ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

13 грудня 2021 року м. ХарківСправа № 922/4899/21
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 24Д, ідентифікаційний код 43589966)
до Комунального підприємства Міськелектротранссервіс (вул. Актюбинська, 24, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код в )
про стягнення 9 342 535,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства Міськелектротранссервіс, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 9 342 535,64 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу № 21/21-торги від 24.05.2021, що укладений між сторонами, зокрема щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару, зокрема електричної енергії.

Разом із позовною заявою до господарського суду Харківської області позивачем надано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 9342535 ,64 грн. (Дев`ять мільйонів триста сорок дві тисячі п`ятсот тридцять п`ять гривен 64 копійки), що знаходяться на рахунках Комунального підприємства Міськелектротранссервіс (ідентифікаційний код юридичної особи 37761936) в банківських установах. Не застосовувати зустрічне зобов`язання за цією заявою.

В підтвердження поданої заяви, посилається на те, що безспірність суми заявленої до стягнення у розмірі 9 342 535,64 грн. підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 27.10.2021. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником КП "Міськелектротранссервіс" є Харківська міська рада, з розміром внеску до статутного фонду 113 667 482,52 грн. Відповідно інформації зі спеціалізованого сайту: "Є-ДАТА" щодо прозорості використання бюджетних коштів КП "Міськелектротранссервіс" починаючи з вересня 2021 отримало з бюджету на свій розрахунковий рахунок 129 262 203,11 грн.

Проте, заявник зазначає, що протягом майже півроку відповідач кошти не сплачує, тому вважає, що накладення арешту на грошові кошти відповідача, які на думку заявника, можуть зменшитись чи взагалі зникнути на момент виконання рішення по даній справі, про стягнення заборгованості в розмірі 9 342 535,64 грн., є заходом досягнення мети забезпечення позову - гарантування задоволення законних вимог позивача, під час виконання судового рішення, у випадку задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, докази, подані в обґрунтування даної заяви, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 4 та 5 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову - є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, підставою пред`явлення позивачем позову до господарського суду - є порушення КП "Міськелектротранссервіс" свого зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу № 21/21-торги від 24.05.2021, укладеного між сторонами даного спору, в частині вчасної та повної сплати за отриману від позивача, протягом червня-липня 2021 року, електричну енергію, в розмірі 9 342 535,64 грн.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення, в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

Суд зауважує, що в даному випадку, як підстава вжиття заходів забезпечення позову має досліджуватись, чи може невжиття таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Такої ж правої позиції дотримується об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому, правовий аналіз норм чинного законодавства свідчить, що заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також надати суду відповідні докази у відповідності до положень ст.ст. 74, 77 ГПК України.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, який компетентний розглядати спір по суті та є гарантією реального виконання рішення суду. При цьому, приймаючи ухвалу про забезпечення позову, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами до забезпечення позову, які вимагаються до застосування, так і з певними діями, які вимагається заборонити вчиняти або зобов`язати вчиняти, та з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 р., "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 р., "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 р., "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 р.) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Позивач посилається на ту обставину, що відповідач умисно ухиляється від виконання свого зобов`язання, не зважаючи на отримання з бюджету з вересня 2021 року на розрахунковий рахунок грошових коштів у розмірі близько 129 262 203,11 грн., проте заборгованість перед позивачем у розмірі 9 342535,64 грн. залишається несплаченою.

При цьому, суд зазначає, якщо заявник буде посилатися тільки на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без відповідного обґрунтування, суд не бути вважати це достатньою підставою для задоволення заяви.

Зазначені заявником у заяві обставини, не свідчать про неможливість виконання рішення суду, у разі задоволення позову саме у даній справі, без застосування відповідних заходів забезпечення позову.

Суд зауважує, що, в даному випадку, накладення арешту на грошові кошти КП "Міськелектротранссервіс", не є заходом щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, оскільки є втручанням в фінансово-господарську діяльність підприємства власника майна та порушення його конституційного права на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивач під час розгляду його заяви про забезпечення позову не надав жодного належного доказу обґрунтованості причини звернення із заявою про забезпечення позову, а також не довів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

А, отже, подана ТОВ "Трейденерджи" заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою, не доведеною належними доказами, а тому, є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 86, 136-140, ст.ст. 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТОВ "Трейденерджи" про забезпечення позову (вх. № 4899/21 від 10.12.2021) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено (підписано) 13.12.2021.

Суддя О.В. Смірнова