбітражного керуючого від 11.03.2016 про сплату ОСОБА_3 коштів за придбане майно; рахунком-фактурою від 29.11.2013 № КВ-7.

Право власності на котел піролазний ORLAN 130 SUPER підтверджується наступними доказами: видатковою накладною від 30.09.2013 № 53198; сервісною книжкою; інструкцією до кола; прибутковим касовим ордером.

Право власності на льодогенератор, рік виробництва 1992; повітряохоложувач виробник Kuba, модель DEA 094, рік виробництва 2002; шлях підвісний для транспортування туш загальною довжиною 360 м, рік виробництва 1992, підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 20.01.2014 № 1, за пунктом 1.1 якого ОСОБА_4 зобов`язався передати у власність позивача майно: льодогенератор, рік виробництва 1992; повітряохоложувач, виробник Kuba, модель DEA 094, рік виробництва 2002; шлях підвісний для транспортування туш загальною довжиною 360 м, рік виробництва 1992, вартістю 18 400,00 грн; акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 20.01.2014 № 1; протоколом № 7 про проведення аукціону з визначенням переможця; довідкою арбітражного керуючого Гонти О. А. від 11.03.2016 про сплату ОСОБА_4 коштів за придбане майно; протокол № 10 про проведення аукціону з визначенням переможця за лотом "повітряохоложувач, виробник Kuba, модель DEA 094, рік виробництва 2002"; довідкою арбітражного керуючого Гонти О. А. від 11.03.2016 про сплату ОСОБА_4 коштів за придбане майно; протоколом № 12 про проведення аукціону з визначенням переможця за лотом "шлях підвісний для транспортування туш загальною довжиною 360 м, рік виробництва 1992".

Право власності на китаянки н/ж, 35 шт.; рами коптильні н/ж, 30 шт.; візки для тари н/ж, 25 шт.; жарочну шафу № 20М89051005; вакуумну пакувальну машину SUPER VAC А-1232 TYP GK 289 Baujahr, рік випуску 2003; підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 25.06.2013, за пунктом 1.1 якого фізична особа-підприємець Копотіенко С. М. зобов`язався передати у власність позивача майно: китаянки н/ж, 35 шт.; рами коптильні н/ж, 30 шт.; візки для тари н/ж, 25 шт.; жарочну шафу № 20М89051005; вакуумну пакувальну машину SUPER VAC А-1232 TYP GK 289 Baujahr, рік випуску 2003, вартістю 83 700,00 грн; накладною № 25 від 25.06.2013 на суму 83 700,00 грн; актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 25.06.2013 та накладною від 25.06.2013 № 25.

Право власності на шприц ВЗ-ФКА-01 № 0853692; перекрутчик; гідропідйомник; шнеки в кількості 4 шт.; холодильний компресор COPELAND DLP 401-EWL-000 № 0675964 підтверджується наступними доказами: накладною від 30.05.2004 № 89 на суму 57 700,00 грн; актом приймання-передачі обладнання до накладної № 89.

Право власності на холодильний компресор, виробник BITZER, TYP 2N-5.2Y № 65680834; ін`єктор RUHLE 30; випаровувачі TYP КР 108Е, 2 шт.; холодильний компресор, виробник BITZER, TYP 2N-5.2Y № 65313169; ресівер TYP ТК 55 № 3890667, рік випуску 1990; конденсатор АСЕ51ВЗН.0007 № AY 2/11/2003; конденсатор мод. AKA 2Х-10.0С № 806; підтверджується наступними доказами: специфікацією на виробниче обладнання б/у, яке передається позивачу від фірми "Базби" в особі директора Збигнева Крутника від 15.05.2013; розпискою про отримання коштів від позивача в сумі 3000 доларів на купівлю обладнання від 08.05.2013; актом приймання-передачі обладнання від 20.05.2013.

