РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021Справа № 910/13285/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до проОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) визнання дій протиправними

Представники:

від Позивача: не з`явились;

від Відповідача: Риженко Д.М. представник на підставі ордеру);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (надалі також - «Відповідач») про визнання дій протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання дій Відповідача у поданні для державної реєстрації відомостей, які не відповідають дійсності, про виключення ОСОБА_1 з числа фізичних осіб засновників ОСББ «Самоврядна громада Жукова 53-А» протиправними.

16.08.2021 року та 28.08.2021 року Господарським судом міста Києва направлені запити до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) Відповідача.

02.09.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області надійшла інформація, згідно з якою ОСОБА_3 за вказаною адресою зареєстрованим не значиться, для наведення довідки необхідно вказати дату народження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними залишено без руху.

13.09.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області надійшла відповідь на запит.

16.09.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 року відкрито провадження у справі №910/13285/21, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.10.2021 року.

13.10.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про продовження підготовчого провадження та надання часу для подання відзиву.

13.10.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про продовження строку проведення підготовчого провадження на тридцять днів та продовження строку для подання відзиву, а також клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Дубину Аллу Борисівну.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021 року клопотання Позивача про проведення підготовчого судового засідання без участі Позивача та витребування доказів повернуто заявнику без розгляду на підставі ч.4 ст.170 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовче судове засідання 13.10.2021 року з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, встановлено Позивачу строк до п`яти днів з дня отримання відзиву для надання відповіді на відзив; встановлено Відповідачу строк до п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень; відкладено розгляд клопотання Відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Дубину Аллу Борисівну та встановлено Позивачу строк до семи днів для надання письмових пояснень чи заперечень щодо вказаного клопотання; продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання на 10.11.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021 року витребувано від Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (02225, м. Київ, просп. Маяковського 29) належним чином засвідчену копію матеріалів реєстраційної справи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЕКОС-53А" (02166, місто Київ, МАРШАЛА ЖУКОВА, будинок 53-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 39678489).

18.10.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області надійшла відповідь на запит.

26.10.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли матеріали реєстраційної справи.

01.11.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

10.11.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення.

У підготовче судове засідання 10.11.2021 року з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Дубину Аллу Борисівну, оскільки рішення у справі не вплине на права та обов`язки державного реєстратора, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2021 року.

01.12.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення.

В судовому засіданні 01 грудня 2021 року представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання представник Позивача не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду поштового конверту, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, надісланого на адресу Позивача, просив розглянути справу за відсутності Позивача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/13285/21 направлялись на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , визначену Позивачем у вступній частині позовної заяви.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 , викладеного у письмових поясненнях від 01.12.2021 року, про постановлення окремої ухвали у справі, Суд зазначає.

Згідно зі ст. 246 Господарського процесуального кодексу України Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких входить притягнення вказаних осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність у діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду оскарженню не підлягає.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

За змістом наведеної норми, окрема ухвала постановляється лише при вирішенні господарського спору по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 16.02.2018 року у справі №6/303.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч. 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатньо обґрунтованим для постановлення окремої ухвали є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб.

Проте, Суд зазначає, що при розгляді справи №910/13285/21 Судом не встановлено наявності фактичних обставин, з якими пов`язується порушення законодавства України, а тому відсутні правові підстави для постановлення окремої ухвали у даній справі. Таким чином, клопотання ОСОБА_1 , викладеного у письмових поясненнях від 01.12.2021 року, про постановлення окремої ухвали у справі задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 01 грудня 2021 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформленого протоколом №1 від 27.02.2015 року, затверджено статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», у зв`язку з чим 05.03.2015 року проведено державну реєстрацію, номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 0011553. (т.1 а.с. 4-9)

Рішенням позачергових загальних зборів членів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», оформленого протоколом №8 від 13.02.2018 року, зокрема, затверджено склад правління об`єднання в кількості 5 осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (т.1 а.с.10-13)

Згідно з протоколом засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А» №16-п від 14.02.2018 року, обрано головою правління ОСББ «Самоврядна громада Жукова 53-А» Панченка В.В. з 15.02.2018 року. (т.1 а.с.14)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що під час розгляду справи №640/6438/19 він дізнався, що ОСОБА_2 подав до державної реєстрації підписану ним реєстраційну картку, в яку вніс завідомо неправдиві відомості щодо ОСОБА_1 . Проте, жодних рішень про виключення Позивача зі складу засновників (учасників) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А» не приймалось, заяви про вихід Позивач не подавав, а тому Відповідач не мав права представляти об`єднання. За таких підстав, просить Суд визнати дії ОСОБА_2 , які полягають у поданні для державної реєстрації невідповідаючих дійсності відомостей про виключення ОСОБА_1 з числа членів фізичних осіб засновників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», протиправними.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що Позивач з 2015 року є співвласником майна в будинку, а тому є власником прав на управління будинком відповідно до закону. За таких підстав, відсутнє порушене право Позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до норми 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено Судом, рішенням установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, оформленим протоколом №1 від 27.02.2015 року, вирішено створити Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», затверджено статут об`єднання, обрано правління об`єднання у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , обрано ревізійну комісію об`єднання у складі: ОСОБА_9 , ОСОБА_8, ОСОБА_4 (т.1 а.с.206-230)

Рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформленого протоколом №1 від 27.02.2015 року, затверджено статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», у зв`язку з чим 05.03.2015 року проведено державну реєстрацію, номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 0011553. (т.1 а.с. 4-9)

Рішенням позачергових загальних зборів членів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», оформленого протоколом №8 від 13.02.2018 року, зокрема, затверджено склад правління об`єднання в кількості 5 осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (т.1 а.с.10-13)

Рішенням загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», оформленого протоколом б/н від 22.05.2018 року, вирішено: обрати головою зборів ОСОБА_2 та секретарем зборів ОСОБА_10 , змінити назву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку з «Самоврядна громада Жукова 53-А» на «ЕКОС-53А», внести зміни до статуту ОСББ шляхом викладення статуту ОСБВВ в новій редакції; обрати правління у складі: голова правління ОСОБА_2 , заступник голови правління ОСОБА_10 , члени правління ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; обрати ревізійну комісію; уповноважити підписати протокол зборів голову зборів ОСОБА_2 та секретаря зборів ОСОБА_10 , уповноважити підписати нову редакцію статуту голову правління ОСОБА_2 . Справжність підписів ОСОБА_2 та ОСОБА_10 засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копійкою Л.П. за реєстровими №№390, 391. (т.1 а.с.117-118, 121-187)

Рішенням засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», оформленого протоколом №1/05 від 22.05.2018 року, вирішено припинити повноваження попереднього правління ОСББ та голови правління ОСББ Панченка В.В. з 22.05.2018 р., обрати головою правління ОСОБА_2 з 23.05.2018 р., заступником голови правління ОСОБА_10 з 23.05.2018 р., уповноважити голову правління ОСББ ОСОБА_2 подати всі необхідні документи для державної реєстрації відповідних змін. Справжність підписів ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копійкою Л.П. за реєстровими №№386, 387,388, 389, 399. (т.1 а.с.119-120)

Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. (ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до частин 1, 2, 5 та 9 статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься :затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання.

Згідно з п.п.1, 2 розділу ІІІ Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕКОС-53А», затвердженого Рішенням засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», оформленого протоколом №1/05 від 22.05.2018 року, органами управління об`єднання є загальні збори співвласників об`єднання, правління об`єднання, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори співвласників об`єднання. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Загальні збори скликаються не рідше 1 разу на рік. (т.1 а.с.188-197)

Пунктом 3 розділу ІІІ Статуту передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів належать: затвердження статуту об`єднання внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання, членів ревізійної комісії.

Виконавчим органом об`єднання є правління, яке обирається і підзвітне загальним зборам. (п.12 розділу ІІІ Статуту)

Згідно з п.п.21, 22 розділу ІІІ Статуту правління зі свого складу обирає голову правління та його заступника. На виконання своїх повноважень голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів та рішень правління.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2018 року ОСОБА_2 було подано заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, щодо зміни найменування юридичної особи, зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи, зміни складу засновників (учасників) або зміни відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. (т.1 а.с.105-116)

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції на момент подання заяви) документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням. Якщо документи подаються особисто, заявник пред`являє документ, що відповідно до закону посвідчує особу. У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що підтверджує його повноваження (крім випадку, коли відомості про повноваження цього представника містяться в Єдиному державному реєстрі).

Відповідно до положень ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Враховуючи вищенаведені та оцінені Судом доказами, Господарський суд міста Києва зазначає, що ОСОБА_2 , як головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕКОС-53А», на підставі рішення загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», оформленого протоколом б/н від 22.05.2018 року, яке є чинним та у передбаченому чинним законодавством України не визнано недійсним станом на момент розгляду даної справи, було подано 22.06.2018 року заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕКОС-53А» в межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

За таких підстав, Суд не приймає до уваги доводи Позивача, викладені у позовній заяві, що Відповідач не мав права представляти об`єднання. Крім того, Суд не приймає до уваги посилання Позивача на порушення вимог п.10 ч.4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», оскільки при здійсненні державної реєстрації державним реєстратором було перевірено дотримання вимог вказаного закону та не встановлені обставини для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, або для відмови у державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Положеннями статті 20 ГК України та статті 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, дійшовши висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17 та від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц.

У даній справі вимога про визнання дій ОСОБА_2 , які полягають у поданні для державної реєстрації невідповідаючих дійсності відомостей про виключення ОСОБА_1 з числа членів фізичних осіб засновників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», протиправними по своїй суті є вимогою про встановлення обставин та надання їм правової оцінки правомірності прийняття рішень учасником господарської діяльності.

Таким чином, звертаючись до суду з вимогою щодо визнання дій ОСОБА_2 , які полягають у поданні для державної реєстрації невідповідаючих дійсності відомостей про виключення ОСОБА_1 з числа членів фізичних осіб засновників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А», протиправними, Позивач фактично просить установити певні обставини, які відбулись у минулому та надати їм відповідну правову оцінку.

Закон не передбачає такий спосіб захисту цивільних прав або інтересів як визнання протиправними дій суб`єкта цивільних правовідносин, адже задоволення цієї вимоги не призводить до захисту прав, а лише може бути використане для захисту інших прав або інтересів, зокрема у інших судових процесах.

Тому встановлення певних обставин є неналежним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки, розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та законних інтересів учасників господарських відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №910/15651/17, постанові Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18, ухваленій у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, та постановах Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №909/953/18 та від 21.08.2019 у справі №910/13755/18.

Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними є необґрунтованими та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 08 грудня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин