ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м.Харків Справа № 913/669/21

Провадження №34/913/669/21

Суддя господарського суду Луганської області Іванов А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Керівника Сватівської окружної прокуратури Луганської області, м. Сватове Луганської області,

в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ,

до Селянського фермерського господарства «Надежда», с. Свистунівка Сватівського району Луганської області,

про стягнення 4 336 грн. 44 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Суть спору: Керівник Сватівської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Селянського фермерського господарства «Надежда», в якій просить стягнути з відповідача плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 4 336 грн. 44 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.12.2019 Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області на пункті габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі Р-07 Чугуїв-Мілове 77 км здійснено документальний габаритно-ваговий контроль автомобіля марки КамАЗ 45143 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , та причепу САRDІ 202.810 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить Селянському фермерському господарству «Надежда» (далі - СФГ «Надежда»).

За результатами вказаного контролю 04.12.2019 складено акт №0023186 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, яким зафіксоване порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг із перевезення вантажу (маршрут: Луганська область Сватівський район с. Андріївка - смт. Васищеве Харківська область із перевищенням встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень (нормативно допустима маса - 40 т, фактична - 54,4 т.), без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України.

До вказаного акту проведений розрахунок від 04.12.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд 163,62 євро.

Як зазначає прокурор, 12.12.2019 Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області на адресу СФГ «Надежда» спрямовано лист №80220/37/24-19, в якому СФГ «Надежда» повідомлено про обов`язок в термін до 04.01.2020 здійснити оплату нарахованої плати за проїзд у розмірі 4 336 грн. 44 коп., що станом на 04.12.2019 еквівалентно 163,62 євро.

Про отримання зазначеного повідомлення та обізнаність відповідача про застосування штрафних санкцій свідчить фіскальний чек про оплату відправлення замовного листа від 13.12.2019.

Прокурор вказує, що відповідно до товарно-транспортної накладної №12/34 від 04.12.2019 маса вантажу (тара) становить 36 060 кг, маса транспортного засобу з причепом (нетто) становить 18 340 кг, загальна маса брутто (вантаж та транспортний засіб з причепом) становить 54 400 кг (54,4 т).

За таких обставин, Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області відповідачу СФГ «Надежда» нарахована плата за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, і за перевищення нормативних параметрів сплаті підлягає 163,62 євро, що станом на 04.12.2019 за офіційним курсом, встановленим Національним банком України, складає 4 336 грн. 44 коп.

Проте, на даний час СФГ «Надежда», незважаючи на обов`язок протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, за даними Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки зазначену суму не сплатило.

На думку прокурора, несплата коштів ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення на 2018-2022 роки, метою якої є відновлення і розвиток автомобільних доріг загального користування державного значення для інтеграції їх до європейської транспортної системи та підвищення на них рівня безпеки руху, швидкості, комфортності та економічності перевезень.

Також прокурор зауважує, що несплата відповідачем коштів за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні призводить до ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та, відповідно, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави.

В зв`язку з наведеним, виникає необхідність захисту інтересів держави, що стало підставою для звернення Керівника Сватівської окружної прокуратури Луганської області до суду з даним позовом.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021 справу №913/669/21 передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 28.09.2021 позовну заяву Керівника Сватівської окружної прокуратури Луганської області залишено без руху, надано строк 10 днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви та подання до суду заяви про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.10.2021 підтверджено підстави представництва Керівника Сватівської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті за позовною заявою №51-2096вих-21 від 21.09.2021. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, без повідомлення (виклику) сторін/учасників справи.

Відзиву на позовну заяву, письмових пояснень чи будь-яких інших заяв по суті від відповідача в даній справі не надходило.

При цьому, ухвала Господарського суду Луганської області від 21.10.2021, надсилалась відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 92642, Луганська обл., Сватівський р-н, с. Свистунівка, та повернулась на адресу суду із відміткою органу поштового зв`язку: «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом п. 99-2, абз. 4,5 п. 114, абз. 3 п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (з наступними змінами) рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч. 3 та 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

До того ж, телефонограмою від 03.11.2021 суд повідомляв керівника відповідача Летучого О.І. про відкриття провадження у даній справі та необхідність подання відзиву на позовну заяву.

Оскільки відповідачем не надано суду відзиву із викладенням власної правової позиції, розгляд справи здійснюється на підставі ст. 165 ГПК України за наявними в справі матеріалами.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Укртрансбезпки у Харківській області затверджено графік роботи пересувних пунктів габаритно-вагового контролю на мережі доріг загального користування Харківської області на грудень 2019 року, в тому числі на ділянці дороги - 8 км +250 м а/д Р-07 «Чугуїв-Мілове» (а.с. 18).

Відповідно до направлення на перевірку №018920 від 03.12.2019 посадових осіб Управління Укртрансбезпки у Харківській області було направлено для проведення рейдової перевірки перевізників та транспортних засобів всіх форм власності, що здійснюють перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом на а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський 429-650 км та а/д Р-07 Чугуїв-Мілове 87 км. Харк. обл. Куп`янськ з 03.12.2019 по 06.12.2019 (а.с. 17).

04.12.2019 Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області на пункті габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі Р-07 Чугуїв-Мілове 77 км здійснено документальний габаритно-ваговий контроль автомобіля марки КамАЗ 45143 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу САRDІ 202.810 реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згідно товарно-транспортної накладної №12/34 від 04.12.2019 маса вантажу (тара) становить 36 060 кг, маса транспортного засобу з причепом (нетто) становить 18 340 кг, загальна маса брутто (вантаж та транспортний засіб з причепом) становить 54 400 кг (54,4 т). Перевізником за даною накладною вказано СФГ «Надежда» (а.с. 24).

За результатами вказаного контролю складено Акт №0023186 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів від 04.12.2019, яким зафіксовано перевезення вантажу СФГ «Надежда» за маршрутом: Луганська область Сватівський район с. Андріївка - смт. Васищеве Харківська область (202 км) із перевищенням встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень (нормативно допустима маса - 40 т, фактична - 54,4 т.), без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України (а.с. 19).

У відповідності до Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до Акту №0023186 від 04.12.2019 СФГ «Надежда» нараховано плату за проїзд в розмірі 163,62 євро (а.с. 21).

Також посадовими особами Управління Укртрансбезпки у Харківській області було складено Акт №188096 від 04.12.2019 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зазначено, що під час перевірки 04.12.2019 було встановлено перевезення вантажу згідно ТТН з перевищенням вагових норм на 36% без відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України (а.с. 22).

В подальшому, 12.12.2019 Управління Укртрансбезпеки у Харківській області направило СФГ «Надежда» лист №80220/37/24-19, в якому вказало, що відповідач зобов`язаний здійснити оплату нарахованої плати за проїзд у розмірі 4 336 грн. 44 коп., що станом на 04.12.2019 еквівалентно 163,62 євро, в термін до 04.01.2020 (а.с. 23).

Прокурор вказує, що про отримання зазначеного повідомлення та обізнаність відповідача про застосування штрафних санкцій свідчить фіскальний чек про оплату відправлення замовного листа від 13.12.2019 (а.с. 64).

Прокурор вказує, що в зв`язку із нарахуванням Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області відповідачу плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, і за перевищення нормативних параметрів сплаті підлягає 163,62 євро, що станом на 04.12.2019 за офіційним курсом, встановленим Національним банком України (а.с. 27), складає 4 336 грн. 44 коп.

Однак, відповідач, незважаючи на обов`язок протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, за даними Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки зазначену суму не сплатив.

Як зазначає прокурор, що несплата відповідачем коштів за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні призводить до ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та, відповідно, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави.

У зв`язку з наведеним Керівник Сватівської окружної прокуратури Луганської області звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 4 336 грн. 44 коп.

Суд зауважує, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Разом з тим, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13.06.2017 у справі №п/800/490/15 (провадження №21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки в листі №4714/28.1/23-21 від 01.09.2021 повідомило прокурора, що зверталося до відповідача з вимогою внести в добровільному порядку плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, однак, на теперішній час кошти в сумі 4 336 грн. 44 коп. сплачено не було, в зв`язку з чим просило розглянути можливість щодо представництва інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в суді з питання стягнення цієї плати з СФГ «Надежда» (а.с. 14-16).

Натомість, несплата коштів ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення на 2018-2022 роки, метою якої є відновлення і розвиток автомобільних доріг загального користування державного значення для інтеграції їх до європейської транспортної системи та підвищення на них рівня безпеки руху, швидкості, комфортності та економічності перевезень.

Відтак, Державна служба України з безпеки на транспорті, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, усвідомлюючи порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, належних заходів по стягненню плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не вживала, до суду з позовом не зверталася. Тобто Укратрансбезпекою, як уповноваженим органом упродовж тривалого часу не здійснюється захист порушених майнових прав та інтересів держави.

Тому прокурор направив Державній службі України з безпеки на транспорті повідомлення №51/111-1465вих-21 від 20.09.2021, в якому повідомив, що має намір звернутися до суду в інтересах держави в особі Укртрансбезпеки до СФГ «Надежда» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом (а.с. 33-36).

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, які в силу положень ч. 4 ст. 236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права, суд вважає, що прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, обґрунтував бездіяльність компетентного органу та довів підстави для представництва інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав.

Правові засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі за текстом - Закон № 2344), відповідно до ч. 12 ст. 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частинами 1 та 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (в редакції, чинній на час проведення перевірки) передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879).

Пунктом Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з п.п. 3 п. 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, унормовано, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

За змістом п. 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснював перевезення вантажу за маршрутом: Луганська область Сватівський район с. Андріївка - смт. Васищеве Харківська область (202 км) із перевищенням встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень, оскільки нормативно допустима маса вантажу мала становити 40 т, в той час як фактична маса становила 54,4 т., без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України, що підтверджується Актами №0023186 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів від 04.12.2019 та №188096 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.12.2019.

Таким чином, суд вважає доведеним факт перевищення відповідачем під час перевезення вантажу транспортним засобом - автомобілем марки КамАЗ 45143 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом САRDІ 202.810 реєстраційний номер НОМЕР_3 нормативно-допустимих вагових параметрів, що є порушенням вимог чинного законодавства та підставою для нарахування і подальшого стягнення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено в п. 30 Порядку №879, за приписами якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 м.

Відповідно до п. 311 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Згідно з Розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування складеного до Акту №0023186 від 04.12.2019 відповідачу було нараховано плату за проїзд в розмірі 163,62 євро, що станом на 04.12.2019 за офіційним курсом, встановленим Національним банком України становило 4 336 грн. 44 коп.

Перевіривши наданий розрахунок, суд зауважує, що розмір плати за проїзд визначено позивачем відповідно до вимог Порядку №879 та згідно зі Ставками плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879.

Положеннями п.п. 26-27 Порядку №879 встановлено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

У відповідності до п. 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

В той же час, незважаючи на те, що власником автомобіля марки КамАЗ 45143 реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , а причепу САRDІ 202.810 реєстраційний номер НОМЕР_3 СФГ «Надежда», перевізником в даному випадку виступає сам відповідач, якого і було вказано в товарно-транспортній накладній №12/34 від 04.12.2019 в якості автомобільного перевізника і який фактично здійснював господарську операцію з перевезення вантажу.

Відтак, саме на відповідача покладено обов`язок з внесення протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Управління Укртрансбезпеки у Харківській області зверталося до відповідача з листом №80220/37/24-19, в якому наголошувало на необхідності здійснити оплату нарахованої плати за проїзд у розмірі 4 336 грн. 44 коп. в термін до 04.01.2020.

Однак, відповідач свій обов`язок щодо своєчасного внесення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у визначеному розмірі не виконав та плату за проїзд в розмірі 4 336 грн. 44 коп. не сплатив. Доказів внесення плати в такому розмірі матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 3 ст. 5 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники правовідносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог законодавства. Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами (ст. 7 ГК України).

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (ч.ч. 1-2 ст. 216 ГК України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За змістом ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 225 ГК України законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.06.2018 у справі №820/1203/17 вказала, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем плату за проїзд в розмірі 4 336 грн. 44 коп. не сплачено, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що не виконав законодавчо встановленого обов`язку щодо своєчасного внесення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у визначеному розмірі.

При цьому, п.п. 37, 41 Порядку №879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Разом з тим, жодних доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом та причепом, якими користувався перевізник, матеріали справи не містять.

Дії Управління Укртрансбезпеки у Харківській області щодо фіксування правопорушення та нарахування суми плати за проїзд в розмірі 4 336 грн. 44 коп., згідно Акту №0023186 від 04.12.2019, відповідачем в адміністративному і судовому порядку не оскаржувались, а визначена сума, як зазначалося вище, в добровільному порядку не сплачена.

За таких обставин, вимога прокурора про стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 4 336 грн. 44 коп. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

З позовної заяви вбачається, що судовими витратами в даній справі є сума сплаченого судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимога прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Керівника Сватівської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті до Селянського фермерського господарства «Надежда» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Селянського фермерського господарства «Надежда» (92642, Луганська обл., Сватівський р-н, с. Свистунівка, ідентифікаційний код 32368421) в дохід Державного бюджету України (КБК 22160100: р/р UA0020649, одержувач: ГУК Харків обл/МТГ Харків, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), , код бюджетної класифікації: 22160100) плату за проїзд в розмірі 4 336 грн. 44 коп.

3. Стягнути з Селянського фермерського господарства «Надежда» (92642, Луганська обл., Сватівський р-н, с. Свистунівка, ідентифікаційний код 32368421) на користь Луганської обласної прокуратури (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Б. Ліщини, 27, ідентифікаційний код 02909921) судовий збір в сумі 2 270 грн. 00 коп.

4. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Рішення складено та підписано без його проголошення 09.12.2021.

Суддя А.В. Іванов