Право власності на холодильний компресор, виробник BITZER, typ 6G-302.Y-40P № 166410986; холодильний компресор, виробник BITZER, typ 4V.6.2Y № 65450149; холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2 № 382003; випаровувач, виробник Herstek, № 400/472691.1, рік випуску 2003; випаровувач, виробник GUNTER, № 359951; випаровувач, виробник Fricotek № 330817, typ GHF 045D/37-E; підтверджується наступними доказами: специфікацією на виробниче обладнання б/у, яке передається позивачу від фірми "Базби" в особі директора Збигнева Крутника від 10.05.2013, а саме: холодильний компресор, виробник BITZER, typ 6G-302.Y-40P № 166410986; холодильний компресор, виробник BITZER, typ 4V.6.2Y № 65450149; холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2 № 382003; випаровувач, виробник Herstek, №400/472691.1, рік випуску 2003; випаровувач, виробник GUNTER, № 359951; випаровувач, виробник Fricotek № 330817, typ GHF 045D/37-E; актом приймання-передачі обладнання.

Право власності на масажер, виробник ROSCHERMATІK, 900L № 148203, рік випуску 2003; холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2Y № 65470591; холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2 №441271; випаровувач, виробник FRITERM, typ FEM45.21 №003, рік випуску 2005; випаровувач monofase mod. INR E 502c60E № 251404; підтверджується наступними доказами: специфікацією на виробниче обладнання б/у, яке передається позивачу від фірми "Базби" в особі директора Збигнева Крутника від 22.03.2009, а саме: масажер, виробник ROSCHERMATІK, 900L № 148203, рік випуску 2003; холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2Y № 65470591; холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2 № 441271; випаровувач, виробник FRITERM, typ FEM45.21 №003, рік випуску 2005; випаровувач monofase mod. INR E 502c60E № 251404; актом приймання-передачі.

Право власності на термокамеру б/у REK-MONT; повітряохолоджувач ATLAS typ AV 500Т підтверджується наступними доказами: накладною від 25.06.2005 № 118 про купівлю позивачем обладнання у приватного підприємця Кострицького А. І., термокамери б/у REK-MONT; повітряохолоджувача ATLAS typ AV 500Т на суму 42 600,00 грн; актом приймання-передачі згідно з накладною від 25.06.2005 № 118; розпискою про отримання коштів від позивача; звітом про використання коштів.

Право власності на вовчок-м`ясорубку МП 160 № 035148, рік випуску 1998; вагу товарну ВН-300-1-А; відцентровий очищувач субпродуктів В2-ФОС; візки ковшові И1-ФТН-250, 8 шт.; вагу лабораторну механічну ТЛТ-200; вагу товарну ВНЕ-200; вагу товарну RADWAG WPT 300.1Е., підтверджується наступними доказами: договором купівлі-продажу від 10.02.2014 № 1, за умовами пункту 1.1 якого ОСОБА_5 зобов`язався передати у власність позивача майно: вовчок-м`ясорубку МП 160 № 035148, рік випуску 1998; вагу товарну ВН-300-1-А; відцентровий очищувач субпродуктів В2-ФОС; візки ковшові И1-ФТН-250, 8 шт.; вагу лабораторну механічну ТЛТ-200; вагу товарну ВНЕ-200; вагу товарну RADWAG WPT 300.1Е. за ціною 13 980,00 грн; протокол про проведення аукціону із визначенням переможця від 10.10.2013; довідкою арбітражного керуючого Гонти О. А. від 11.03.2016 про оплату ОСОБА_5 коштів за придбане майно.

