Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021Справа № 910/11666/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Окуджаві Г. Л., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Валідус Спецавто"

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна"

про стягнення 952 995,82 грн.

за участю представників:

від позивача: Грушовець А. С.

від відповідача: Осколов І. Л.

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Валідус Спецавто" (далі - ТОВ "Валідус Спецавто", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" (далі - ТОВ "Вольво Україна", відповідач) про стягнення штрафних санкцій у сумі 952 995,82 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу № UKR456/1020VU від 05.10.2020 р. в частині своєчасної поставки замовленого позивачем товару (шасі вантажного автомобіля Renault K), у зв`язку з чим відповідачу були нараховані штрафні та фінансові санкції. У позові ТОВ "Валідус Спецавто" просить стягнути з відповідача пеню у сумі 12 538,35 грн., штраф у сумі 937 322,88 грн. та 3 % річних у сумі 3 134,59 грн., що разом становить 952 995,82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2021 р. за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач надав суду відзив на позов, у якому проти заявлених вимог заперечив, зазначив, що зобов`язання ним було виконане належним чином, товар був переданий позивачу у повному обсязі, проте, з порушенням строків поставки товару, що сталось не з його вини, оскільки товар виготовлявся у Франції та його транспортування в Україну було утруднене в умовах карантину через розповсюдження респіраторної хвороби COVID-19. При цьому позивач, приймаючи товар за актом, будь-яких претензій щодо порушення строків поставки не заявляв, що підтверджує належність виконання обов`язку відповідачем.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та обгрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення їх представників у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Установлено, що 05.10.2020 р. між ТОВ "Валідус Спецавто" (покупець) та ТОВ "Вольво Україна" (продавець) був укладений договір купівлі-продажу товару № UKR456/1020VU (далі - договір). Відповідно до умов цього договору продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити транспортний засіб згідно з наступними характеристиками: шасі вантажного автомобіля Renault K (новий) загальною вартістю 4 686 614,40 грн. (п. 1.1). Кількість, комплектність, якість та інші характеристики товару, що підлягає передачі продавцем покупцеві відповідно до цього договору, визначаються у специфікації (п. 1.2 договору).

Так, специфікацією до договору сторони погодили основні технічні характеристики товару, що мав бути поставлений продавцем у строк до 21.12.2020 р. за умови належного виконання покупцем п. 3.2 договору щодо графіку платежів.

Ціна товару становить 4 686 614,40 грн., що включає вартість доставки (транспортування) товару до місця передачі, зазначеного в п. 4.1 договору, митне оформлення та вартість передпродажної підготовки товару (п. 2.3 договору).

Покупець здійснює платежі з наступним графіком: - авансовий платіж у розмірі 5 % від загальної суми договору, що складає 234 330,72 грн. та еквівалентно 7 050,00 євро, покупець сплачує продавцю впродовж 5 банківських днів з дати підписання договору, на підставі відповідного рахунку продавця, який формується згідно з п. 3.7 цього договору (п. 3.2.1 договору); - авансовий платіж у розмірі 30 % від загальної суми договору, що складає 1 405 984,32 грн. та еквівалентно 42 300,00 євро, покупець сплачує продавцю в строк до 30.11.2020 р. на підставі відповідного рахунку продавця, який формується згідно з п. 3.7 цього договору (п. 3.2.2 договору); - остаточний платіж у розмірі 65 %, що складає 3 046 299,36 грн. та еквівалентно 91 650,00 євро, покупець сплачує впродовж 7 банківських днів після отримання повідомлення про готовність товару до відвантаження на підставі відповідного рахунку продавця на оплату остаточного платежу, який формується згідно з п. 3.7 цього договору (п. 3.2.3 договору).

Передання товару покупцю здійснюється за місцезнаходженням продавця у місті Києві, Кільцева дорога, № 20/1-А за умови належного виконання п. 3.2 договору згідно графіку, у строк до 21.12.2020 р. Передання товару здійснюється шляхом надання товару для огляду покупцю (належним чином уповноваженому представнику покупця або перевізнику, визначеному покупцем) та підписання акту приймання-передачі (п. 4.1 договору). Про день передання товару продавець зобов`язаний письмово повідомити покупця за 7 робочих днів до дати передання, доставивши повідомлення особисто, кур`єром або поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на поштову адресу покупця, вказану у п. 13.6 договору (п. 4.2 договору).

Договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписння сторонами та діє до виконання сторонами усіх зобов`язань взятих сторонами за цим договором (п. 12.1).

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Судом встановлено, що на підставі виставлених відповідачем рахунків № 979 від 16.10.2020 р., № 1117 від 27.11.2020 р., № 1200 від 17.12.2020 р. ТОВ "Валідус Спецавто" оплатило замовлений товар на суму 4 780 246,85 грн. у повному обсязі та у відповідності до графіку, визначеного у п. 3.2 договору, що підтверджується копіями платіжних доручень № 4563 від 16.10.2020 р., № 5104 від 27.11.2020 р., № 5373 від 17.12.2020 р., наявними у матеріалах справи.

У той же час, матеріали справи свідчать, що відповідач поставку обумовленого товару здійснив з порушенням строку, визначеного договором (до 21.12.2020 р.), а саме - товар поставив 30.12.2020 р., що підтверджується видатковою накладною № 827 від 30.12.2020 р. та актом приймання-передачі товару від 30.12.2020 р.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "Валідус Спецавто" за прострочку зобов`язання нарахував відповідачу пеню, штраф та 3 % річних, які просить стягнути в судовому порядку.

Зі свого боку, відповідач вказує, що його вини у простроченні поставки немає, оскільки на час виконання договору були введенні карантинні обмеження, спричинені розповсюдженням респіраторної хвороби COVID-19, що вплинуло на поставку товару із Франції до України. Зокрема, брокер відповідача (ТОВ «Автологістика») повідомив ТОВ "Вольво Україна", що у зв`язку з карантинними обмеженнями його контрагент - Компанія DHL-Express не змогла вчасно доставити транзитні номера транспортного засобу (товару), а без них неможливо було транспортувати транспортний засіб через митний кордон.

Перевіряючи такі доводи сторін та вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п. 4.5 договору сторони не несуть відповідальності за будь-яку затримку чи невиконання своїх зобов`язань чи зобов`язань за цією угодою/пропозицією, або будь-яку втрату, пошкодження, вимогу будь-якого характеру (будь-які передбачувані затримки чи іншим чином) настільки, наскільки ця затримка або невдача спричинена, прямо чи опосередковано, будь-якою подією, станом, наслідком чи іншою причиною, передбачуваною чи ні, що виникає внаслідок спалаху коронавірусу (COVID-19) або має місце після виконання цієї угоди/подання цієї пропозиції.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», (зі змінами та доповненнями) на дату належної (21.12.2020 р.) та фактичної (30.12.2020 р.) поставки товару відповідачем, на території України був встановлений карантин з 19.12.2020 р. по 28.02.2021.

У той же час, у матеріалах справи наявний лист ТОВ «Автологістика», адресований ТОВ "Вольво Україна", у якому ТОВ «Автологістика» повідомило відповідача про втрату документації на товар, який мав бути доставлений на замовлення ТОВ "Валідус Спецавто" у грудні 2020 р., однак, у цьому листі немає будь-якого посилання на прострочення поставки товару через наслідки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», чи хвороби працівника ТОВ «Автологістика», чи інших обставин, пов`язаних зі спалахом коронавірусу (COVID-19).

Отже, за висновком суду відповідач не довів належними доказами тієї обставини, що прострочення поставки товару сталось за відсутності його вини.

За змістом ч. 2 ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що підписанням акту приймання-передачі без зауважень, позивач погодився з належною поставкою товару 30.12.2020 р. Суд вважає, що даний акт лише засвідчує факт отримання покупцем замовленого товару та відповідність його характеристикам, передбаченим у п. 1.1 договору, а також прийняття його у робочому стані з усіма складовими та документами на товар. У цьому акті покупець лише підтверджує, що він не має претензій до стану товару на момент його передачі, однак, вказаний акт не може свідчити про згоду покупця з фактичними стороками поставки.

При цьому зі змісту відповідей позивача, наданих на запитання відповідача у порядку ст. 90 ГПК України, вбачається, що у разі завчасного повідомлення відповідачем ТОВ "Валідус Спецавто" про неможливість поставити товар в обумовлені строки (21.12.2020 р.), позивач міг відмовитися від укладення договору поставки.

Отже, оскільки у встановлений договором строк (21.12.2020 р.) відповідач належним чином не виконав свого обов`язку зі своєчасної поставки товару, він допустив порушення господарського зобов`язання (ст. 610 ЦК України).

За приписами ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 ЦК України).

Судом встановлено, що умовами договору поставки (п. 8.1, 8.4 договору) сторони визначили, що у разі, якщо продавець прострочує передбачені п. 4.1 договору строки передання товару покупцю, покупець вправі стягнути з продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на рік від сплаченої частини товару за кожен день прострочення до моменту належного передання товару, а також 20 % річних від базового розміру ціни товару. Продавець зобов`язаний заплатити відповідний штраф на користь покупця протягом 3 банківських днів з дати отримання продавцем відповідної письмової вимоги про сплату штрафу.

За таких обставин, враховуючи підтверджений факт прострочення відповідачем зобов`язання з поставки товару, суд вважає, що вимоги про нарахування пені та штрафу заявлені позивачем правомірно.

Провівши перерахунок заявлених штрафних санкцій, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 12 538,35 грн. та штраф у сумі 937 322,88 грн., як просив позивач.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 3 134,59 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, умовами договору поставки було передбачено, що у разі прострочення зобов`язання з передачі товару, продавець сплачує покупцю 20 % річних від базового розміру ціни товару. Разом з тим, позивач заявив до стягнення не 20 % від вказаної суми, а 3 % річних.

Нарахування 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Здійснивши перевірку правильності нарахування 3 % річних, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню 3 % річних у сумі 3 134,59 грн., тобто, у сумі, заявленій позивачем.

Отже, позовні вимоги ТОВ "Валідус Спецавто" підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Валідус Спецавто" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" про стягнення заборгованості у сумі 952 995,82 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" (03034, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 20/1-А, ідентифікаційний код 30176505) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Валідус Спецавто" (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, ідентифікаційний код 38347611) пеню у сумі 12 538 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім) грн. 35 коп., штраф у сумі 937 322 (дев`ятсот тридцять сім тисяч триста двадцять дві) грн. 88 коп., 3 % річних у сумі 3 134 (три тисячі сто тридцять чотири) грн. 59 коп., судовий збір у сумі 14 294 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 94 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 2 грудня 2021 року.

Повний текст рішення складений 13 грудня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.