ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2021 р. Справа№ 911/613/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

секретар судового засідання Бендюг І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Плутос» на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2021 (повний текст складено 02.07.2021) у справі № 911/613/21 (суддя - Грабець С.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Плутос»

до Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд»

прo визнання договору оренди діючим,-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2021 Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна компанія «Плутос» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд» про визнання договору оренди діючим.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у відповідача відсутні підстави для розірвання договору оренди №06/2017-1 від 01.08.2017 року в односторонньому порядку.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.06.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано до суду належних доказів, які підтверджували б досягнення домовленостей між сторонами щодо проведення будь-яких видів ремонту приміщення та відшкодування відповідачем вартості ремонту об`єкта оренди, як і не надано документів, що підтверджували б оплату орендної плати позивачем у повному обсязі за період з липня 2019 року до грудня 2019 року. В той час, як рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/3582/20 від 06.08.2020 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 року встановлено, зокрема, що договір оренди №06/2017-1 від 01 серпня 2017 року, укладений між приватним акціонерним товариством Позняки-Жил-Буд та приватним підприємством Інвестиційна компанія Плутос, припинив свою дію з 31.08.2019 року за ініціативою позивача (орендодавця), на підставі п. 10.2.3 договору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна компанія «Плутос» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 року у справі № 911/613/21 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково застосовано положення ст. 75 ГПК України та встановлено, що рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/3582/20 від 06.08.2020 року, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 встановлюють преюдиційні факти для вирішення даного спору, зокрема, щодо розірвання договору оренди №06/2017-1 від 01 серпня 2017 року, укладеного між позивачем та відповідачем, з 31.08.2019. Апелянт зазначив, що у справі №910/3582/20 вирішувалося питання про стягнення заборгованості, однак не вирішувалося питання про розірвання договору оренди. Крім того, суд першої інстанції не врахував доводи позивача про неможливість розірвання договору оренди в односторонньому порядку, оскільки твердження відповідача про неналежне виконання умов договору позивачем в частині своєчасної орендної плати не підтверджується належними доказами. Відповідачем не надано до суду рахунків або звернень до позивача про сплату орендної плати за період липень-серпень 2019 як передбачено договором. На думку апелянта пункт 10.2.3 договору є нікчемним в силу закону та не може бути підставою для розірвання договору оренди.

Водночас, апелянт просить суд:

- витребувати у відповідача підписані сторонами акти наданих послуг оренди за договором оренди №06/2017-1 від 01 серпня 2017 року за липень-серпень 2019 або докази звернення відповідача, у цей період про їх підписання;

надати дату надсилання або надання рахунків у період з 01.01.2019 по 31.08.2019 та докази звернення відповідача про сплату орендної плати у відповідний період.

Згідно із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 3 405, 00 грн.

Апелянтом протягом встановленого вказаною ухвалою строку (десять днів з дня вручення ухвали) були усунені недоліки оформлення апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 20.09.2021 р., у зв`язку із перебуванням суддів Пашкіної С.А. та Шаптали Є.Ю. у відпустці, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Барсук М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 10.11.2021. Встановлено, що відзиви, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання подаються у письмовій формі протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

18.10.2021 Приватним акціонерним товариством «Позняки-Жил-Буд» подано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки рішення суду першої інстанції є законним та прийнято з повним дослідженням усіх доказів у справі.

Сторони чи їх представники у судове засідання 10.11.2021 не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання учасники справи повідомлені належним чином. За висновками суду, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши клопотання апелянта про витребування доказів, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні.

За змістом ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У разі наявності труднощів самостійно надати той чи інший доказ у справі відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи може скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень) або у строк, встановлений судом для їх подання. Процесуальний закон надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку, але тільки за умови, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

Апелянт, заявляючи клопотання про витребування доказів, не наводить обгрунтування неможливості подання відповідного клопотання до суду першої інстанції або неможливості подання відповідних доказів самостійно. За таких обставин, колегія суддів відмовляє у задоволенні відповідного клопотання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 01.08.2017 між Приватним акціонерним товариством "Позняки Жил-Буд" (далі відповідач) та Приватним підприємством "Інвестиційна компанія "Плутос" (далі - позивач) був укладений договір оренди № 06/2017-1 (далі - договір), відповідно до умов якого відповідач передав, а позивач прийняв в оренду приміщення.