Як підтверджується змістом постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №65292073 від 09.08.2021 (а.с. 102-104, т. 4) та згідно акту державного виконавця від 09.06.2021 під час виконання вимог виконавчого документу, а саме наказу №902/834/20 від 26.01.2021 (а.с. 163-165, т. 4) було витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ "ВіК" обладнання, яке належить на праві приватної власності Рильському Костянтину Анатолійовичу перечислене у п. 2 резолютивної частини рішення у даній справі від 29.12.2020 (головуючий суддя Яремчук Ю.О.), крім майна, а саме:

- Ін`єктор, модель ВІ-25, рік виробництва 1995;

- Візки Я2-ФЦ1В, 10 шт.;

- Ящики ПЕТ, 36 шт.;

- Вовчок-м`ясорубку К7-ФВП-200;

- Конденсатор АСЕ51ВЗН.0007 № AY 2/11/2003;

- Випаровувач, виробник Herstek, № 400/472691.1, рік випуску 2003;

- Випаровувач monofase mod. INR E 502c60E № 251404;

- Вагу товарну ВН-300-1-А;

- Відцентровий очищувач субпродуктів В2-ФОС;

- Вагу лабораторну механічну ТЛТ-200;

- Вагу товарну ВНЕ-200;

- Вагу товарну RADWAG WPT 300.1Е.

З огляду на встановлені обставини справи, позиції сторін у справі, суд враховує таке.

Скасовуючи попередні судові акти та направляючи справу на новий судовий розгляд, Верховний Суд, зокрема, вказав:

"У матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу майна банкрута в провадженні у справі про банкрутство від 07.02.2014 № 07/02-3, відповідно до якого на умовах даного договору та на підставі протоколу проведення аукціону від 07.02.2014 № 3 ТОВ "Квартет" (продавець) зобов`язується передати у власність Рильському К. А. (покупець) шпигорізку, модель MR-80, рік виробництва: 1995 (т. 1, а. с. 72).

Також наявна копія договору купівлі-продажу майна банкрута в провадженні у справі про банкрутство від 07.02.2014 № 07/02-4, відповідно до якого на умовах даного договору та на підставі протоколу проведення аукціону від 07.02.2014 № 4 ТОВ "Квартет" (продавець) зобов`язується передати у власність Рильському К.А. (покупець) ін`єктор, модель ВІ-25, рік виробництва: 1995 (т. 1, а. с. 77).

Акти приймання-передачі до договорів купівлі-продажу № 07/2-3 та № 07/02-4 підписані між сторонами договорів 07.02.2014 (т. 1, а. с. 73, 78).

Крім того, відповідно до пункту 1.1 договору купівлі-продажу № 1 від 10.02.2014, копія якого міститься у матеріалах справи, ОСОБА_5 (продавець) зобов`язався передати у власність Рильському К. А. (покупець) майно: вовчок-м`ясорубку МП 160 № 035148, рік випуску 1998; вагу товарну ВН-300-1-А; відцентровий очищувач субпродуктів В2-ФОС; візки ковшові И1-ФТН-250, 8 шт.; вагу лабораторну механічну ТЛТ-200; вагу товарну ВНЕ-200; вагу товарну RADWAG WPT 300.1Е (т.1, а. с. 141).

Тобто судами попередніх інстанцій не враховано, що зазначені договори купівлі-продажу та акти приймання-передачі відповідного обладнання, яке вказане в акті прийому-передачі обладнання до договору оренди, укладені та підписані 07.02.2014 та 10.02.2014, тобто пізніше, ніж був укладений договір оренди (01.01.2014) і передано майно за актом приймання-передачі від 01.01.2014.

Судами попередніх інстанцій також не надано оцінки тому, що договір купівлі-продажу майна банкрута в провадженні у справі про банкрутство від 29.11.2013 № 29/11-7, відповідно до якого на умовах даного договору та на підставі протоколу проведення аукціону від 29.11.2013 продавець зобов`язується передати покупцю конденсатор повітряного охолодження, модель S-GVV 066B/2S, рік виробництва 2002, укладений між ТОВ "Квартет" та ОСОБА_3 (як покупцем), а не з позивачем у цій справі (т. 1, а. с. 105).

Так само суди не оцінили й акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу № 29/11-7 від 29.11.2013, підписаний як покупцем ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 106)."

Відповідно до ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Так, матеріалами справи підтверджується набуття права власності позивачем станом на 04.01.2014 лише на частину майна, заявленого до витребування. При цьому суд враховує твердження позивача, що акт прийому-передачі обладнання по договору оренди від 01.01.2014 (додаток № 1) не містить дати його складання.

Разом з тим у пункті 3.2 договору оренди сторони визначили, що передача обладнання повинна бути проведена в 3 (три) денний термін з моменту набрання чинності даного договору з оформленням відповідного акта, тобто до 04.01.2014.

Таким чином, майно згідно переліку: шпигорізка, модель MR-80, рік виробництва 1995; ін`єктор, модель ВІ-25, рік виробництва 1995; льодогенератор, рік виробництва 1992; повітряохоложувач, виробник Kuba, модель DEA 094, рік виробництва 2002; шлях підвісний для транспортування туш загальною довжиною 360 м, рік виробництва 1992; вовчок-м`ясорубка МП 160 № 035148, рік випуску 1998; вага товарна ВН-300-1-А; відцентровий очищувач субпродуктів В2-ФОС; візки ковшові И1-ФТН-250, 8 шт.; вага лабораторна механічна ТЛТ-200; вага товарна ВНЕ-200; вага товарна RADWAG WPT 300.1Е. об`єктивно не могло передаватися за актом прийому-передачі обладнання за Договором оренди від 01.01.2014, позаяк набуто позивачем пізніше дати складення такого акту.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Стаття 387 Цивільного кодексу України визначає загальне правило, за яким власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У позовах про витребування майна з підстав, передбачених статтею 387 Цивільного кодексу України, до предмета доказування входять: встановлення дійсного власника спірного майна, його правового статусу і встановлення підстав для його витребування у особи, яка володіє спірним майном, наявність саме спірного майна у незаконному володінні відповідача, відсутність правових підстав у відповідача для володіння спірним майном.

Окремо слід зазначити, що віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними. При цьому одна з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів (п. 114 постанови ВП ВС від 18.12.2019 № 522/1029/18).

Суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд, акцентував увагу, що, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що строк дії договору оренди, укладений між сторонами, закінчився 01.01.2018, проте відповідач обладнання, передане в оренду відповідно до вказаного договору, позивачу не повернув.

Тобто між сторонами існували договірні відносини та обов`язок відповідача з повернення майна ґрунтується саме на договорі оренди, пунктом 2.1.6 якого визначено, що відповідач зобов`язується повернути обладнання після закінчення договору позивачу в належному стані.

Отже, за наведених обставин належним способом захисту права позивача є визначений Договором зобов`язально-правовий спосіб повернення обладнання.

Суд враховує, що позивач підтримує первісний позов в порядку віндикації в силу ст. ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, мотивуючи це тим, що відповідач, як на момент досудового врегулювання спору, так і під час розгляду даної справи не визнає факт наявності між сторонами договірних правовідносин та перебування обладнання позивача на підприємстві.

Разом з тим процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що:

1) суд знає право;

2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін;

3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Деталі пояснила Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5726/19.

Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, аніж закон.

Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Матеріалами справи підтверджується, що заявлене до витребування майно перебувало у користуванні відповідача на підставі укладеного між сторонами Договору оренди, строк дії якого закінчився 01.01.2018.

За приписами ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Отже, передане за Договором оренди в користування ТОВ "ВіК" майно підлягає поверненню Рильському Костянтину Анатолійовичу на підставі ч. 1 ст. 785 ЦК України, за винятком обладнання, набуття якого встановлено судом пізніше дати 04.01.2014 (кінцевої дати передачі майна за умовами Договору оренди) та право власності позивача на яке не підтверджено документально (перелік такого майна зазначено вище).

Разом з тим частина майна, що підлягає поверненню Рильському Костянтину Анатолійовичу на підставі ч. 1 ст. 785 ЦК України вже витребувана на його користь в процесі виконання рішення від 29.12.2020 у даній справі за наказом від 26.01.2021.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

У п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК України та наразі є чинною) роз`яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Отже, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування майна згідно переліку:

- машину для зняття шкірки та сала, рік випуску 1992;

- напівгерметичний холодильний компресор, виробник BITZER, рік випуску 2002;

- холодильні камери збірні з обладнанням, 2 шт., рік випуску 2002;

- дискову пилку, виробник Freund, модель TYP К 18-01, рік випуску 2002;

- апарат скороморозильний плиточний, модель АСМП-4, рік випуску 1995;

- вагу платформну ВН-1000-4;

- чан з нержавіючої сталі;

- стіл для в`язки ковбас Я2-ФЮГ;

- столи для обвалки м`яса ФЮБ, 2 шт.;

- рами коптильні, 16 шт.;

- масажер Lambda М-300;

- кліпсатор Komno КН-22;

- кутер Alpina РВ-200;

- крюки для підйому туш, 27 шт.;

- шприц ковбасний Hatman VF-20-300;

- машину вакуумну упаковочну, виробник Multivac, модель AG-800, рік випуску 1995;

- конденсатор повітряного охолодження, виробник Guntner, модель S-GVV066B/2S, рік випуску 2002;

- котел піролазний ORLAN 130 SUPER;

- китаянки н/ж, 35 шт.;

- рами коптильні н/ж, 30 шт.;

- візки для тари н/ж, 25 шт.;

- жарочну шафу № 20М89051005;

- вакуумну пакувальну машину SUPER VAC А-1232 TYP GK 289 Baujahr, рік випуску 2003;

- шприц ВЗ-ФКА-01 № 0853692;

- перекрутчик;

- гідропідйомник;

- шнеки, 1 шт.;

- холодильний компресор COPELAND DLP 401-EWL-000 № 0675964;

- холодильний компресор, виробник BITZER, TYP 2N-5.2Y № 65680834;

- ін`єктор RUHLE 30;

- випаровувачі TYP КР 108Е, 2 шт.;

- холодильний компресор, виробник BITZER, TYP 2N-5.2Y № 65313169;

- ресівер TYP ТК 55 № 3890667, рік випуску 1990;

- конденсатор АСЕ51ВЗН.0007 № AY 2/11/2003;

- конденсатор мод. AKA 2Х-10.0С № 806;

- холодильний компресор, виробник BITZER, typ 6G-302.Y-40P № 166410986;

- холодильний компресор, виробник BITZER, typ 4V.6.2Y № 65450149;

- холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2 № 382003;

- випаровувач, виробник GUNTER, № 359951;

- випаровувач, виробник Fricotek № 330817, typ GHF 045D/37-E;

- масажер, виробник ROSCHERMATІK, 900L № 148203, рік випуску 2003;

- холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2Y № 65470591;

- холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2 № 441271;

- випаровувач, виробник FRITERM, typ FEM45.21 №003, рік випуску 2005;

- термокамеру б/у REK-MONT;

- повітряохолоджувач ATLAS typ AV 500Т;

- фаршемішалку Н-7ФМУ-250 № 02114950.

За змістом ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням закриття провадження у справі в частині предмету спору та необгрунтованістю підстав щодо повернення майна, набуття якого перебуває поза межами укладеного Договору оренди та набуття якого позивачем документально не підтверджено.

Однак, до переліку майна, яке вже витребувано на користь позивача в процесі виконання рішення суду від 29.12.2020 у даній справі, включено обладнання, що, як встановлено судом, набуто пізніше 04.01.2014 (кінцевої дати передачі майна за умовами Договору оренди):

- шпигорізку, модель MR-80, рік виробництва 1995;

- льодогенератор, рік виробництва 1992;

- повітряохоложувач, виробник Kuba, модель DEA 094, рік виробництва 2002;

- шлях підвісний для транспортування туш загальною довжиною 360 м, рік виробництва 1992;

- вовчок-м`ясорубку МП 160 № 035148, рік випуску 1998;

- візки ковшові И1-ФТН-250, 8 шт.

Отже, таке обладнання набуто позивачем безпідставно.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За приписами ч. 3 ст. 333 ГПК України суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він, зокрема, задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011 у справі N 1-25/2011 встановлено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав, у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечую елективне поновлення в правах".

За таких обставин, поворот виконання рішення - це процесуальний спосіб захисту прав боржника, який фактично спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, адже правова підстава для набуття майна відпала.

Враховуючи часткове задоволення первісного позову, у порядку повороту виконання рішення на підставі ст. 333 ГПК України підлягає поверненню Рильським Костянтином Анатолійовичем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіК" безпідставно набуте обладнання:

- шпигорізка, модель MR-80, рік виробництва 1995;

- льодогенератор, рік виробництва 1992;

- повітряохоложувач, виробник Kuba, модель DEA 094, рік виробництва 2002;

- шлях підвісний для транспортування туш загальною довжиною 360 м, рік виробництва 1992;

- вовчок-м`ясорубка МП 160 № 035148, рік випуску 1998;

- візки ковшові И1-ФТН-250, 8 шт.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Разом з тим судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна може визначатися з урахуванням вартості спірного майна, лише у позадоговірних зобов`язаннях (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.12.2020 у справі № 905/105/20)

Окрім того, відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК та наразі є чинною) у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки спір доведено до суду з вини відповідача внаслідок неналежного виконання умов Договору, суд дійшов висновку про відшкодування витрат позивача на сплату судового збору за рахунок відповідача за подання позовної заяви у повному обсязі в сумі 2102 грн ( виходячи зі ставки судового збору за немайновою вимогою, що діяла на момент звернення із позовом до суду).

З тих же мотивів, враховуючи ухвалення рішення за первісним позовом на користь позивача, понесені відповідачем в ході розгляду справи витрати на сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, керуючись положеннями процесуального закону, чинного на час вчинення відповідної процесуальної дії, суд покладає такі судові витрати на відповідача, виходячи зі ставок судового збору за немайновою вимогою, що діяла на момент звернення із позовом до суду (за подання апеляційної скарги в сумі 3 153 грн та за подання касаційної скарги в сумі 4 204 грн).

Окрім того, на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України 15 000 грн судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягають відшкодуванню повністю за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК".

Вирішуючи питання обґрунтованості зустрічного позову про визнання недійсними Договору оренди обладнання від 01.01.2014 та акту прийому-передачі до нього, суд враховує таке.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 цієї ж статті).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17.

У ст. 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові колегії суддів другої судової палати КЦС від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з наданим Рильським Костянтином Анатолійовичем висновком експерта ТОВ "Експертно-юридична фірма Соломон" від 01.12.2020 № 054/20 за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою Рильського К. А. , зроблено висновок, що підпис від імені ОСОБА_2 в електрофотокопії договору оренди, та підпис від імені ОСОБА_2 в електрофотокопії акта прийому-передачі обладнання по договору оренди від 01.01.2014 (додаток № 1) виконані самим ОСОБА_2 .

Разом з тим у зустрічному позові Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІК" заперечує як належний та допустимий доказ висновок такої експертизи, позаяк Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 передбачено, що для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. При цьому акцентує увагу, що експерт, який проводив експертизу - Панчошнік Ірина Зіновіївна відсутня в Державному Реєстрі атестованих судових експертів України.

Суд звертає увагу, що на копіях оспорюваних Договору оренди та акту-прийому передачі обладнання (а.с. 55-57, т. 1; а.с. 28-30, т. 1) окрім підпису директора, справжність якого ТОВ "Вік" заперечується, міститься відтиск печатки вказаного товариства.

Так, печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. При цьому позивачем за зустрічним позовом не доведено фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку із втратою чи викраденням печатки. Тому в суду відсутні підстави вважати, що в даному випадку печатка використовувалася проти волі останнього.

У постанові КГС ВС від 23.07.2019 № 918/780/18 суд прийшов до висновку, що наявність печатки на оскаржуваному правочині, за умови відсутності доказів протиправності використання печатки чи доказів її втрати та/або доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки є додатковим аргументом на користь того, що правочин відповідав волі особи, від імені якої підписано оспорюваний документ та проставлено печатку.

Отже, уся сукупність наявних у справі доказів свідчить, що факт укладення договору та акту між сторонами мав місце.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до положень ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова ВС КГС від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, зокрема, у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі "Дж.К. і інші проти Швеції" ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей"… Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, з урахуванням положень ст. 79 ГПК України, суд приходить до переконання про більшу вірогідність наданих позивачем за первісним позовом доказів на підтвердження , аніж вимог відповідача за первісним позовом, тому зустрічний позов підлягає відмові у задоволенні в повному обсязі.

Окрім того, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц).

Оскільки, суд дійшов висновку про відмову у зустрічному позові з підстав необґрунтованості, відтак відсутні підстави для застосування позовної давності, про що заявлено відповідачем за зустрічним позовом ( а.с. 186-193, том 4).

У зв`язку із відмовою в задоволенні зустрічного позову витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2270 грн відповідно до ст. 129 ГПК України залишаються за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІК".

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі щодо витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіК" (вул. Острозького, буд. 55, офіс 102, м. Вінниця, 21001, ) обладнання, яке належить на праві приватної власності Рильському Костянтину Анатолійовичу ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) відповідно до такого переліку:

- машину для зняття шкірки та сала, рік випуску 1992;

- напівгерметичний холодильний компресор, виробник BITZER, рік випуску 2002;

- холодильні камери збірні з обладнанням, 2 шт., рік випуску 2002;

- дискову пилку, виробник Freund, модель TYP К 18-01, рік випуску 2002;

- апарат скороморозильний плиточний, модель АСМП-4, рік випуску 1995;

- вагу платформну ВН-1000-4;

- чан з нержавіючої сталі;

- стіл для в`язки ковбас Я2-ФЮГ;

- столи для обвалки м`яса ФЮБ, 2 шт.;

- рами коптильні, 16 шт.;

- масажер Lambda М-300;

- кліпсатор Komno КН-22;

- кутер Alpina РВ-200;

- крюки для підйому туш, 27 шт.;

- шприц ковбасний Hatman VF-20-300;

- машину вакуумну упаковочну, виробник Multivac, модель AG-800, рік випуску 1995;

- конденсатор повітряного охолодження, виробник Guntner, модель S-GVV066B/2S, рік випуску 2002;

- котел піролазний ORLAN 130 SUPER;

- китаянки н/ж, 35 шт.;

- рами коптильні н/ж, 30 шт.;

- візки для тари н/ж, 25 шт.;

- жарочну шафу № 20М89051005;

- вакуумну пакувальну машину SUPER VAC А-1232 TYP GK 289 Baujahr, рік випуску 2003;

- шприц ВЗ-ФКА-01 № 0853692;

- перекрутчик;

- гідропідйомник;

- шнеки, 1 шт.;

- холодильний компресор COPELAND DLP 401-EWL-000 № 0675964;

- холодильний компресор, виробник BITZER, TYP 2N-5.2Y № 65680834;

- ін`єктор RUHLE 30;

- випаровувачі TYP КР 108Е, 2 шт.;

- холодильний компресор, виробник BITZER, TYP 2N-5.2Y № 65313169;

- ресівер TYP ТК 55 № 3890667, рік випуску 1990;

- конденсатор АСЕ51ВЗН.0007 № AY 2/11/2003;

