ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. Справа№ 910/2238/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Розглянувши у письмовому провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2021 у справі № 910/2238/21 (суддя Ягічева Н.І. м. Київ)

за позовом Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС",

м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення 145 129,45 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "УКРЕНЕРГОТРАНС" (далі - позивач/ПрАТ УКРЕНЕРГОТРАНС") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач/АТ "Українська залізниця") про стягнення 145 129,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з травня по червень 2020 відповідачем здійснювалося відправлення порожніх приватних піввагонів, які знаходяться в оперативному управлінні позивача, під навантаження, проте під час руху та знаходження піввагонів на відповідальності залізниці мали місце пошкодження (розукомплектування) наступних вагонів №52738291, 52737640, 52736923, 52878055, 53597209, 52740339, 53510145, 52984663, 52740610, у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача суму збитків у розмірі фактично понесених витрат на придбання запасних частин та витрат, пов`язаних з виконанням поточного ремонту - 145 129,45 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2021 у справі № 910/2238/21 позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС" суму завданих збитків у розмірі 127 821,21 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 1 999,27 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що пошкодження вагонів сталося на путях загального користування, що відносяться до зони відповідальності відповідача та у відповідності до вимог ст. 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, саме залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Однак, задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд зазначив, що не може бути зараховано до суми збитків, що підлягають стягненню з відповідача, вартість встановленої магістральної частини повітророзподільника №66994-12/19 у сумі 16 600,00 грн під час виконання поточного ремонту вагону №52984663 згідно акта від 19.06.2020, складеним між позивачем та ВЧДЕ-2, оскільки актом пошкодження вагона від 23.05.2020, складеному на цей вагон, було засвідчено необхідність ремонту лише 1 шт. головної частини розподілювача повітря, тому необхідність встановлення магістральної частини розподілювача повітря на вагон №52984663 не зумовлена розукомплектуванням вагону під час руху поїзда до станції призначення. Крім того, вартість ремонтних робіт в сумі 708,24 грн, що включена до суми позову, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2021 у справі №910/2238/21 скасувати в частині задоволення позовних та прийняти нове рішення, яким відмовити ПрАТ "УКРЕНЕРГОТРАНС" у стягненні 145 129,45 грн у повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник зазначив, що у позивача відсутні підстави для подання позову, оскільки останній не є стороною за договором перевезення вантажу (залізнична накладна), а понесені позивачем витрати на придбання деталей та ремонт вагонів сталося внаслідок розукомплектування вагонів сторонніми особами, а не з вини відповідача.

Крім того, скаржник вважає, що відсутні підстави для складення комерційних актів по факту розукомплектування вагонів, оскільки такий комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а)невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, баражу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Тобто комерційний акт складається у випадку розкрадання саме вантажу, а не рухомого складу (вагону), тому відповідача до ст.ст. 126, 129 Статуту залізниць України відсутні підстави для стягнення матеріальної відповідальності.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що позивач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подав відзиву на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання останнім відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" у справі №910/2238/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 у справі № 910/2238/21 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2021 у справі №910/2238/21 залишено без руху.

06.10.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла заява про усунення недоліків, а саме: докази сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/2238/21; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2021 у справі №910/2238/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, у період травень-червень 2020 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - перевізник) здійснювалися перевезення вантажів в приватних піввагонах, що знаходилися в оперативному управлінні Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС" (далі - замовник, вантажовідправник).

Відповідно копій залізничних накладних кінцевою станцією призначення зазначено станцію Кривий Ріг регіональної філії "Придніпровська залізниця". Вагони здійснювали рух в порожньому стані до пункту навантаження.

Після прибуття на станцію призначення перевізником було виявлено пошкодження гальмівної системи вагонів, про що були складені відповідні акти загальної форми, а саме:

- Акт загальної форми від 13.05.2020 на вагон № 52740339 (поїзд № 3725), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованою головною та магістральною частиною повітророзподільника, підлягає відчепленню, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 13.05.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектовані головна та магістральна частини повітророзподільника);

- Акт загальної форми від 21.05.2020 на вагон № 53510145 (поїзд № 3565), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 21.05.2020 - перелік пошкоджень вагона: розукомплектована головна частина повітророзподільника);

- Акт загальної форми від 23.05.2020 на вагон № 52984663 (поїзд № 3563), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 23.05.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектована головна частина повітророзподільника);

- Акт загальної форми від 24.05.2020 на вагон №52740610 (поїзд №2122), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-45 (Акт про пошкодження вагона від 24.05.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектовані головна та магістральна частини повітророзподільника);

- Акт загальної форми від 28.05.2020 на вагони №53597209 та №52878055 (поїзд №2122), в якому зазначено, що вагони прибули з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягають технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагони складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 12.06.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектовані головна та магістральна частини повітророзподільників);

- Акт загальної форми від 28.05.2020 на вагон №52736923 (поїзд №3553), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 28.05.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектована магістральна частина повітророзподільника);

- Акт загальної форми від 12.06.2020 на вагон №52737640 (поїзд №3559), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 12.06.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектована головна частина повітророзподільника, відсутні ручні гальма);

- Акт загальної форми від 18.06.2020 на вагон № 52738291 (поїзд №3022), вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 18.06.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектовані головна та магістральна частини повітророзподільника).

Вказані акти про пошкодження вагона із зазначенням переліку пошкоджень та кількісного виміру пошкоджених деталей були складені уповноваженими представниками перевізника на звернення позивача.

В свою чергу, перевізником за кожним фактом розукомплектування гальмівної системи під час руху вагонів подано відповідні заяви до Металургійного ВП Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про те, що факти розукомлектування вагонів мають ознаки крадіжки та про вжиття заходів щодо розшуку осіб, якими скоєно зазначене кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17 у зв`язку з пошкодженням (розукомплектуванням) вказані вагони були відправлені до вагонного депо Батуринська РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" в поточний ремонт з відчепленням.

Також, позивач здійснив придбання нових головних частин повітророзподільника в кількості 11 шт головних та 8 шт магістральних частин повітророзподільника, які в подальшому були передані до СП "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", що підтверджується відповідними актами приймання-передачі деталей вантажних вагонів.

Вищезазначені деталі були придбані позивачем у ТОВ "ОБ`ЄДНАННЯ ЄВРОТРЕЙД", що підтверджується видатковими накладними №НФ000000312 від 01.06.2020, №НФ НФ000000335 від 11.06.2020, платіжними дорученнями №№833 від 15.06.2020 та №985 від 06.07.2020, актами приймання передачі від 01.06.2020 та від 11.06.2020, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до акта приймання-передачі деталей вантажних вагонів від 01.06.2020 позивач передав, а СП "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" прийняв головні частини повітророзподільника у кількості 6 шт. за наступними номерами: 68481-11/19, 72185-12/19, 6015-02/20, 6063-02/20, 7365-02/20, 7380-02/20.

Згідно до акта приймання-передачі деталей вантажних вагонів від 01.06.2020 позивач передав, а СП "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" прийняв магістральні частини повітророзподільника у кількості 2 шт. за наступними номерами: 66655-12/19, 66994-12/19.

Відповідно до акта приймання-передачі деталей вантажних вагонів від 11.06.2020 позивач передав, а СП "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" прийняв головні частини повітророзподільника у кількості 5 шт. за наступними номерами: 3959-01/20, 58316-10/19, 75029-12/19, 4579-01/20, 4576-01/20.

Згідно до акта приймання-передачі деталей вантажних вагонів від 01.06.2020 позивач передав, а СП "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" прийняв магістральні частини повітророзподільника у кількості 6 шт. за наступними номерами: 63891-12/19, 63936-12/19, 64250-12/19, 65640-12/19, 66776-12/19, 66827-12/19.

Позивач зазначає, що у процесі ремонту вагону №52740610 було використано магістральну частину повітророзподільника, яка була придбана у 2018, загальна вартість якої складає 9 1200,00 грн. На підтвердження придбання зазначеної деталі позивач надав видаткову накладну №00000000 від 09.10.2018 та актом приймання- передачі від 09.10.2018.

Відповідно до акта приймання-передачі деталей вантажних вагонів від 27.05.2020 позивач передав, а СП "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" прийняв магістральну частину повітророзподільника за номером 01/18.4636.

В подальшому дані запасні частини при проведенні поточного ремонту з відчепленням пошкоджених (розукомплектованих) вагонів були встановлені на пошкоджені вагони, про що були складені відповідні форми повідомлень ВУ-22, які містяться в матеріалах справи:

- на вагон №52738291 встановлено головну частину повітророзподільника за №3959-01/20 (ВУ-22 від та акт від 08.02.2019 );

- на вагон №52737640 встановлено головну частину повітророзподільника за №7365-02/20 (акт від 21.06.2020);

- на вагон №52736923 встановлено магістральну частину повітророзподільника за №63891-12/19 (ВУ-22 та акт від 03.07.2020);

- на вагон №52878055 - встановлено головну частину 68481-11/19 та магістральну частину 66827- -2 19 повітророзподільника (ВУ-22 та Акт від 03.07.2020);

- на вагон №53597209 - встановлено головну частину №4576-01/20 та магістральну частину 66776-12/19 повітророзподільника (ВУ-22 та Акт від 01,07.2020);

- на вагон №52740339 - встановлено головну частину 72185-12/19 та магістральну частину 66655-12/19 повітророзподільника (ВУ-22 та Акт від 21,06.2020)

- на вагон №53510145 - встановлено головну частину повітророзподільника за №6015-02/20 (ВУ- 22 та Акт від 19.06.2020);

- на вагон №52984663 - встановлено головну частину 7380-02/20 та магістральну частину 66994-2/19 повітророзподільника (ВУ-22 та Акт від 19.06.2020р.);

- на вагон №52740610 - встановлено головну частину №6063-02/20 та магістральну частину 4636-01/18 повітророзподільника (ВУ-22 та Акт від 21.06.2020).

Загальна вартість деталей, які були придбані позивачем та встановлені на пошкоджені вагони, при виконанні поточного ремонту складає 140 880,00 грн з ПДВ.

Приватним акціонерним товариством "УКРЕНЕРГОТРАНС" була здійснена часткова попередня оплата за технічне обслуговування вагонів на рахунок філії ПЗ СП Служби вагонного господарства ВЧДЕ-2 в сумі 50 000,00 грн за платіжним дорученням №833 від 15.06.2020 згідно рахунку №86/253 від 27.05.2020, та в сумі 50 000,00 грн за платіжним дорученням №685 від 06.07.2020 згідно рахунку № 9/253 від 03.07.2020.

На підтвердження здійснення ремонту вагонів та його вартості позивач надав акти приймання-передачі послуг та відповідні деталізовані переліки виконаних вагонним депо ремонтних робіт, а саме:

- акт приймання-передачі наданих послуг №1 т/о від 15.07.2020 до договору № ПР/В-20/102/НЮ дч від 07.20.2020, переліку до акту приймання-передачі наданих послуг №2 т/о від 25.06.2020 до договору №ПР/В-20/102/НЮ дч від 07.20.2020 та переліку до акту приймання-передачі наданих послуг №3 т/о від 30.06.2020 до договору №ПР/В-20/102/НЮ дч від 07.20.2020, вартість виконаних ремонтних робіт без вартості запчастин за розрахунком суду склала 3 541,21 грн, а саме: за вагоном № 52738291 - 499,39 грн, за вагоном №52736923 - 382,78 грн, за вагоном №52878055 - 499, 39 гр., за вагоном №53597209 - 499,39 грн за вагоном №52740339 - 499,39 грн, за вагоном №53510145 - 162,09 грн, за вагоном №52984663 - 499,39 грн, за вагоном №52740610 - 499, 39 грн.

Позивач зазначає, що для прискорення виконання ремонтних робіт ним були придбані нові деталі головної та магістральної частини повітророзподільника у ТОВ "ОБ`ЄДНАННЯ ЄВРОТРЕЙД".

