ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/1782/21 (911/2707/21)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кангаро-ЛТД Плюс» (10002, м. Житомир, вул. Київська, буд. 37; )

до відповідача 1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

та відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Стріж-Інвест» (03124, м. Київ, вул. М.Василенка, буд. 7А; )

про визнання недійсними правочинів боржника та витребування майна

у відокремленому провадженні в межах справи № 911/1782/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Кратос» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 2/10, корп. 14, 4 поверх; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кангаро-ЛТД Плюс» (10002, м. Житомир, вул. Київська, буд. 37; )

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Булгакової О.В.

За участю представників сторін:

від ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»: арбітражний керуючий Косякевич С.О.;

від ОСОБА_1 : адвокат Гера Р.Ю.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/1782/21 за заявою ТОВ «МЮК «Кратос» про банкрутство ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» (попереднє найменування ТОВ «Ренесанс-Нерухомість»), прийнята до розгляду ухвалою суду від 22.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» (попереднє найменування ТОВ «Ренесанс-Нерухомість»), введено процедуру розпорядження майном Боржника та призначено розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Косякевича С.О.

На даний час провадження у справі перебуває на стадії попереднього засідання в процедурі розпорядження майном Боржника.

13.09.2021 до суду надійшла позовна заява ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» від 13.09.2021 № 48-0913/910 (вх. № 2701/21) до відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «Стріж-Інвест» про визнання недійсними правочинів боржника на підставі ст. 42 КУзПБ та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В позовній заяві Позивач просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 444, укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 ;

- витребувати у ТОВ «Стріж-Інвест» на користь ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» земельну ділянку, кадастровий номер :72:081:0032, площею 0,0177 га, цільове призначення: для будівництва готельно-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями для торгівлі, громадського харчування та паркінгом, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, земельна ділянка 47 (РНОНМ 00);

- витребувати у ТОВ «Стріж-Інвест» на користь ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» будівлю трансформаторної підстанції ТП-58 (літ. Л), заг. площею 56,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47 (РНОНМ 00).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.09.2021 відкрито відокремлене провадження № 911/1782/21 (911/2707/21) за вказаною позовною заявою за правилами загального позовного провадження в межах справи № 911/1782/21 про банкрутство ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»; підготовче засідання призначено на 12.10.2021; встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень; витребувано докази від Відповідача та приватного нотаріуса КМНО Мироненко О.Ф.

Крім цього ухвалою Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі № 911/1782/21 (911/2707/21) вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Стріж-Інвест» відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися, в тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, передавати в заставу, управління, оренду тощо земельною ділянкою, кадастровий номер :72:081:0032, площею 0,0177 га, цільове призначення: для будівництва готельно-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями для торгівлі, громадського харчування та паркінгом, розташованою за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, земельна ділянка 47 (РНОНМ 00) та будівлею трансформаторної підстанції ТП-58 (літ. Л), заг. площею 56,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47 (РНОНМ 00); заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, окрім вчинення реєстраційних дій, необхідних для виконання судового рішення у даній справі, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :72:081:0032, площею 0,0177 га, цільове призначення: для будівництва готельно-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями для торгівлі, громадського харчування та паркінгом, розташованою за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, земельна ділянка 47 (РНОНМ 00), а також щодо будівлі трансформаторної підстанції ТП-58 (літ. Л), заг. площею 56,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00).

16.09.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача 2 від 16.09.2021 б/№ (вх. № 21719/21) про повернення позовної заяви без розгляду.

28.09.2021 до суду надійшов відзив Відповідача 2 від 26.09.2021 б/№ (вх. № 22621/21) на позовну заяву.

28.09.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача 2 від 26.09.2021 б/№ (вх. № 22622/21) про залишення позовної заяви без розгляду.

28.09.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача 2 від 26.09.2021 б/№ (вх. № 22615/21) про залишення позовної заяви без руху.

28.09.2021 до суду надійшла заява Відповідача 2 від 26.09.2021 б/№ (вх. № 59/21) про відвід судді Наріжного С.Ю. від розгляду справи № 911/1782/21 (911/2707/21), у задоволенні якої відмовлено ухвалою Господарського суду Київської області від 01.10.2021 (суддя Заєць Д.Г.).

29.09.2021 до суду надійшов лист приватного нотаріуса КМНО Мироненко О.Ф. від 27.09.2021 № 29/01-16 (вх. № 22736/21) з доданими доказами, на виконання вимог ухвали суду від 16.09.2021.

