ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2021 р. Справа№ 927/1152/15 (927/118/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Полякова Б.М.

Пантелієнка В.О.

секретар судового засідання Ковган О.І.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 18.11.2021

розглянувши апеляційну скаргу Чернігівської міської ради

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2021

у справі №927/1152/15 (927/118/21)

за позовом Закритого акціонерного товариства «Інтерліс» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Пилипенко Тетяни Вікторівни

до Чернігівської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1

про стягнення 648 387,84 грн.

в межах справи за заявою Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області

до Закритого акціонерного товариства «Інтерліс»

про визнання боржника банкрутом

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа №927/1152/15 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Інтерліс» на стадії ліквідаційної процедури, введеної згідно з постановою Господарського суду Чернігівської області від 13.02.2018.

04.02.2021 до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява ЗАТ «Інтерліс» (далі ЗАТ «Інтерліс», позивач) в особі ліквідатора Пилипенко Тетяни Вікторівни (далі Пилипенко Т.В.) до Чернігівської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 648 387,84 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок бездіяльності відповідача.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2021 у справі №927/1152/15 (927/118/21):

- позов ЗАТ «Інтерліс» в особі ліквідатора Пилипенко Т.В. до Чернігівської міської ради про стягнення 648 387,84 грн. задоволено частково;

- стягнуто з Чернігівської міської ради на користь ЗАТ «Інтерліс» 543 540 грн. завданої майнової шкоди, 8 153,10 грн. судового збору;

- відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення 543 540 грн. мотивовано тим, що відповідні витрати позивача на оплату послуг охорони майна здійснені ліквідатором після закінчення встановленого законом строку на ліквідацію боржника, ці витрати є додатковими в розумінні ст. 225 Господарського кодексу України (далі ГК України), тобто є збитками, заподіяними внаслідок протиправної бездіяльності Чернігівської міської ради щодо не розгляду у встановленому порядку та строки клопотання ЗАТ «Інтерліс» від 28.10.2019 № 02-05/139 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду ЗАТ «Інтерліс» земельних ділянок на території міста Чернігова площею 2,0108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, а також площею 4,4887 га по вул. Ціолковського, 11 та прийняття відповідних рішень за результатами його розгляду.

ЗАТ «Інтерліс», внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, протягом 2018 - 2020 років не мало можливості продати на аукціоні власне нерухоме майно з метою задоволення вимог кредиторів, адже позивач був позбавлений права у встановленому порядку розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду земельних ділянок, затвердити її, здійснити державну реєстрацію земельних ділянок в Державному земельному кадастрі з присвоєнням їм кадастрових номерів, після чого продати на аукціоні власне нерухоме майно з метою задоволення вимог кредиторів.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду в частині задоволення позовних вимог ЗАТ «Інтерліс», Чернігівська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції статті 255 Господарського кодексу України (далі - ГПК України), неповним з`ясуванням місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Заперечуючи правильність висновку суду першої інстанції про те, що внаслідок відсутності згоди міської ради на відновлення меж земельної ділянки користувачу унеможливлено затвердження технічної документації із землеустрою, скаржник зазначає, що чинним законодавством взагалі не передбачено порядку надання дозволу на розроблення відповідної технічної документації.

Також в апеляційній скарзі викладено наступні доводи:

- рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/1987/20 від 14.08.2020 стосується обставин нездійснення Чернігівською міською радою розгляду клопотання ЗАТ «Інтерліс» від 28.10.2019 № 02-05/139 та прийняття відповідних рішень за результатами його розгляду, щодо інших заяв ЗАТ «Інтерліс» рішення не приймалося;

- Чернігівською міською радою вжито вичерпні заходи щодо розгляду спірного питання;

- в актах здачі-прийняття послуг за договором від 01.01.2019 № 15 відсутня повна інформація про наданні послуги (обсяг господарської операції, одиницю її виміру тощо), а тому неможливо встановити фактичне надання таких послуг.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2021 апеляційну скаргу Чернігівської міської ради передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Кропивна Л.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 апеляційну скаргу Чернігівської міської ради залишено без руху.

06.08.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Михальської Ю.Б., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021, апеляційну скаргу Чернігівської міської ради передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Кропивна Л.В., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2021 Чернігівській міській раді поновлено строк на апеляційне провадження, відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Кропивної Л.В., Полякова Б.М., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 справу № 927/1152/15 (927/118/21) прийнято до провадження визначеною колегією суддів.

08.09.2021 від ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» Пилипенко Т.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 розгляд справи відкладено.

20.10.2021 від ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» Пилипенко Т.В. надійшли додаткові пояснення.

26.10.2021 від Чернігівської міської ради надійшла заява про долучення до матеріалів справи копій проектів рішень Чернігівської міської ради.

Колегія суддів задовольняє вказане клопотання, оскільки надані разом з клопотанням проекти рішень Чернігівської міської ради опубліковані на офіційному веб-порталі Чернігівської міської ради.

27.10.2021 від ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» Пилипенко Т.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Доманської М.Л., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2021, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Пантелієнко В.О., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 справу прийнято до провадження визначеною колегією суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 розгляд справи відкладено.

10.11.2021 від ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» - арбітражного керуючого Пилипенко Т.В. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Згідно з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 у справі оголошено перерву.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Предметом судового розгляду у цій справі є позовні вимоги про стягнення майнової шкоди, завданої органом місцевого самоврядування.

Позов обґрунтовано тим, що позивач внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, що полягає в ухиленні від розгляду неодноразових звернень ліквідатора - арбітражного керуючого Пилипенка Т.В. про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду земельних ділянок та прийняття з даного приводу відповідного рішення, унеможливлено виготовлення технічної документації із землеустрою та кадастрових номерів земельних ділянок, орендованих ЗАТ «Інтерліс», а також подальша реалізація нерухомого майна в межах встановленого законом та судом строку ліквідаційної процедури ЗАТ «Інтерліс».

З наведених підстав, керуючись статтею 77 Закону України «Про місцеве самоврядування», статтями 1166, 1173, 1174 ЦК України, позивач звернувся з вимогою про стягнення шкоди, яка складається з витрат на охорону майна у розмірі 562 606,24 грн., витрат, пов`язаних з повторним визначенням ринкової вартості майна - 25 600 грн., витрат, пов`язаних з оплатою послуг банку - 11 250,60 грн. та основної грошової винагороди арбітражного керуючого - 48 931 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, згідно з рішенням ІV сесії Чернігівської міської ради ІV скликання «Про надання, вилучення та передачу земельних ділянок в межах міста Чернігова» від 12.09.2002, у зв`язку з передачею будівель та споруд до статутного фонду ЗАТ «Інтерліс», останньому передано земельні ділянки в довгострокову оренду строком на 25 років для обслуговування виробничого комплексу «Завод залізобетонних конструкцій»:

площею 2,108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе,

площею 4,499 га по вул. Ціолковського, 11, в тому числі 0,0308 га - проїзд загального користування.

Згідно свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомості від 26.09.2002, виданих на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.09.2002 № 194, ЗАТ «Інтерліс» належать на праві власності об`єкти нерухомого майна:

- по вул. Ціолковського, 11 в м. Чернігові: адмінбудівля А1-2 площею 702,7 м2, головний корпус площею 3 457,2 м2, центральний склад Б-1, Б1-1 площею 639,8 м2, компресорна В-1, В1 площею 148,1 м2, трансформаторна Й-1 площею 31,0 м2, склад площею 12,1 м2, прохідна з прибудовами Н-2, Н1, Н2 площею 293,6 м2, комірна Р-1 площею 1,9 м2;

- по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1 в м. Чернігові: контора літ. А-1, а-1 площею 116,9 м2, лабораторія Б-1, Б1-1, б-1 площею 73,6 м2, вісова та гараж В-1, в-1 площею 60,8 м2, склад Г-1 площею 74,4 м2, лабораторія ГРП Д-1, д-1 площею 51,0 м2, майстерня Е-1 площею 163,8 м2, побутові приміщення Ж-1, ж1 площею 185,2 м2, склад ГСМ З-1 площею 50,1 м2, реакторна І-2 площею 41,3 м2.

11.12.2002 Чернігівською міською радою (орендодавець) та ЗАТ «Інтерліс» (орендар) укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в довгострокову оренду земельні ділянки, що знаходяться за адресами:

- м. Чернігів, вул. Ціолковського, 11, площею 44 990 м2 (в тому числі 0,0308 га - проїзд загального користування), за цільовим призначенням: землі промисловості, транспорту, зв`язку та іншого призначення - обробка деревини та виробництво виробів з деревини; грошова оцінка земельної ділянки - 5 849 149,90 грн.;

- м. Чернігів, вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, площею 21 080 м2, за цільовим призначенням: землі промисловості, транспорту, зв`язку та іншого призначення - обробка деревини та виробництво виробів з деревини; грошова оцінка земельної ділянки - 3 113 516 грн.

Земельні ділянки передаються в оренду для обслуговування виробничого комплексу «Завод залізобетонних конструкцій»; строк дії договору - 25 років.

Даний договір оренди земельної ділянки посвідчений нотаріально 11.12.2002 та зареєстрований в Управлінні земельних ресурсів Чернігівської міської ради 11.12.2002 за №1787.

11.12.2002 на виконання вказаного договору сторонами складений акт прийому - передачі земельних ділянок в оренду.

Згідно з рішенням ХІІІ сесії Чернігівської міської ради V скликання «Про надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам в межах міста Чернігова, погодження місця розташування об`єктів та надання згоди на розроблення проектів відведення земельних ділянок» від 30.01.2007, враховуючи акт продажу з публічних торгів від 04.12.1998 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2005 по справі № 1/179, вилучено із довгострокової оренди ЗАТ «Інтерліс» земельну ділянку площею 0,0103 га по вул. Ціолковського, 11.

Відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 по справі №620/1987/20, яке набрало законної сили та є чинним,

- позов ЗАТ «Інтерліс» до Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково;

- визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо не розгляду у встановленому порядку та строки клопотання ЗАТ «Інтерліс» від 28.10.2019 № 02-05/139 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду ЗАТ «Інтерліс» земельних ділянок на території міста Чернігова площею 2,0108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, площею 4,4887 га по вул. Ціолковського, 11 та прийняття відповідних рішень за результатами його розгляду;

- зобов`язано Чернігівську міську раду на пленарному засіданні повторно розглянути клопотання ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» від 28.10.2019 №02-05/139 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду ЗАТ «Інтерліс» земельних ділянок на території міста Чернігова площею 2,0108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, площею 4,4887 га по вул. Ціолковського, 11, та винести з даного питання вмотивоване рішення.

Під час розгляду справи №620/1987/20 Чернігівським окружним адміністративним судом встановлено, що 16.07.2018, 20.09.2018, 05.12.2018, 13.02.2019, 24.04.2019, 25.07.2019 ліквідатор ЗАТ «Інтерліс» звертався до Чернігівської міської ради з заявами про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж орендованих земельних ділянок, однак отримував відповіді Управління земельних ресурсів про те, що питання надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою земельних ділянок ЗАТ «Інтерліс» включалися до проектів рішень міської ради, але не набирали необхідної кількості голосів і були зняті з розгляду.

28.10.2019 ліквідатор ЗАТ «Інтерліс» вкотре звернувся до Чернігівської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості): площею 4,499 га, яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Ціолковського, 11 та площею 2,0108 га, яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1.

Листом від 06.11.2019 № 2466/19/вих Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» про те, що до проекту рішення чергової сесії із земельних питань, яка відбудеться наприкінці листопада 2019 року, будуть включені питання надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок: площею 4,4579 га по вул. Ціолковського, 11 та площею 2,0108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1.