На підтвердження придбання деталей позивач надав копії видаткової накладної №НФ000000312 від 01.06.2020 на суму 73 920,00 грн, якій відповідає Акт приймання-передачі від 01.06.2020 до договору № 1310 пст від 13.10.2017 р. на суму 73 920,00 грн із зазначенням номерів та вартості кожної деталі, видаткової накладної № НФ000000335 від 11.06.2020 на суму 104 760,00 грн, якій відповідає Акт приймання-передачі від 11.06.2020 до договору №1310 пст від 13.10.2020 на суму 104 760,00 грн. із зазначенням номерів та вартості кожної деталі, видаткової накладної № 22 від 09.10.2018 на суму 91 200,00 грн та Акт приймання-передачі від 09.10.2018.

Відтак, як зазначає позивач, бездіяльністю відповідача щодо незбереження вагонів на шляху прямування, позивачу завдано шкоди у розмірі 145 129,45 грн, що складається з вартості запасних частин у розмірі 140 880,00 грн та вартості відновлювальних робіт у розмірі 4 249,45 грн.

В свою чергу, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що у даному випадку з позовом має звертатися вантажоодержувач, або відступити це право вантажовідправнику та з огляду на відсутність доказів складання комерційних актів, що відповідно про пошкодження вантажу, оскільки розукомплектування вагонів не є пошкодженням вагонів, а є фактом крадіжки, позивач має самостійно звертатися до правоохоронних органів для реалізації своїх прав, як потерпілої сторони, на відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення збитків, понесених позивачем у результаті виконаних ремонтних робіт на загальну суму 145 129,45 грн.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частинами першою та третьою статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 2 Статуту залізниць передбачено, що цей Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

У пункті 6 Статуту залізниць визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Місцевим господарським судом встановлено і відповідачем не заперечуються ті обставини, що у травні - червні 2020 нас станції Кривий Ріг було виявлено пошкодження (розукомплектування) спірних вагонів, які (пошкодження) полягали у відсутності головної і магістральної частини повітророзподільника. За фактом встановлення відсутності зазначених деталей вагони, які перебувають в оперативному управлінні ПрАТ "УКРЕНЕРГОТРАНС" , були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать повідомлення форми ВУ-23М.

Згідно з пунктами 6.2.1, 6.2.7 Інструкції №264-Ц при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними. Забороняється ставити в склад поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Відповідно до пунктів 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Як встановлено вище, на виконання цих Правил, у зв`язку з розукомплектуванням спірних вагонів їх було відправлено до Структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" для проведення ремонтних робіт.

За змістом пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Як встановлено вище, для ремонту пошкоджених вагонів позивачем було придбано та надано необхідні деталі на загальну суму 140 880,00 грн та вартості відновлювальних робіт у розмірі 4 249, 45 грн.

Згідно з пунктом 6.4 Правил № 856 порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Таким чином, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і ними залізниця не має права розпоряджатися на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Отже, чинне законодавство у позадоговірних (деліктних) правовідносинах встановлює презумпцію вини залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо залізницею не буде доведено інше.

Разом з тим системний аналіз наведених норм цивільного законодавства свідчить, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою кредитора, вина заподіювача.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи положення статті 74 ГПК України саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно з підпунктом "в" пункту 114 Статуту залізниць залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 126 Статуту залізниць у разі самовільного використання залізницею вагонів (контейнерів), що належать підприємствам або орендовані ними, залізниця сплачує їм плату за користування, встановлену статтею 119 цього Статуту. За пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника в обґрунтування своїх заперечень про те, що пункт 126 Статуту залізниць нібито регулює виключно питання відповідальності залізниці за самовільне використання вагонів та не регулює позадоговірну відповідальність залізниці за завдану шкоду, оскільки зміст абзаців 1, 2 пункту 126 цього Статуту переконливо свідчить про те, що ними регулюються різні правовідносини, а їх помилкове ототожнення скаржником ґрунтується на безпідставному звуженому тлумаченні зазначених диспозитивних норм та суперечить положенням статті 1166 ЦК України та статей 224, 225 ГК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у абзаці 2 пункту 126 Статуту залізниць йдеться про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватних вагонів (майна іншої особи) під час їх використання (перевезення), відтак статус такого майна (вантаж чи порожні вагони) не мають істотного значення для встановлення складу цивільного правопорушення.

У зв`язку з цим спростовуються доводи скаржника про відсутність у позивача підстав для пред`явлення позову з приводу пошкодження вантажу з тих причин, що Товариство не є стороною (вантажовідправником чи вантажоодержувачем) за договором перевезення вантажу (згідно із залізничною накладною), оскільки відповідач помилково ототожнює спірні правовідносини відшкодування позадоговірної шкоди (статті 1166, 1192 ЦК України), які виникли між сторонами, з правовідносинами відшкодування збитків, завданих невиконанням договірного зобов`язання, які є предметом окремого правового регулювання (статті 22, 623 ЦК України).

Відповідна правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду у справі №910/5827/19 від 16.01.2020, №910/313/19 від 20.02.2020.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що витрати на придбання деталей та на ремонт вагонів понесено позивачем внаслідок розукомплектування вагонів і крадіжки деталей сторонніми особами, а не з вини відповідача.

Так, відповідно до підпункту "е" пункту 111 Статуту залізниць залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Колегія суддів звертає увагу, що визначений цим пунктом перелік підстав звільнення залізниці від відповідальності є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Як наслідок, у всіх інших випадках презюмується вина залізниці у завданні збитків.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у разі встановлення винних осіб у пошкодженні спірних вагонів у порядку кримінального судочинства та набрання вироком законної сили, перевізник як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування на підставі частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України.

Щодо вартості відновлювальних ремонтних робіт місцевим господарським судом було встановлено, що позивачем була здійснена часткова попередня оплата за технічне обслуговування вагонів на рахунок філії ПЗ СП Служби вагонного господарства ВЧДЕ-2 в сумі 50 000,00 грн. за платіжним дорученням № 833 від 15.06.2020 згідно рахунку № 86/253 від 27.05.2020, та в сумі 50 000,00 грн за платіжним дорученням № 685 від 06.07.2020 згідно рахунку № 9/253 від 03.07.2020.

На підтвердження здійснення ремонту вагонів та його вартості позивач надав акти приймання-передачі послуг та відповідні деталізовані переліки виконаних вагонним депо ремонтних робіт.

При цьому, як вірно було встановлено місцевим господарським судом, що наданих документів: переліку до акта приймання-передачі наданих послуг № 1т/о від 15.07.2020 до договору № ПР/В-20/102/НЮ дч від 07.20.2020, переліку до акта приймання-передачі наданих послуг № 2 т/о від 25.06.2020 до договору №ПР/В-20/102/НЮ дч від 07.20.2020 та переліку до акта приймання-передачі наданих послуг № 3 т/о від 30.06.2020 до договору №ПР/В-20/102/НЮ дч від 07.20.2020, вартість виконаних ремонтних робіт без вартості запчастин за розрахунком суду склала 3 541,21 грн, а саме: за вагоном № 52738291 - 499,39 грн, за вагоном №52736923 - 382,78 грн, за вагоном №52878055 - 499, 39 грн, за вагоном №53597209 - 499,39 грн за вагоном №52740339 - 499,39 грн, за вагоном №53510145 - 162,09 грн, за вагоном №52984663 - 499,39 грн, за вагоном №52740610 - 499,39 грн.

Відтак, вартість ремонтних робіт в сумі 708,24 грн, що включена до суми позову, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Щодо вартості запчастин, що включені до суми збитків, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивач стверджує, що для прискорення виконання ремонтних робіт ним були придбані нові деталі головної та магістральної частини повітророзподільника у ТОВ "ОБ`ЄДНАННЯ ЄВРОТРЕЙД".

На підтвердження придбання деталей позивач надав копії видаткової накладної № НФ000000312 від 01.06.2020 на суму 73 920,00 грн, якій відповідає Акт приймання-передачі від 01.06.2020 до договору №1310 пст від 13.10.2017 р. на суму 73 920,00 грн із зазначенням номерів та вартості кожної деталі, видаткової накладної №НФ000000335 від 11.06.2020 на суму 104 760,00 грн, якій відповідає Акт приймання-передачі від 11.06.2020 до договору №1310 пст від 13.10.2020 на суму 104 760,00 грн. із зазначенням номерів та вартості кожної деталі, видаткової накладної № 22 від 09.10.2018 на суму 91200, 00 грн та акта приймання-передачі від 09.10.2018.

При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного виноску про можливість зарахування до суми збитків, що підлягають стягненню з відповідача, вартість встановленої магістральної частини повітророзподільника №66994-12/19 у сумі 16 600, 00 грн під час виконання поточного ремонту вагону №52984663 згідно акту від 19.06.2020, складеним між позивачем та ВЧДЕ-2, оскільки актом пошкодження вагона від 23.05.2020, складеному на цей вагон, було засвідчено необхідність ремонту лише 1 шт. головної частини розподілювача повітря.

Таким чином, необхідність встановлення магістральної частини розподілювача повітря на вагон № 52984663 не зумовлена розукомплектуванням вагону під час руху поїзда до станції призначення.

Отже, судом встановлено і відповідачем не спростовано, що внаслідок його неправомірних дій та бездіяльності відбулось розукомплектуванням вагонів, які знаходились в оперативному управлінні позивача, у зв`язку з чим останній зазнав матеріальних збитків.

З огляду на викладене, враховуючи встановлення обставин щодо наявності всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, вини перевізника та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених відповідачем в апеляційній скарзі

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням заявника апеляційної скарги про те, що розукомплектування вагонів не є пошкодженням.

Відповідно до п.6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001), забороняється ставити в склад потягу вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно з п. 6.2.1 зазначеної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином відсутність магістральної частини повітророзподільника, несправність повітророзподільника; відсутність головної частини повітророзподільника; відсутність авторежиму, є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставлення такого вагону в склад потягу.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагони були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Посилання скаржника на те, що позивач не є одержуваченм вантажу, а тому не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу пошкодження вантажу, виходячи з приписів п. «б» ст. 130 Статуту залізниць України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки позов у даній справі заявлено в порядку цивільного законодавства, зокрема, ст. 1166 Цивільного кодексу України, якою гарантовано відшкодування шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особою, яка її завдала.

Тобто, позивач звернувся до суду із даним позовом як особа, яка безпосередньо понесла витрати на ремонт вагонів, що пов`язані з закупівлею за власний рахунок необхідних запасних частин та сплатою за виконані роботи з ремонту.

До того ж, за приписами п. 6.4. Правил Реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004 № 856, порожні вагони, які перевозяться залізницею, мають статус вантажу, а згідно з п. «д» ст. 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі втрати багажу чи вантажобагажу - пред`явник багажної чи вантажобагажної квитанції, а у разі недостачі, псування, пошкодження або прострочення доставки багажу, вантажобагажу - пред`явник акта, виданого залізницею про недостачу, прострочення доставки, псування, пошкодження багажу чи вантажобагажу.

Твердження скаржник про те, що відсутні підстави для складення комерційних актів по факту розукомплектування вагонів, оскільки такий комерційний акт складається у випадку розкрадання саме вантажу, а не рухомого складу (вагону), тому відповідача до ст.ст. 126, 129 Статуту залізниць України відсутні підстави для стягнення матеріальної відповідальності, судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Отже, за змістом пункту 129 Статуту залізниць комерційний акт складається для засвідчення обставин пошкодження саме вантажу, розміщеного всередині вагону, натомість факт пошкодження рухомого складу (вагонів, контейнерів тощо) фіксується шляхом оформлення працівниками залізниці акта про пошкодження вагона (контейнера) форми ВУ-25М, а складання зазначених актів підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем у поданій апеляційній скарзі.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі були спростовані у мотивувальній частині даної постанови.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2021 у справі №910/2238/21, та, відповідно, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України судом покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2021 у справі №910/2238/21 залишити без змін.

4. Матеріали справи №910/2238/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова