УХВАЛА

15 грудня 2021 року

м. Київ

Справа №904/6902/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді Рудь І.А.

від 17.06.2021

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Іванов О.Г., Березкіна О.В., Дармін М.О.

від 25.10.2021

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - Скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2021.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1,4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень Скаржник визначив пункти 1,2 частини другої статті 287 ГПК України.

Визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції застосував статті 13, 15, 16 ЦК України без врахування висновку щодо їх застосування, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.06.2020 у справі №761/7719/18, а також суд апеляційної інстанції не врахував положення пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27.02.2009.

Визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції застосував висновок Верховного Суду, викладений у справі №910/1654/20 щодо обов`язкового залучення до участі у справі власника вебсайта, який не підлягав застосуванню до спірних правовідносин.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко зазначити норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, зазначити сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

Проте Скаржник у касаційній скарзі, визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України, наведеного не зазначив.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Скаржнику необхідно усунути недоліки поданої ним касаційної скарги та зазначити норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, зазначити сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2021 у справі №904/6902/20 залишити без руху.

2. Надати Скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Г. Вронська