Згідно з листом від 02.12.2019 № 2561/19/вих Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» про те, що питання встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості): площею 4,4579 га по вул. Ціолковського, 11 та площею 2,0108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, включено до проекту рішення Чернігівської міської ради № 48/VІІ, але не набрало необхідної кількості голосів і було знято з розгляду.

Згідно з листом від 12.12.2019, направленого на адресу Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, ліквідатор ЗАТ «Інтерліс» просив, зокрема, надати відповідь щодо зазначення площі земельної ділянки за адресою: м. Чернігів, вул. Ціолковського, 11, - 4,4579 га, тоді як в договорі оренди земельної ділянки та акті прийому-передачі земельних ділянок вказано площу 4,499 га, в тому числі 0,0308 га - проїзд загального користування.

Згідно з листом від 15.01.2020 № 45/20/вих Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» про те, що пунктом 22 рішення Чернігівської міської ради «Про вилучення, надання і передачу земельних ділянок в межах м. Чернігова та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок» від 30.01.2007 вилучено з довгострокової оренди земельну ділянку площею 0,0103 га по вул. Ціолковського, 11, а орієнтовна площа земельної ділянки має становити 4,4579 га.

Встановивши, що в даному випадку відомості про зазначені позивачем земельні ділянки до Державного реєстру земель не внесені, і звернення позивача до відповідача з заявами про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) обумовлено саме формуванням пакету документів для здійснення державної реєстрації земельної ділянки, Чернігівський окружний адміністративний суд, з урахуванням положень статей 16, 20, 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», 1, 25, 55 Закону України «Про землеустрій», 12, 123 Земельного кодексу України, статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», дійшов висновку про те, що згода на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надається відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про надання згоди або відмову у наданні такої згоди орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

З урахуванням зазначеного, оскільки обставини, які б робили неможливим прийняття відповідного рішення по суті щодо надання згоди позивачу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідачем не зазначені, Чернігівський окружний адміністративний суд згідно з рішенням від 14.08.2020 по справі №620/1987/20 задовольнив позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Чернігівської міської ради щодо не розгляду у встановленому порядку та строки клопотання позивача від 28.10.2019 № 02-05/139 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду ЗАТ «Інтерліс» земельних ділянок на території міста Чернігова площею 2,0108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, площею 4,4887 га по вул. Ціолковського, 11 та прийняття відповідних рішень за результатами його розгляду; зобов`язання Чернігівську міську раду на пленарному засіданні повторно розглянути клопотання ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» від 28.10.2019 № 02-05/139 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду ЗАТ «Інтерліс» земельних ділянок на території міста Чернігова площею 2,0108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, площею 4,4887 га по вул. Ціолковського, 11, а також про зобов`язання Чернігівської міської ради винести з даного питання вмотивоване рішення.

Викладені обставини є такими, що встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, та за правилами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не доказуються при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи.

В подальшому, згідно з рішенням Чернігівської міської ради від 28.01.2021 № 4/VІІІ-12, ЗАТ «Інтерліс» відмовлено у наданні згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0108 га, по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, та на земельну ділянку, орієнтовною площею 4,4579 га, по вул. Ціолковського, 11, з підстав порушення орендарем умов договору оренди від 11.12.2002 № 1787 в частині виконання зобов`язань та недодержання вимог пункту 3.2, що впливає на розмір орендної плати за земельну ділянку, а також у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати.

На підставі встановлених обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів керується наступним.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодесу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Конституція України (ст. 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені нормами статей 1173, 1174 ЦК України.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такі способи захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб`єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи, органи місцевого самоврядування чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до ст. ст. 1173 - 1175 ЦК така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб).

У таких справах суд, по-перше, має встановити невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам; по-друге, суд встановлює, чи порушуються суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Предметом доказування у даній справі є прийняття незаконного рішення органом державної влади, факт нанесення таким рішенням матеріальної шкоди позивачу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеною шкодою та ухваленим рішенням.

При цьому, для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до положень статей 1166 та 1176 ЦК України необхідна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу досудового розслідування, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювана та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача.

Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з Достатність доказів на нову - Вірогідність доказів та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування вірогідність доказів .

Стандарт доказування вірогідність доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають сторони.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) ЄСПЛ наголошує, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt).

Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Аналогічний підхід до стандарту доказування вірогідність доказів висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання .

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатами апеляційного оскарження колегія суддів дійшла висновку про те, що застосований судом першої інстанції підхід в оцінці доказів відповідає наведеним вимогам.

З урахуванням встановлених обставин справи та викладених положень чинного законодавства колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача протягом 2018 - 2020 років було унеможливлено розроблення та затвердження технічної документації ЗАТ «Інтерліс» із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, переданих йому в оренду, здійснення державної реєстрації цих земельних ділянок в Державному земельному кадастрі з присвоєнням їм кадастрових номерів та подальший продаж майна ЗАТ «Інтерліс» на аукціоні з метою задоволення вимог його кредиторів.

Докази зворотного відповідач суду не надав.

Аргументи скаржника з приводу того, що чинним законодавством не передбачено порядку надання дозволу на розроблення технічної документації, колегія суддів оцінює з урахуванням пункту 5 частини четвертої статті 186 Земельного кодексу України (далі ЗК України), згідно з якою технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування органами місцевого самоврядування затверджується рішенням таких органів, а також частини другої статті 123 ЗК України, відповідно до якої розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Колегія суддів враховує, що у провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа № 927/1152/15 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про банкрутство ЗАТ «Інтерліс» на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду Чернігівської області від 13.02.2018; ухвалою від 11.02.2020 строк ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» арбітражного керуючого Пилипенко Т.В. продовжено до 13.02.2021.

Відповідно до частини першої статті 63 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУПБ) після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні.

Згідно з частиною 6 статті 120 ЗК України істотною умовою договору, на підставі якого набувається право власності (частки у праві спільної власності) на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, пов`язане з переходом права приватної власності на земельну ділянку або прав оренди, емфітевзису, суперфіцію земельних ділянок усіх форм власності, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на такий об`єкт.

З урахуванням положень частини другої статті 120 Земельного кодексу України та частини першої статті 377 ЦК України, згідно з якими до особи, яка набуває право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право користування земельною ділянкою, на якій їх розміщено, на тих самих умовах і в тому самому обсязі, що були в попереднього землекористувача, колегія суддів вважає слушними доводи скаржника з приводу того, що продаж майна ЗАТ «Інтерліс», в тому числі нерухомого, неможливо здійснити без присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, на яких це майно розміщене.

До того ж, суд першої інстанції, виходячи з правової природи процедури реалізації майна на аукціоні, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника аукціону, та зважаючи на особливості, передбачені законодавством щодо проведення аукціону в провадженні у справі про банкрутство, дійшов обґрунтованого висновку про те, що кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні, є істотною умовою такого правочину, який повинен зазначатися як в оголошенні про проведення аукціону, так і у свідоцтві про придбання нерухомого майна з аукціону.

У цьому зв`язку заслуговує на увагу та обставина, що 28.02.2018 та 19.04.2018 ліквідатором ЗАТ «Інтерліс» арбітражним керуючим Пилипенко Т.В. було укладено з ПП «Десна-Експерт-М» договори на виконання землевпорядних робіт з метою розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж орендованих ЗАТ «Інтерліс» земельних ділянок на території за адресами: м. Чернігів, вул. Ціолковського, 11 та м. Чернігів, вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1.

З урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок нездійснення розроблення та затвердження технічної документації ЗАТ «Інтерліс» із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, переданих йому в оренду, нездійснення державної реєстрації цих земельних ділянок в Державному земельному кадастрі з присвоєнням їм кадастрових номерів унеможливлено подальший продаж майна ЗАТ «Інтерліс» на аукціоні з метою задоволення вимог його кредиторів.

У цьому зв`язку заслуговує на увагу та обставина, що 01.01.2019 ліквідатором ЗАТ «Інтерліс» арбітражним керуючим Пилипенко Т.В. (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Князь Ігор» (виконавець) укладений договір про надання послуг по охороні об`єкта № 15, відповідно до умов якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов`язання: організувати та забезпечити охорону об`єкту, товарно-матеріальних цінностей замовника, прийнятих під охорону, недопускання розкрадання цінностей та проникнення сторонніх осіб на об`єкт, що охороняється. Об`єкт замовника розташований за адресою: м. Чернігів, вул. Ціолковського, 11.

Вартість послуг охорони за цим договором становить: 25 000 грн. на місяць без ПДВ; з 01 січня 2020 року - 28 500 грн. (додаткова угода № 1 від 10.12.2019); з 01 вересня 2020 року - 30 220 грн. (додаткова угода № 2 від 28.08.2020).

Надання послуг охорони за вказаним договором та їх оплата підтверджується складеними сторонами договору актами здачі - приймання послуг: від 31.03.2019, від 30.04.2019, від 31.05.2019, від 30.06.2019, від 31.07.2019, від 31.08.2019, від 30.09.2019, від 31.10.2019, від 30.11.2019, від 31.12.2019, від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 30.09.2020, від 31.10.2020, від 30.11.2020, від 31.12.2020, а також платіжними дорученнями: від 18.03.2019 № 18 на суму 25 000 грн., від 16.04.2019 № 20 на суму 25 000 грн., від 22.05.2019 № 24 на суму 25 000 грн., від 18.06.2019 № 25 на суму 23 000 грн., від 09.07.2019 № 26 на суму 27 000 грн., від 07.08.2019 № 27 на суму 25 000 грн., від 10.09.2019 № 28 на суму 24 000 грн., від 13.09.2019 № 29 на суму 1 000 грн., від 18.03.2019 № 18 на суму 25 000 грн., від 09.10.2019 № 31 на суму 25 000 грн., від 08.11.2019 № 32 на суму 25 000 грн., від 13.02.2020 № 2 на суму 28 500 грн., від 05.03.2020 № 3 на суму 28 500 грн., від 06.04.2020 № 5 на суму 28 500 грн., від 06.05.2020 № 6 на суму 28 500 грн., від 15.06.2020 № 7 на суму 28 500 грн., від 13.07.2020 № 8 на суму 28 500 грн., від 10.08.2020 № 9 на суму 28 500 грн., від 15.09.2020 № 10 на суму 28 500 грн., від 13.10.2020 № 11 на суму 30 220 грн., від 16.11.2020 № 12 на суму 30 220 грн., від 11.12.2020 № 13 на суму 30 100 грн.

Усього ЗАТ «Інтерліс» сплачено за послуги охорони ТОВ «Князь Ігор» 543 540 грн.

З урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати на оплату послуг по охороні здійснювались ліквідатором після закінчення встановленого законом строку на ліквідацію боржника, ці витрати підпадають під визначення «додаткових витрат» в розумінні статті 225 Господарського кодексу України, тобто є збитками позивача, які підтверджуються документально, у розмірі 543 540 грн.

З наведених підстав колегія суддів доходить висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт заподіяння шкоди позивачу відповідачем та наявність причинного зв`язку між незаконною бездіяльністю останнього та збитками, про відшкодування яких заявлено позов, тому позовні вимоги в частині стягнення 543 540 грн. підлягають задоволенню.

Докази зворотного відповідач суду не надав.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

До того ж, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги в основному є ідентичними доводам відповідача, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2021 у справі №927/1152/15 (927/118/21) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 13.12.2021.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді Б.М. Поляков

В.О. Пантелієнко