29.09.2021 до суду надійшов лист Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.09.2021 № 105/01-6447/1 (вх. № 22733/21) з доданою довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1

06.10.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача 2 від 26.09.2021 б/№ (вх. № 23340/21) про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 12.10.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення підготовчого засідання на 09.11.2021, про що Відповідача 2 повідомлено ухвалою суду від 12.10.2021.

02.11.2021 до суду надійшов відзив Відповідача 1 від 25.10.2021 № 177/21-Р (вх. № 25314/21) на позовну заяву.

02.11.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача 1 від 25.10.2021 № 179/21-Р (вх. № 25315/21) про зупинення провадження у справі.

02.11.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача 1 від 25.10.2021 № 181/21-Р (вх. № 25316/21) про залишення позовної заяви без руху.

02.11.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача 1 від 25.10.2021 № 178/21-Р (вх. № 25323/21) про залишення позовної заяви без розгляду.

В судовому засіданні 09.11.2021 судом було розглянуто вказані вище клопотання Відповідачів 1, 2.

Щодо клопотання Відповідача 2 про повернення позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання Відповідач 2 посилається на п. 5 ч. 5 ст. 174 ГПК України і зазначає, що подана у даній справі позовна заява є аналогічною з позовною заявою у справі № 911/1782/21 (911/2203/21), яка була залишена без розгляду ухвалою Господарського суду Київської області від 07.09.2021. Проте вказана ухвала від 07.09.2021 не набрала законної сили, а тому існують дві справи (№ 911/1782/21 (911/2203/21) та № 911/1782/21 (911/2707/21)), отже Позивачем подано до цього самого суду інший позов до тих самих відповідачів з тим самим предметом і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Київської області перебувало відокремлене провадження № 911/1782/21 (911/2203/21) у межах справи № 911/1782/21 про банкрутство ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» за позовом ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» до відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «Стріж-Інвест» про визнання недійсними правочинів боржника на підставі ст. 42 КУзПБ та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.09.2021 у справі № 911/1782/21 (911/2203/21) позовну заяву залишено без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Кодексом України з процедур банкрутства передбачено, що ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 4 ст. 9 КУзПБ).

Відтак, ухвала Господарського суду Київської області від 07.09.2021 про залишення позову без розгляду, постановлена у відокремленому провадженні № 911/1782/21 (911/2203/21) у межах справи № 911/1782/21 про банкрутство ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс», набрала законної сили 07.09.2021, що спростовує доводи Відповідача 2 про одночасне існування двох проваджень (№ 911/1782/21 (911/2203/21) та № 911/1782/21 (911/2707/21)).

Таким чином клопотання Відповідача 2 від 16.09.2021 б/№ про повернення позовної заяви без розгляду залишене судом без задоволення, про що в судовому засіданні 09.11.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати.

Щодо клопотань Відповідачів 1, 2 про залишення позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне.

Зазначені клопотання Відповідачів 1, 2 є аналогічними за змістом вимог і обґрунтуванням, зокрема заявники посилаються на п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України і зазначають ті самі обставини, що наведені вище, зокрема щодо одночасного існування двох проваджень (№ 911/1782/21 (911/2203/21) та № 911/1782/21 (911/2707/21)) між тими ж сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Проте, як вже вказано вище, ухвалою Господарського суду Київської області від 07.09.2021 у справі № 911/1782/21 (911/2203/21) позовну заяву залишено без розгляду, ухвала набрала законної сили 07.09.2021, що спростовує доводи Відповідачів 1, 2, наведені в клопотаннях про залишення позову у даній справі без розгляду.

Таким чином клопотання Відповідачів 1, 2 про залишення позовної заяви у справі № 911/1782/21 (911/2707/21) без розгляду залишені судом без задоволення, про що в судовому засіданні 09.11.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати.

Щодо клопотань Відповідачів 1, 2 про залишення позовної заяви без руху суд зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання Відповідач 2 зазначає, що позовна заява не містить ціни позову; не зазначено, на яких підставах позов пред`явлено арбітражним керуючим в інтересах ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»; не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі (сплачено 4540,00 грн замість 21523,24 грн, виходячи зі змісту позовних вимог - визнання недійсними двох правочинів та вартості майна, про витребування якого заявлено Позивачем).

Відповідач 1 в клопотанні звертається до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 905/1818/19, щодо ставок судового збору, які підлягають застосуванню при розгляді спорів в порядку ст. 7 КУзПБ. Згідно наданих Відповідачем 1 розрахунків, сума судового збору за подачу позову у цій справі, становить 16983,24 грн, виходячи з вартості майна та вимог немайнового характеру.

За результатом розгляду вказаних клопотань Відповідачів 1, 2 про залишення позову без руху суд зазначає, що відповідно до ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Враховуючи визначений законодавцем у зазначеній статті перелік спорів, вбачається обґрунтованим висновок, що такий перелік не обмежується лише майновими спорами, але й передбачає можливість розгляду спорів, в яких боржник є відповідачем та щодо інших категорій справ. Водночас, належним судом, до юрисдикції якого належить зазначена категорія спорів, є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 910/6729/20.

Отже перелік спорів, які підлягають розгляду в межах провадження у справі про банкрутство боржника є досить широким та розгалуженим, включаючи спори, які за загальним правилом належать до розгляду в інших юрисдикціях (у т.ч. трудові спори, окремі адміністративні спори).

В той же час, позовна заява у даному провадженні про визнання недійсним правочину Боржника та витребування майна з чужого незаконного володіння подана арбітражним керуючим Косякевичем С.О. як керівником ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс», на підставі ухвали Господарського суду Київської області від 26.07.2021, відповідно до спеціальної процедури, визначеної саме законодавством про банкрутство, зокрема ст. 42 КУзПБ, яка передбачає порядок і підстави визнання недійсними правочинів Боржника, а також правові наслідки визнання правочинів недійсними.

Згідно п.п. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство підлягає сплаті судовий збір в розмірі - 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом не встановлено порушення Позивачем вимог КУзПБ, ГПК України та Закону України «Про судовий збір» при подачі відповідної заяви в порядку ст. 42 КУзПБ.

Відтак в судовому засіданні 09.11.2021 постановлено протокольні ухвали без виходу до нарадчої кімнати про відмову у задоволенні клопотань Відповідачів 1, 2 про залишення позовної заяви без руху.

Щодо клопотання Відповідача 1 про зупинення провадження у справі судом встановлено, що заявник просив суд зупинити провадження щодо розгляду даної позовної заяви до остаточного вирішення питання правомірності відсторонення керівника ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» в межах даної справи про банкрутство на підставі ухвали Господарського суду Київської області від 26.07.2021, оскільки вказана ухвала оскаржується Відповідачем 1 в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представник Відповідача 1 усно зазначила про те, що вказане клопотання не підтримується заявником у зв`язку з втратою актуальності, оскільки апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.07.2021 закрите відповідно до ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021.

Таким чином в судовому засіданні 09.11.2021 судом постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про залишення без розгляду клопотання Відповідача 1 про зупинення провадження у справі.

Щодо клопотання Відповідача 2 про зупинення провадження у справі суд зазначає наступне.

Заявник просить суд зупинити провадження щодо розгляду даної позовної заяви, яка розглядається у відокремленому провадженні № 911/2707/21 в межах справи № 911/1782/21 до повернення матеріалів справи № 911/1782/21 про банкрутство ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» до місцевого господарського суду.

В обґрунтування клопотання Відповідач 2 посилається на положення п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України і зазначає про об`єктивну неможливість розгляду даного провадження № 911/1782/21 (911/2707/21) до розгляду справи № 911/1782/21 судом апеляційної інстанції та повернення матеріалів справи до місцевого господарського суду.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід в кожному конкретному випадку з`ясувати: як пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Проте, заявником не надано обґрунтування визначених в клопотанні підстав щодо об`єктивної неможливості розгляду даного провадження № 911/1782/21 (911/2707/21) до повернення матеріалів справи № 911/1782/21.

Саме лише перебування матеріалів справи про банкрутство в суді апеляційної чи касаційної інстанції не може вважатися тією обставиною, що унеможливлює розгляд місцевим господарським судом відокремленого провадження, яке розглядається в межах такої справи про банкрутство.

Відтак в судовому засіданні 09.11.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відмову у задоволенні клопотання Відповідача 2 про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 09.11.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 29.11.2021, про що Відповідача 2 повідомлено ухвалою суду від 09.11.2021.

29.11.2021 в судове засідання з`явились представники Позивача, а також Відповідача 1.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відомостями з веб-сайту АТ «Укрпошта» про вручення ТОВ «Стріж-Інвест» 19.11.2021 поштового відправлення суду № 616 (копія ухвали від 09.11.2021).

Враховуючи, що Відповідачем 2 не повідомлено суд про наявність поважних причин неявки в дане судове засідання, суд відповідно до ст. 202 ГПК України вважає за можливе здійснювати розгляд справи в даному судовому засіданні.

Представник Позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, визнати недійсними договори купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчені приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровими номерами 444, 445, укладені між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 ; витребувати від ТОВ «Стріж-Інвест» спірне нерухоме майно.

Узагальнені доводи Позивача є наступними.

У власності Боржника ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») перебували спірні земельна ділянка з кадастровим номером :72:081:0032, площею 0,0177 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00) та будівля трансформаторної підстанції ТП-58 (літ. Л), заг. площею 56,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00).

23.04.2021 між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 укладено оспорювані договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровими номерами 444, 445, за яким ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» було відчужено земельну ділянку та будівлю трансформаторної підстанції на користь ОСОБА_1 .

На момент укладення оспорюваних договорів ОСОБА_1 був єдиним засновником та директором ТОВ «Ренесанс-Нерухомість», отже заінтересованою особою в розумінні ст. 1 КУзПБ.

Таким чином Позивач вважає, що дії керівника Боржника ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» щодо відчуження вказаних активів Боржника на користь заінтересованої особи - єдиного засновника та директора ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» ОСОБА_1 , здійснені з метою ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами, отже оспорюваний правочин є фраудаторним, внаслідок чого підлягає визнанню недійсним за спеціальною підставою, що визначена в ст. 42 КУзПБ.

В той же час представник Позивача зазначив, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 30.06.2021 ОСОБА_1 відчужив спірні земельну ділянку та будівлю трансформаторної підстанції на користь ТОВ «Стріж-Інвест» відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_2 за реєстровими номерами 612, 613.

Позивач звертається до судової практики Великої Палати Верховного Суду у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 та від 16.06.2020 у справі № 372/266/15-ц і зазначає, що захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387, 388 ЦК України.

Крім цього Позивач звертається до судової практики Верховного Суду у постановах від 07.04.2021 № 200/17569/18 та від 18.02.2021 № Б-39/187-08 і стверджує, що ТОВ «Стріж-Інвест» не є і не може вважатися добросовісним набувачем спірного майна, оскільки згідно відомостей з ЄДР, єдиним учасником ТОВ «Стріж-Інвест» з липня 2018 року є ОСОБА_3 - дружина ОСОБА_1 , отже ТОВ «Стріж-Інвест» знало і не могло не знати про обставини, за яких ОСОБА_1 придбав земельну ділянку та будівлю трансформаторної підстанції у Боржника, та підстави їх подальшого відчуження на користь Відповідача 2, а саме виведення з власності ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» активів, за рахунок яких можливе задоволення вимог кредиторів.

Представник Відповідача 1 в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Узагальнені доводи Відповідача 1 є наступними.

Судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») не досліджено питання наявності спору про право, у зв`язку з чим звернення з позовом про визнання недійсним правочину є необґрунтованим і передчасним.

Оспорювані договори купівлі-продажу укладено належним чином, посвідчено нотаріально, складено акти приймання-передачі земельної ділянки і нежитлової будівлі та здійснено оплату покупцем повної вартості майна.

Відповідач 1 стверджує, що безоплатне повернення земельної ділянки, яка є предметом оспорюваного договору купівлі-продажу, не передбачене чинним законодавством, а Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що кошти, отримані внаслідок такої купівлі-продажу не були спрямовані на погашення кредиторської заборгованості Боржника, в т.ч. перед ініціюючим кредитором.

Таким чином Відповідач 1 вважає спростованими необхідні умови, відповідно до ч. 1 ст. 42 КУзПБ, для визнання оспорюваного договору недійсним, що унеможливлює задоволення позову.

Крім цього Відповідач 1 зазначає про недоведеність тверджень Позивача щодо недобросовісності кінцевого набувача спірного майна, зокрема у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не перебувають в шлюбі, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Позивачем не доведено того, що ОСОБА_3 як кінцевий бенефіціар брала участь в укладенні оспорюваного договору чи достеменно знала про обставини його укладення, оскільки ОСОБА_3 не є керівником ТОВ «Стріж-Інвест».

Відповідач 1 посилається на положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, яка закріплює принцип мирного володіння майном та питання позбавлення права власності, звертається до судової практики, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 645/4220/16-ц щодо неприйнятності конструкції, за якої добросовісний набувач втрачає майно і змушений сам шукати способи компенсації своїх втрат, і стверджує, що ТОВ «Стріж-Інвест» є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, у зв`язку з чим позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння не підлягають задоволенню.

Узагальнені доводи Відповідача 2, викладені у відзиві на позов, є наступними.

Відповідач 2 є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, відтак вказане майно не може бути витребуване від Відповідача 2 згідно норм ст. 387, 388 ЦК України.

Зокрема, спірне нерухоме майно було відчужене Позивачем на користь Відповідача 1 за оплатними правочинами, які не є договорами дарування; відчуження нерухомого майна було проведено за ринковою вартістю, яка значно перевищувала оціночну вартість, розрахунки за договорами проведено повністю.

Крім цього, обов`язковою умовою визнання правочинів недійсними є наявність завдання збитків боржнику або кредиторам. Позивачем не доведено того, що дії щодо укладення спірного правочину суперечить інтересам Боржника чи кредиторів, не визначено конкретного розміру збитків, яких зазнав Боржник чи кредитор, а також те, що відповідні збитки пов`язані з укладенням оспорюваного правочину; не доведено наявності вини сторін правочину у збитках.

Зі змісту оспорюваних договорів не вбачається, що вони підписані від імені Позивача Відповідачем 1, отже твердження Позивача про те, що Боржник уклав договори із заінтересованою особою, не підтверджуються матеріалами справи.

У разі задоволення позовних вимог Позивач буде зобов`язаний повернути Відповідачу 1 усі отримані кошти, що нівелює мету застосування ст. 42 КУзПБ.

Щодо обставин добросовісності набувача майна ТОВ «Стріж-Інвест» Відповідач 2 у відзиві на позов зазначає, що на даний час єдиним учасником ТОВ «Стріж-Інвест» є ОСОБА_4 , а не ОСОБА_3 . Станом на дату укладення оспорюваних договорів від 23.04.2021, а також договорів від 30.06.2021 ОСОБА_3 не перебувала у родинних стосунках з Відповідачем 1 та не була зацікавленою особою щодо вказаних договорів.

Відповідач 2 зауважує, що підставою віндикаційного позову є, зокрема, факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, особливістю віндикаційного позову є відсутність спору з приводу належності позивачеві майна на праві власності чи іншому титулі.

Водночас, Позивачем у даній справі разом з віндикаційним позовом заявлено позовні вимоги щодо визнання недійсними правочинів, що свідчить про існування спору про належність спірного майна Позивачу.

Враховуючи відсутність рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 23.04.2021, Відповідач 2 вважає передчасним задоволення віндикаційного позову.

Таким чином Відповідач 2 просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Згідно ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно ст. 42 КУзПБ, за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

У судовому засіданні 29.11.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Детально розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази та заслухавши доводи представників сторін, суд встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що у власності ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» перебували:

- земельна ділянка з кадастровим номером :72:081:0032, площею 0,0177 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00), відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2015, серія та номер 1605, виданого приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф.;

- будівля трансформаторної підстанції ТП-58 (літ. Л), заг. площею 56,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00), відповідно до договору купівлі-продажу будівлі від 10.06.2015, серія та номер 1601, виданого приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф.

Проте, 23.04.2021 між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 укладено оспорювані договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровими номерами 444 та 445, за якими ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» було відчужено будівлю трансформаторної підстанції (договір за № 444) та земельну ділянку (договір за № 445) на користь ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що в межах провадження у даній справі № 911/1782/21 про банкрутство ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») Господарським судом Київської області розглянуто позовну заяву ТОВ «МЮК «Кратос» до ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину боржника (провадження № 911/1782/21 (911/1950/21)), за результатом якого ухвалою суду від 28.09.2021 визнано недійсним договір купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування: ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Частиною 1 статті 235 ГПК України визначено, що ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Кодексом України з процедур банкрутства передбачено, що ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 4 ст. 9 КУзПБ).

Відтак, ухвала Господарського суду Київської області від 28.09.2021, яка постановлена у відокремленому провадженні № 911/1782/21 (911/1950/21) у межах справи № 911/1782/21 про банкрутство ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» та згідно якої визнано недійсним договір купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування: ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») та ОСОБА_1 , набрала законної сили 28.09.2021.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку про закриття провадження у справі № 911/1782/21 (911/2707/21) в частині вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, що укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування: ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») та ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі від 23.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 444, що укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

23.04.2021 між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено вказаний договір купівлі-продажу будівлі, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 444, відповідно до умов якого (п. 1.1.) продавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязується передати у власність покупцю нерухоме майно - будівлю трансформаторної підстанції ТП-58 (літ. Л), загальною площею 56,90 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. № 47, РНОНМ 00, на земельній ділянці з кадастровим номером :72:081:0032, загальною площею 0,0177 га, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти нерухоме майно і сплатити продавцеві визначену у цьому договорі грошову суму за нього.

Пунктами 2.1., 2.2. Договору № 444 визначено, що балансова вартість об`єкта нерухомого майна згідно з довідкою № 23-04/2021 від 23.04.2021 становить 361936,31 грн. Згідно зі Звітом про незалежну оцінку майна, виконаним ТОВ «Експертно-оціночна компанія» 12.04.2021, ринкова вартість об`єкта нерухомого майна становить 365055,00 грн.

За домовленістю між сторонами, продаж цей вчинено за 434466,00 грн, в т.ч. ПДВ 20%, що становить 72411,00 грн (п. 2.3. Договору № 444).

В той же час, на момент укладення оспорюваного договору № 444 від 23.04.2021 ОСОБА_1 був єдиним засновником та директором ТОВ «Ренесанс-Нерухомість».

При цьому, станом на дату укладення оспорюваного договору купівлі-продажу у Боржника ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») була наявна кредиторська заборгованість перед ТОВ «МЮК «Кратос» в розмірі 13601283,69 грн, з яких частина боргу в розмірі 427674,69 грн є безспірною відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2020 у справі № 911/2257/20, яке набрало законної сили 25.03.2021 (згідно постанови Північного апеляційного господарського суду по справі № 911/2257/20). Повний розмір кредиторської заборгованості Боржника перед ТОВ «МЮК «Кратос» в сумі 13601283,69 грн визнано ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2021, якою відкрито провадження у даній справі про банкрутство Боржника.

Таким чином обставини щодо укладення Боржником ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») Договору купівлі-продажу, реєстровий номер 444, від 23.04.2021 за яким ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» було відчужено будівлю трансформаторної підстанції, у період протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство (за два місяці до відкриття провадження у справі (29.06.2021)) та зокрема через один місяць після набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області від 19.11.2020 у справі № 911/2257/20 (25.03.2021), є доведеними.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Частиною 1 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Крім того, частиною 2 статті 42 КУзПБ визначено, що правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Оспорюваний договір купівлі-продажу укладено Боржником ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») (продавець) з ОСОБА_1 (покупець).

В той же час, як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи з кодом (ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»)), станом на 23.04.2021, єдиним засновником та керівником ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» був Відповідач 1 ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 1 КУзПБ, заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що оспорюваний договір купівлі-продажу укладено Боржником із заінтересованою особою в розумінні КУзПБ.

Стаття 42 КУзПБ регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в так званий «підозрілий» період до відкриття провадження у справі про банкрутство або після відкриття провадження у справі про банкрутство. Вказана стаття визначає підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом трьох років, що передували відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, ст. 42 КУзПБ, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Кодексі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми, а майнові дії спростовані із застосуванням наслідків передбачених цією нормою.

Відповідна правова позиція щодо правильного застосування норми права висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011, від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17, від 23.04.2019 у справі № 19/5009/2383/11, від 30.01.2019 у справі № 910/7827/17.

При розгляді спорів в поряду ст. 42 КУзПБ належить брати до уваги, що дії боржника, зокрема, але не виключно щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, укладені із заінтересованими особами, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

З огляду на сферу регулювання Кодексу України з процедур банкрутства загалом і за змістом зазначеної норми статті 42 Кодексу, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 910/1405/14.

Як встановлено судом вище, станом на дату укладення оспорюваного договору купівлі-продажу № 444 (23.04.2021) розмір грошових вимог кредитора ТОВ «МЮК «Кратос» становив 13601283,69 грн, з яких частина боргу в розмірі 427674,69 грн є безспірною відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2020 у справі № 911/2257/20, яке набрало законної сили 25.03.2021 (отже менше ніж за один місяць до укладення Боржником спірного договору).

Доводи Відповідачів 1, 2 про те, що майно Боржника було відчужене за оплатним правочином за ринковою ціною і покупцем проведено розрахунок за отримане майно, а також доводи Відповідачів 1, 2 про те, що Позивачем не було підтверджено наявності збитків, завданих Боржнику чи кредитору внаслідок укладення спірного правочину, відхиляються судом, оскільки факт укладення Боржником у підозрілий період правочину, за яким здійснено відчуження активів підприємства на користь заінтересованої особи (у даному випадку керівника та єдиного засновника Боржника) є самостійною безумовною підставою для визнання такого правочину недійсним в порядку ч. 2 ст. 42 КУзПБ.

При цьому суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що укладення Боржником спірного правочину від 23.04.2021 мало на меті здійснення розрахунків за наявною у Боржника на дату укладення правочину кредиторською заборгованістю, зокрема перед ТОВ «МЮК «Кратос», яка підтверджена судовим рішенням у справі № 911/2257/20, а також відсутні докази здійснення Боржником безпосередньо погашення кредиторської заборгованості за рахунок отриманих коштів.

Проаналізувавши матеріали справи в сукупності та оцінивши подані докази суд дійшов висновку про те, що вказані вище обставини щодо розміру кредиторської заборгованості Боржника перед ТОВ «МЮК «Кратос» (13601283,69 грн), з яких частина боргу в розмірі 427674,69 грн є безспірною відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2020 у справі № 911/2257/20; факт укладення оспорюваного договору менше ніж через один місяць після набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області від 19.11.2020 у справі № 911/2257/20 (25.03.2021) про стягнення заборгованості з Боржника; факт укладення Боржником договору із заінтересованою особою в розумінні КУзПБ у «підозрілий» період, свідчать про те, що Договір купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 444, за яким ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» було відчужено будівлю трансформаторної підстанції на користь заінтересованої особи ОСОБА_1 , має ознаки фраудаторного правочину, укладеного з наміром ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямований на завдання шкоди кредиторам.

Отже Договір купівлі-продажу будівлі від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 444, укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») та ОСОБА_1 підлягає визнанню недійсним в силу спеціальних підстав, передбачених ч. 2 ст. 42 КУзПБ.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Таким чином, в силу ч. 1 ст. 216 ЦК України Договори купівлі-продажу від 23.04.2021 щодо будівлі трансформаторної підстанції (за реєстровим номером 444) та земельної ділянки (за реєстровим номером 445) не створюють юридичних наслідків.

Відтак, вибуття спірного нерухомого майна Боржника (земельної ділянки та будівлі трансформаторної підстанції) з власності ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») відбулось без наявних на те правових підстав.

Щодо позовних вимог про витребування майна (земельної ділянки та будівлі трансформаторної підстанції) суд зазначає наступне.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч. 1 ст. 386 ЦК України).

Згідно статей 387, 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Суд звертається до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 18.02.2021 у справі № 14/5026/1020/2011, в якій зокрема зазначено наступне.

«У спорі між особою, яка вважає себе власником спірного майна, та особою, яка вважає себе законним володільцем (користувачем) цього майна, сторонами спору є особи, які претендують на зазначене майно. Тому для правильного вирішення спору суду слід з`ясувати та перевірити передусім правові підстави, відповідно до яких виникло та існує речове право на майно у позивача; факт перебування майна у незаконному володінні відповідача; факт відсутності у відповідача правових підстав для володіння майном; факт добросовісного (недобросовісного) володіння чужим майном.

При цьому незаконним володільцем може бути і добросовісний, і недобросовісний набувач.

Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати.

Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права.

Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку, від добросовісного - лише в передбачених законом випадках, а саме відповідно до статті 388 ЦК України.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування і наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки «пропорційності», як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Тож для розкриття критерію пропорційності вагоме значення має визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна.

Так, КЦС ВС у постановах від 18.03.2020 у справі № 199/7375/16-ц та від 20.05.2020 у справі № 199/8047/16-ц дійшов висновків, що «конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною».

Отже, питання добросовісності/недобросовісності набувача є визначальним для застосування положень статей 387, 388 ЦК України та визначення критерію пропорційності втручання у право власності набувача майна.

Можливість витребування майна, придбаного за відплатним договором, із чужого незаконного володіння залежить насамперед від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним його набувачем. Одночасно добросовісність (недобросовісність) володільця характеризує його суб`єктивне ставлення до обставин вибуття майна з володіння власника та правомірність його придбання.».

Як вже вказано вище, згідно ч. 1 ст. 1 КУзПБ, заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

У статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» міститься поняття контролю - це вирішальний вплив однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб`єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб`єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб`єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб`єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб`єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб`єкті господарювання. Пов`язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання. Зокрема, пов`язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами.

З`ясування «заінтересованості», «контролю», «пов`язаності» набувача майна з боржником (попередніми набувачами майна) у межах справи про банкрутство безпосередньо пов`язане з визначенням критерію добросовісності/недобросовісності набувача та повинно досліджуватися за наявними у матеріалах справи доказами.

Судом вище встановлено, що Відповідач 1 - ОСОБА_1 є заінтересованою особою щодо Боржника в розумінні ст. 1 КУзПБ, оскільки станом на дату укладення правочинів щодо відчуження активів ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») (23.04.2021) ОСОБА_1 був єдиним засновником та керівником ТОВ «Ренесанс-Нерухомість».

В свою чергу, станом на дату укладення Відповідачем 1 ( ОСОБА_1 ) та Відповідачем 2 (ТОВ «Стріж-Інвест») договорів купівлі-продажу земельної ділянки та будівлі трансформаторної підстанції (30.06.2021), єдиним учасником ТОВ «Стріж-Інвест» була ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що ОСОБА_3 є дружиною Відповідача 1 ОСОБА_1 . Заперечуючи проти вказаної позиції Позивача представник Відповідача 1 зазначила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутні родинні стосунки.

Як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, яка є загальнодоступною, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.05.2013 у справі № 757/7762/13-ц, вирішено розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Отже, ОСОБА_3 є колишньою дружиною Відповідача 1 ОСОБА_1 , що сторонами в ході розгляду справи не заперечувалось.

В той же час, як встановлено судом та не заперечується сторонами, станом на дату укладення між Відповідачами 1, 2 договорів купівлі-продажу земельної ділянки та будівлі трансформаторної підстанції (30.06.2021), ОСОБА_3 була єдиним учасником ТОВ «Стріж-Інвест».

Проаналізувавши вказані вище обставини в їх сукупності, а саме дії ОСОБА_1 (як керівника та засновника ТОВ «Ренесанс-Нерухомість») щодо відчуження 23.04.2021 активів Боржника на користь ОСОБА_1 (як фізичної особи), який є заінтересованою особою відносно ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» в розумінні ст. 1 КУзПБ, а також подальші дії ОСОБА_1 щодо відчуження 30.06.2021 спірних об`єктів нерухомості на користь ТОВ «Стріж-Інвест» (єдиним засновником якого станом на 30.06.2021 була колишня дружина Відповідача 1 ОСОБА_3 ), суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Стріж-Інвест» не може вважатися таким, що не знало і не могло знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати.

Вказані обставини свідчить про недобросовісність ТОВ «Стріж-Інвест» у відносинах набуття у власність спірного нерухомого майна: земельної ділянки, кадастровий номер :72:081:0032, площею 0,0177 га (РНОНМ 00) та будівлі трансформаторної підстанції ТП-58 (літ. Л), заг. площею 56,9 кв.м. (РНОНМ 00), що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 47.

Отже, доводи Відповідачів 1, 2 про те, що ТОВ «Стріж-Інвест» є добросовісним набувачем спірного майна, що на думку Відповідачів 1, 2 унеможливлює витребування у нього вказаних об`єктів нерухомості в порядку віндикації, є такими, що спростовуються фактичними обставинами справи.

З огляду на вказані вище обставини суд вважає необґрунтованим звернення Відповідача 2 до положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод та судової практики, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 645/4220/16-ц, зокрема у зв`язку з тим, що ТОВ «Стріж-Інвест» не є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна.

Враховуючи викладене вище, зокрема те, що спірні об`єкти нерухомого майна вибули з власності ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») на поза його волею, а саме на підставі правочинів, визнаних судом недійсними, отже таких, що не створюють юридичних наслідків, а також враховуючи встановлені судом обставини щодо недобросовісності набувача майна ТОВ «Стріж-Інвест», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про витребування спірних об`єктів нерухомості від Відповідача 2 на користь Позивача відповідно до ст. 387 ЦК України.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково, в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу будівлі від 23.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 444, що укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») та ОСОБА_1 , а також в части витребування спірних об`єктів нерухомості (земельної ділянки та будівлі трансформаторної підстанції) від Відповідача 2 на користь Позивача.

В частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, провадження підлягає закриттю з підстав, вказаних вище.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій Відповідачів 1, 2 суд дійшов висновку про покладення на Відповідачів 1, 2 судового збору у сумі 4540,00 грн, який підлягає стягненню з Відповідачів 1, 2 на користь Позивача порівну, по 2270,00 грн.

Керуючись ст. 129, 231-235, 255 ГПК України, ст. 7, 42 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» від 13.09.2021 № 48-0913/910 (вх. № 2701/21) до відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «Стріж-Інвест» про визнання недійсними правочинів Боржника та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 444, укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування: ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») () та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

3. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Стріж-Інвест» (03124, м. Київ, вул. М.Василенка, буд. 7А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кангаро-ЛТД Плюс» (10002, м. Житомир, вул. Київська, буд. 37; ) земельну ділянку, кадастровий номер :72:081:0032, площею 0,0177 га, цільове призначення: для будівництва готельно-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями для торгівлі, громадського харчування та паркінгом, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00).

4. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Стріж-Інвест» (03124, м. Київ, вул. М.Василенка, буд. 7А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кангаро-ЛТД Плюс» (10002, м. Житомир, вул. Київська, буд. 37; ) будівлю трансформаторної підстанції ТП-58 (літ. Л), заг. площею 56,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47 (РНОНМ 00).

5. Закрити провадження у справі в частині вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, що укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування: ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») () та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

6. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кангаро-ЛТД Плюс» (10002, м. Житомир, вул. Київська, буд. 37; ) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стріж-Інвест» (03124, м. Київ, вул. М.Василенка, буд. 7А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кангаро-ЛТД Плюс» (10002, м. Житомир, вул. Київська, буд. 37; ) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

8. Видати накази.

9. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Дата виготовлення і підписання повного тексту ухвали 08.12.2021.

Суддя С.Ю. Наріжний