ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Справа №914/944/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Кордюк Г.Т.

Матущак О.І.

за участю секретаря судового засідання Бондар Н.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ТПК Донснаб -Захід вх..№ 18/08 від 18.08.2021 (вх..№ 01-05/2844/21 від 19.08.21)

на рішення Господарського суду Львівської області від 27.07.2021 (повний текст рішення складено 30.07.2021)

у справі № 914/944/21 (суддя І.Б. Козак)

за позовом: ПП СМБ-ПЛЮС, м. Київ

до: ТзОВ ТПК Донснаб-Захід, с. Малехів Львівської обл.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватне підприємство Західпромбізнес, м. Київ

про: стягнення 62643,86 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Бучацький А.Я. (довіреність б/н від 08.09.2021);

від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

Приватне підприємство СМБ-ПЛЮС звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія Донснаб-Захід про стягнення 62643,86 грн.

Господарський суд Львівської області рішенням від 27.07.2021 позовні вимоги задоволив повністю, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія Донснаб-Захід на користь Приватного підприємства СМБ-ПЛЮС 60 377,38 грн. орендної плати, 453,00 грн. 3% річних, 1813,48 грн. пені та 2270,00 грн. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач належних доказів повідомлення суборендодавця про намір розірвати договір за один місяць до 01.06.2020 року не подав, оскільки нема доказів надіслання листа від 29.04.2020р, як і доказів надіслання листа від 22.07.2020р. Крім того, відповідачем не подано доказів повернення орендованого приміщення за актом приймання-передачі, тобто, в такому ж порядку, як він його і отримав. Натомість, представник відповідача підтвердив залишення приміщення без складання такого акту, що фактично є порушенням п.5.3 договору щодо порядку звільнення орендованого приміщення.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю ТПК Донснаб-Захід оскаржило таке в апеляційному порядку.

При цьому зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги листи, якими відповідач повідомляв позивача про розірвання договору. Як вказує відповідач, ним було долучено до матеріалів справи належні докази про відправку листів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що жодних листів про розірвання договору не отримував. Зазначив, що жоден з листів не є передбаченим розділом 5 Договору листом про майбутнє розірвання договору суборенди нежитлового приміщення. Позивач у відзиві вказав, що суд дійшов вірних висновків та просив рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Позивач та третя особа у судове засідання участі уповноваженого представника не забезпечили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний господарський суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, дійшов висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

1 січня 2019 року, між ПП «Західпромбізнес» (далі - Третя особа) з одного боку, та ТОВ «Торгово-промислова компанія «Донснаб-Захід» (далі - Відповідач) з іншого, був укладений Договір суборенди нежитлового приміщення по вул. Поліська, 14 в м. Тернополі.

Відповідно до пунктів 1.1 та 3.1 вказаного договору, за прийняття в суборенду офісного приміщення площею 9 м.кв. та складського приміщення площею 210 м.кв., ТОВ «Торгово-промислова компанія «Донснаб-Захід» зобов`язалась сплачувати третій особі як суборендодавцю щомісячну орендну плату в розмірі 8 625,34 грн.

01.01.2019 сторонами договору було підписано Акт приймання-передачі об`єкта оренди.

22.07.2020, своїм листом за № 30 Відповідач повідомив Третій особі про те, що у Г1П «Західпромбізнес» більше немає жодних підстав для стягнення із ТзОВ «ТПК «Донснаб- Захід» орендної плати після 1.05.2020, оскільки відповідно до укладеного між ПП «Західпромбізнес», ТзОВ «ТПК «Донснаб-Захід» та ПП «СМБ-ПЛЮС» трьохстороннього додатку до Договору суборенди від 1.01.2019, всі права та обов`язки первісного суборендодавця від ПП «Західпромбізнес» перейшли до ПП «СМБ-ПЛЮС», тобто до Позивача.

На підтвердження цього Відповідач додав копію платіжного доручення від 29.05.2020 із № 11758, з якого вбачається, що в якості орендної плати за оренду нежитлових приміщень (офіс, склад) за травень 2020 року, ТзОВ «ТПК «Донснаб-Захід» перерахувало на банківський рахунок Позивача 8 625,34 грн., тобто саме ту суму, яку і було вказано в п. 3.1 Договору суборенди нежитлового приміщення по вул. Поліська. 14 в м. Тернополі від 1.01.2019.

Доказом того, що 01.05.2020 між ТзОВ «ТПК «Донснаб-Захід», ПП «Західпромбізнес» та ГІП «СМБ-ПЛЮС» було укладено угоду про заміну в Договорі від 01.01.2019 сторони суборендаря із Третьої особи на позивача є:

лист-відповідь ТзОВ «ТПК «Донснаб-Захід» від 22.07.2020 № 30, оригінал якого знаходиться у Третьої особи на стороні Позивача (а.с.12);

платіжне доручення № 11758 від 29.05.2020, про здійснений Відповідачем перерахунок орендної плати за травень 2020 саме Позивачу (а.с.11).

Примірника додаткової угоди сторони спору до суду не подали.

Листом №29 від 29.04.2020 відповідач повідомив позивача про розірвання Договору та просив Суборендодавця (позивача у справі) підготувати та підписати Акт повернення орендованого майна. Доказів надіслання цього листа орендодавцю відповідачем не подано.

22.07.2020 відповідач надіслав лист-повідомлення повторно про розірвання договору оренди та звільнення приміщення, а 11.09.2020 ще один лист №32 такого ж змісту. Відповідачем подано лише докази надіслання позивачу листа від 11.09.2020.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з оренди приміщення на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Приписами ст.759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Хоча сторонами не подано до суду тристоронньої угоди від 01.05.2020 про заміну суборендодавця з Приватного підприємства "Західпромбізнес" на ПП «СМБ-ПЛЮС у діючому з 01.01.2019 договорі суборенди, відповідач, оплативши орендну плату за травень 2020 року (платіжне доручення №11758 від 29.05.2020), фактично визнав таку заміну сторони договору та суборендодавця у відносинах.

Щодо розірвання договору суборенди та порядку повернення орендованого приміщення, то суд звертає увагу відповідача на розділ 5 договору від 01.01.2019.

Так, Договір може бути розірваний за взаємною згодою Сторін шляхом складання у письмовій формі угоди про розірвання цього Договору. Договір може бути достроково припинений в односторонньому порядку у випадку надходження листа однієї Сторони до іншої. В такому випадку, Суборендар зобов`язаний повідомити Суборендодавця за один місяць до розірвання Договору. В разі надходження листа однієї із Сторін про небажання продовжувати відносини за цим Договором, Суборендар на день закінчення терміну суборенди повинен звільнити орендоване майно та повернути його Суборендодавцю шляхом підписання відповідного Акта приймання-передачі. Договір може бути припинений Суборендодавцем в односторонньому порядку, в такому випадку Суборендодавець зобов`язаний повідомити Суборендаря про майбутнє розірвання Договору не пізніше як за 1 (один) місяць до такого розірвання. Після спливу одного місяця з моменту надсилання повідомлення Суборендодавцем цей Договір буде вважатися розірваним. Договір може бути припинений в односторонньому порядку у випадку, передбаченому в цьому Договорі, а також у випадках, передбачених чинним законодавством України. У випадку припинення дії даного Договору Суборендар зобов`язаний протягом трьох днів повернути Об`єкт Суборендодавцю за актом приймання-передачі.

Тобто, для розірвання договору за ініціативою сторони орендаря, виходячи з умов цього договору, необхідно вчинити певні дії:

1- надіслати листа суборендодавцю про намір розірвати договір за один місяць до такого розірвання;

2- звільнити орендоване майно та повернути його Суборендодавцю шляхом підписання відповідного Акта приймання-передачі.

Відповідач належних доказів повідомлення суборендодавця про намір розірвати договір за один місяць до 01.06.2020 року не подав, оскільки нема доказів надіслання листа від 29.04.2020р, як і доказів надіслання листа від 22.07.2020р. Щодо доказів надіслання листа від 11.09.2020 №32, на якому є відмітка про особисте вручення, то такий лист не відповідає вимогам розділу 5 договору. Оскільки лист про майбутнє розірвання повинен бути надісланий орендодавцю за один місяць до такого розірвання, однак відповідач направляє лист від 11.09.2020 року, в якому вказує, що договір є розірваний з 01.06.2020 року.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідачем не подано доказів повернення орендованого приміщення за актом приймання-передачі, тобто, в такому ж порядку, як він його і отримав.

Враховуючи наведене, позивачем правомірно нараховано відповідачу 60377,38 грн орендної плати за червень-грудень 2020року.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Позивач правомірно нарахував відповідачу 453,00 грн 3% річних.

На підставі п.4.4 договору позивач правомірно нарахував відповідачу 1813,48 грн пені.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ТПК Донснаб -Захід вх..№ 18/08 від 18.08.2021 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 27.07.2021 у справі № 914/944/21 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.12.2021

Головуючий суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Матущак О.І.