- конденсатор мод. AKA 2Х-10.0С № 806;

- холодильний компресор, виробник BITZER, typ 6G-302.Y-40P № 166410986;

- холодильний компресор, виробник BITZER, typ 4V.6.2Y № 65450149;

- холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2 № 382003;

- випаровувач, виробник GUNTER, № 359951;

- випаровувач, виробник Fricotek № 330817, typ GHF 045D/37-E;

- масажер, виробник ROSCHERMATІK, 900L № 148203, рік випуску 2003;

- холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2Y № 65470591;

- холодильний компресор, виробник BITZER, typ 2N-5.2 № 441271;

- випаровувач, виробник FRITERM, typ FEM45.21 №003, рік випуску 2005;

- термокамеру б/у REK-MONT;

- повітряохолоджувач ATLAS typ AV 500Т;

- фаршемішалку Н-7ФМУ-250 № 02114950.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ВіК" (вул. Острозького, буд. 55, офіс 102, м. Вінниця, 21001, ) повернути Рильському Костянтину Анатолійовичу ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) обладнання відповідно до такого переліку:

- візки Я2-ФЦ1В, 10 шт.;

- ящики ПЕТ, 36 шт.;

- вовчок-м`ясорубку К7-ФВП-200;

- конденсатор АСЕ51ВЗН.0007 № AY 2/11/2003;

- випаровувач, виробник Herstek, № 400/472691.1, рік випуску 2003;

- випаровувач monofase mod. INR E 502c60E № 251404.

4. Відмовити у задоволенні позову щодо витребування чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіК" (вул. Острозького, буд. 55, офіс 102, м.Вінниця, 21001, ) такого обладнання:

- шпигорізку, модель MR-80, рік виробництва 1995;

- ін`єктор, модель ВІ-25, рік виробництва 1995;

- льодогенератор, рік виробництва 1992;

- повітряохоложувач, виробник Kuba, модель DEA 094, рік виробництва 2002;

- шлях підвісний для транспортування туш загальною довжиною 360 м, рік виробництва 1992;

- вовчок-м`ясорубку МП 160 № 035148, рік випуску 1998;

- вагу товарну ВН-300-1-А;

- відцентровий очищувач субпродуктів В2-ФОС;

- візки ковшові И1-ФТН-250, 8 шт.;

- вагу лабораторну механічну ТЛТ-200;

- вагу товарну ВНЕ-200;

- вагу товарну RADWAG WPT 300.1Е.

5. Зобов`язати Рильського Костянтина Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ВіК" (вул. Острозького, буд. 55, офіс 102, м. Вінниця, 21001, ) у порядку повороту виконання рішення на підставі ст. 333 ГПК України таке обладнання:

- шпигорізку, модель MR-80, рік виробництва 1995;

- льодогенератор, рік виробництва 1992;

- повітряохоложувач, виробник Kuba, модель DEA 094, рік виробництва 2002;

- шлях підвісний для транспортування туш загальною довжиною 360 м, рік виробництва 1992;

- вовчок-м`ясорубку МП 160 № 035148, рік випуску 1998;

- візки ковшові И1-ФТН-250, 8 шт.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіК" (вул. Острозького, буд. 55, офіс 102, м. Вінниця, 21001, ) на користь Рильського Костянтина Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2 102 грн витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіК" (21001, м. Вінниця, вул. Острозького, буд. 55, офіс 102, ) на користь Рильського Костянтина Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) - 15 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

8. Витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 153 грн та за подання касаційної скарги в сумі 4 204 грн залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВіК".

9. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

10. Витрати за подання зустрічної позовної заяви в сумі 2270 грн залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВіК".

11. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

12. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

13. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відповідні адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; .

Повне рішення складено 10 грудня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - ФОП Рильському К.А. - АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

4,5 - ТОВ "ВІК" - вул. Острозького, буд. 55, офіс 102, м. Вінниця, 21001; .