Згідно з п. 1.1 договору, відповідач передає, а позивач приймає в тимчасове, платне користування "об`єкти оренди" - приміщення в комплексі будівель за адресою: Україна, смт, Коцюбинське, вул. Доківська, 2 (далі - «комплекс»), а саме: орендовані площі вказуються у додатках до цього договору та складаються відносно до кожного орендованого приміщення (далі "приміщення");

Відповідно до п. 4.1. договору, строк оренди за цим договором починається з моменту прийняття позивачем від відповідача приміщення за актом приймання-передачі (надалі дата початку оренди), відповідно до умов цього договору. Строк оренди становить 1 (один) рік (надалі строк оренди) з дати прийняття по кожному приміщенню окремо. Позивач вступає в строкове платне користування приміщенням за договором не раніше дати підписання сторонами вказаного акту приймання-передачі.

Згідно з п. 4.2. договору, строк оренди, який визначений у п. 4.1. договору по його закінченню, за існуючою згодою сторін продовжується автоматично на один рік, за умови відсутності будь-яких порушень договору з боку позивача. Строк оренди припиняється у випадках дострокового розірвання договору, закінчення строку оренди, а також у інших випадках передбачених чинним законодавством та цим договором. Користування приміщенням після закінчення строку оренди, визначеного у п. 4.1. договору, а також після дострокового припинення (розірвання) договору не допускається.

Відповідно до п. 5.1 договору, починаючи з дати прийняття відповідачем від позивача приміщення за актом приймання - передачі, відповідач сплачує позивачу орендну плату за користування приміщенням.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що позивач сплачує щомісячну оренду плату шляхом банківського переказу на поточний рахунок відповідача, який зазначено у цьому договорі або на інший рахунок, про який позивач може повідомити відповідача у письмовій формі принаймні за 5 (п`ять) робочих днів до дати виставлення рахунку. Факт виконання зобов`язань по цьому договору посвідчується сторонами шляхом підписання акту виконаних робіт. До 05 числа місяця, наступним за звітним, сторони підписують акт виконаних робіт (наданих послуг) - надалі акт. У випадку неповернення відповідачем та/або ненадання мотивованої відмови від підписання акту, який був складений, підписаний, наданий та/або надісланий позивачем на адресу відповідача, протягом 10 календарних днів з моменту вручення та/або відправлення, цей акт вважається прийнятим та підписаним відповідачем.

Згідно з п. 5.7 договору орендна плата сплачується позивачем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі приміщення (дати початку оренди). Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту здачі-приймання приміщення при поверненні приміщення від позивача відповідачу.

Відповідно до п. 5.8 договору орендна плата належить до сплати і сплачується щомісячно авансом протягом 5 (п`яти) календарних днів після отриманих позивачем рахунку від відповідача, оформленого належним чином. Орендна плата повинна сплачуватися банківським переказом на банківський рахунок, вказаний відповідачем в рахунку. Сплата орендної плати вважається здійсненою в день, коли на банківський рахунок відповідача надійшла повна сума орендної плати, що належить до сплати за відповідний місяць.

28 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено додаток №2 до договору оренди №06/2017-1 від 01 серпня 2017, відповідно до умов якого строк оренди приміщення продовжено до 29 грудня 2019 року та встановлено вартість місячної орендної плати з 01.01.2019 - 30 800,00 грн. в т.ч. ПДВ 5 133,33 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2019 року відповідачем направлено позивачу лист №556 про дострокове розірвання договору з 31.08.2019 року, у зв`язку з тим, що позивач порушив умови договору та не сплатив вчасно та в повному обсязі орендну плату за період з 01.01.2019 року до 31.08.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Доводи представника позивача про відсутність боргу по сплаті орендної плати спростовуються, у зв`язку з наступними обставинами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 778 Цивільного кодексу України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Частиною 3 ст. 778 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за найм речі.

Згідно з п. 7.2.4 договору відповідач зобов`язаний своєчасно здійснювати за свій рахунок поточний ремонт приміщення та устаткування/обладнання, інженерних систем та комунікацій, що знаходяться в приміщенні, забезпечувати їх регулярне технічне обслуговування і профілактичний ремонт в такому обсязі і з такою періодичністю, з якою це необхідно для нормального функціонування приміщення. Забезпечити належне збереження приміщення та комунікацій, їх експлуатацію і санітарне утримання, запобігаючи їх пошкодженню або псуванню. Не допускати перевантаження електромереж приміщення. Всі пошкодження приміщення, устаткування/обладнання, що знаходиться в них, комунікацій, а також місць загального користування, вчинені позивачем, його агентами, робітниками, та/або відвідувачами, ремонтуються, відновлюються та/або замінюються позивачем за власний рахунок без наступного відшкодування відповідачем.

Відповідно до п. 7.2.6 договору, відповідач зобов`язаний не здійснювати будь-які види перепланування, переобладнання, внутрішнього та зовнішнього вдосконалення, оздоблювання та поліпшення приміщення, його реконструкцію, зміну схеми діючої електропроводки та іншим чином не переробляти приміщення для цілей оренди на свій розсуд без попередньої письмової згоди на це відповідача. Реалізацію письмово погоджених з відповідачем змін у приміщенні позивач здійснює за свій рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Документів, що підтверджували б досягнення домовленостей між сторонами щодо проведення будь-яких видів ремонту приміщення та відшкодування відповідачем вартості ремонту об`єкта оренди, представником позивача суду надано не було, як і не надано документів, що підтверджували б оплату орендної плати позивачем у повному обсязі за період з липня 2019 року до грудня 2019 року.

Доводи представника позивача про те, що договір оренди №06/2017-1 від 01 серпня 2017 року станом на 01.09.2019 року був діючим, та мав строк дії до 29.12.2019 року, спростовуються, у зв`язку з наступними обставинами справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/3582/20 від 06.08.2020 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 року встановлено, зокрема, що договір оренди №06/2017-1 від 01 серпня 2017 року, укладений між приватним акціонерним товариством Позняки-Жил-Буд та приватним підприємством Інвестиційна компанія Плутос, припинив свою дію з 31.08.2019 року за ініціативою позивача (орендодавця), на підставі п. 10.2.3 договору.

Серед іншого, в мотивувальній частині постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 у справі №910/3582/20 встановлено, що 20.08.2019 року позивач листом № 556 повідомив відповідача про дострокове розірвання спірного договору на підставі п.п.10.2., 10.2.3. договору з 31.08.2019 року, оскільки останній у порушення умов договору оренди належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів, що підтверджується фіскальним чеком від 20.08.2019 року. Тобто, договір оренди припинив свою дію 31.08.2019 року за ініціативою позивача (орендодавця) на підставі п. 10.2.3 договору.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що рішення у справі №910/3582/20 має преюдиціальність є неспроможними з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, встановлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19, постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 19.12.2019 по справі №916/1041/17).

Колегія суддів зазначає, що у справі №910/3582/20 судами встановлено факт припинення дії з 31.08.2019 року за ініціативою позивача (орендодавця) на підставі п. 10.2.3 договору оренди № 06/2017-1 від 01.08.2018. Отже, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з висновками судів, що викладені у рішенні Господарського суду міста Києва та постанові Північного апеляційного господарського суду у справі №910/3582/20.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова КГС ВС від 10.12.2019 по справі №910/6356/19).

Твердження апелянта про неможливість розірвання договору оренди в односторонньому порядку та про нікчемність пункту 10.2.3 спірного договору оренди в силу закону не знаходять свого підтвердження з огляду на наступне.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що сторони дійшли до взаємної згоди про те, що даний договір не може бути розірваним сторонами у односторонньому порядку, крім випадків, передбачених законом і цим договором.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 10.2.3 договору цей договір припиняє свою дію при закінченні строку оренди, а також при достроковому розірванні договору за ініціативою відповідача, якщо позивач не вносить, вносить не в повному обсязі орендну плату та/або інші платежі, у тому числі компенсацію спожитих комунальних послуг, передбачені цим договором, протягом одного місяця або систематично (2 або більше разів) затримує їх оплату.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пункт 10.2.3 договору оренди визначений на розсуд сторін і погоджений ними, не суперечить нормам законодавства, а отже не може бути нікчемним.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом встановлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Плутос» на рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 у справі №911/613/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 у справі № 911/613/21 залишити без змін.

Матеріали справи №911/613/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.12.2021.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко