РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2021Справа № 910/13306/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В.

розглянувши справу за позовом акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, місто Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-дом» (04201, м. Київ, вул. Петра Калнишевського, буд. 7, офіс 994), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6), про стягнення 1637362,84 грн

Представники сторін:

від позивача: Трегубова А.В.;

від відповідача: Демченко В.С.;

від третьої особи: Коваль Н.Т.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-дом» (далі - відповідач) про стягнення 1637362,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно здійснив відбір 126,189 тис.м.куб. природного газу, що і стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення 1637362,84 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 126,189 тис.м.куб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/13306/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 23.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 відкладено підготовче засідання на 07.10.2021.

07.10.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» наділений спеціальними обов`язками щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії та видачею номінацій, у тому числі і ТОВ «Управ-дом», і саме на ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як на постачальника покладено обов`язок врегульовувати питання небалансу відповідно до п. 4 ст. 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем. Зазначав, що газ на протязі вказаних позивачем строків отримано відповідачем в рамках діючих договорів на постачання газу від ПАТ «НАК «Нафтогаз України», в передбачених таким договором строках і обсягах. Також просив застосувати строк позовної давності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 28.10.2021 год.

20.10.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив разом з клопотанням про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».У відповіді на відзив вказував, що спірні обсяги природного газу не є обсягами природного газу постачальника ПАТ «НАК «Нафтогаз України», який не подав номінацію для подання таких обсягів через точку входу в газотранспортну систему та не підписував акти приймання-передачі природного газу на такі обсяги природного газу, які (номінації та акти) є обов`язковою встановленою зазначеними нормами чинного законодавства та умовами вказаних договорів постачання природного газу умовою для підтвердження обставини фактичного вчинення господарської операції з постачання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» таких обсягів природного газу відповідачу у січні-березні 2017 року та у квітні 2018 року. Зазначав, що строк позовної давності щодо позовних вимог до відповідача має обчислюватись не з моменту коли позивач у 2017, 2018 роках довідався про порушення свого права та почав вживати заходи по його захисту, а з того моменту, як позивач довідався саме про особу, яка його порушила.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

27.10.2021 відповідач подав нову редакцію відзиву на позовну заяву, в якому вказував, що 01.04.2016 між ним та ПАТ «Укртрансгаз» було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № . Позивачем надавались послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами відповідачу, про що свідчать акти наданих послуг від 31.01.2017, від 28.02.2017, від 31.03.2017 та від 30.04.2018, які підписані сторонами та скріплені печатками товариств, рахунки на оплату та копії платіжних доручень про сплату вартості послуг, що свідчать про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з транспортування природного газу за січень, лютий, березень 2017 року та квітень 2018 року. Вказував, що з огляду на наявність укладених між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та відповідачем договорів постачання природного газу 1524/1617-ТЕ-41 від 09.09.2016 та договору № 2346/1718-ТЕ-41 від 20.10.2017, надання позивачем відповідачу послуг з транспортування природного газу на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 01.04.2016, а ПАТ «Київгаз» - послуг на розподіл природного газу на підставі договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) № 252458 від 31.12.2016, існування обов`язку постачальника видати номінації, споживання відповідачем в газотранспортній системі в січні-березні 2017 року, квітні 2018 року природного газу в обсязі 126,189 тис.куб.м не можна вважати несанкціонованим відбором. Також просив застосувати строк позовної давності.

28.10.2021 через канцелярію суду від представника позивача надійшли заперечення проти долучення нової редакції відзиву на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у прийнятті нової редакції відзиву та здійснювати розгляд справи без його врахування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 судом було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовчого засідання на 11.11.2021.

29.10.2021 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів направлення третій особі заяв по суті справи.

01.11.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання (докази направлення) про надсилання відзиву та відзиву (нова редакція) на позовну заяву третій особі.

04.11.2021 через канцелярію суду від третьої особи надійшли письмові пояснення з доказами направлення сторонам, в якому останній підтримує позовні вимоги позивача та просить їх задовольнити.

08.11.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення щодо заперечення позивача проти долучення до матеріалів справи нової редакції відзиву на позовну заяву.

10.11.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь АТ «Укртрансгаз» на відзив на позовну заяву.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 11.11.2021, були присутні всі представники сторін. Всі учасники справи надали усні пояснення із викладенням своєї позиції стосовно поданих ними заяв по суті справи. Інших заяв чи клопотань по суті спору до суду не подавали, судом було поставлено на обговорення питання щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, сторони не заперечували.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 закрито підготовче провадження у справі № 910/13306/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.11.2021.

23.11.2021 представник відповідача подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Протокольною ухвалою суду від 25.11.2021 із занесення до протоколу судового засідання відкладено розгляд справи по суті на 02.12.2021.

У судове засідання 02.12.2021 з`явились представники сторін, надали пояснення по справі.

В судовому засіданні 02.12.2021 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

31.01.2017 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (покупець, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець, третя особа) укладено договір про закупівлю природного газу № -ВТВ (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у січні-квітні 2017 року природний, скраплений або в газоподібному станіприродний газ (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування) (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві у січні-квітні 2017 року газ в загальному обсязі 1 600 000 тис.куб.м газу, у тому числі по місяцях: січень - 610 000 тис.куб.м, лютий -490 000,000 тис.куб.м, березень -310 000,000 тис.куб.м, квітень - 190 000,000 тис.куб.м.

У відповідності до п. 3.2 договору приймання-передачі газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

15.12.2017 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (покупець, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець, третя особа) укладено договір про закупівлю природного газу № -ВТВ (далі - договір-2).

Згідно з п. 2.1 договору-2 продавець передає покупцеві протягом грудня 2017 року - червня 2018 року газ в загальному обсязі 205 000 тис.куб.м газу, у числі по місяцях: грудень 2017 - 45 000 тис.куб.м., січень 2018 - 45 000 тис.куб.м., лютий 2018 - 40 000 тис.куб.м., березень 2018 - 25 000 тис.куб.м., квітень 2018 - 20 000 тис.куб.м., травень 2018 - 15 000 тис.куб.м., червень 2018 - 15 000 тис.куб.м.

Згідно з п. 3.2 договору-2 приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці передачі, оформлюється актом приймання-передачі газу в порядку, встановленому п. 3.3 договору.

Не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються обсяги газу, ціна газу та вартість переданих обсягів газу. Продавець не пізніше 12-го числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником продавця та скріплений його печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.3 договору-2).

Згідно з актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 продавець передав, а покупець прийняв природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб у обсязі 731 439,744 тис.куб.м, згідно з актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 - 643 105,799 тис.куб.м, згідно з актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2017 - 143 355,000 тис.куб.м., згідно з актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2018 - 30 000,000 тис.куб.м.

В цілому позивачем впродовж вказаних періодів було отримано в газотранспортній системі обсяг природного газу в розмірі 1 547 900,543 тис.куб.м згідно з актами приймання-передачі газу від 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 31.04.2018, оформленого з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу від 31.01.2017 № -ВТВ, 15.12.2017 № -ВТВ.

Спір виник внаслідок того, що відповідач незважаючи на відсутність будь-яких підстав для відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір 126,189 тис.куб.м природного газу у січні, лютому, березні 2017 року та квітні 2018 року.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає, що для забезпечення тепловою енергією споживачів (мешканців будинку), між ним (покупець) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) щороку укладаються договори постачання природного газу. Зокрема у спірних періодах було укладено договір № 1524/1617-ТЕ-41 від 09.09.2016 та договір № 2346/1718-ТЕ-41 від 20.10.2017.

Відповідно до умов цих договорів продавець зобов`язується передати у власність покупцю у зазначений період природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 зазначених договорів, газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. При цьому, обсяги газу, що планується поставити за цим договором (плановий обсяг) повністю забезпечують споживання природним газом для потреб, зазначених у п. 1.2 договору (пп.2.2 договору).

Пунктом 2.1 договору №1524/1617-ТЕ-41 від 09.09.2016 визначено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 250 тис.куб.м.

Пунктом 2.1 договору № 2346/1718-ТЕ-41 від 20.10.2017 визначено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 252 тис.куб.м.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач зазначав, що сторонами договірних правовідносин було визначено обсяги природного газу, які фактично належали відповідачу, і які він мав право використовувати відповідно до п. 1.2 вказаних договорів.

Крім того зазначав, що 01.04.2016 між ним та ПАТ «Укртрансгаз» було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № , який було пролонговано. Позивачем надавались послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами відповідачу, про що свідчать акти наданих послуг від 31.01.2017, від 28.02.2017, від 31.03.2017 та від 30.04.2018, які підписані сторонами та скріплені печатками товариств, рахунки на оплату та копії платіжних доручень про сплату вартості послуг, що свідчать про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з транспортування природного газу за січень, лютий, березень 2017 року та квітень 2018 року.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна;

б) набуття або збереження за рахунок іншої особи;

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають:

1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;

4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

У відповідності до змісту статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1,2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як встановлено ч. 1 ст. 202 ЦК України, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Отже в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2016 між відповідачем ТОВ «Управ-дом» та ПАТ «Укртрансгаз» було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № , який було пролонговано. Позивачем надавались послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами відповідачу, про що свідчать акти наданих послуг від 31.01.2017 № 01-17- на 54,664 тис.куб.м., від 28.02.2017 № 02-17- на 43,751 тис.куб.м., від 31.03.2017 № 03-17- на 25,018 тис.куб.м. та від 30.04.2018 № 04-18- на 2,756 тис.куб.м., всього на 126,189 тис.куб.м., які підписані сторонами та скріплені печатками товариств, рахунки на оплату від 31.01.2017 № 01-17-, від 28.02.2017 № 02-17-, від 31.03.2017 № 03-17- та від 30.04.2018 № 04-18-, а також копії платіжних доручень про сплату вартості послуг за вказаними актами наданих послуг, що свідчать про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з транспортування природного газу за січень, лютий, березень 2017 року та квітень 2018 року.

Також, 31.12.2016 між Публічним акціонерним товариством «Київгаз» (оператор ГРМ) та ТОВ «Управ-Дом» (споживач, відповідач) було укладено договір розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) № 252408 шляхом підписання останнім заяви приєднання до умов цього договору.

Санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку оператором ГТС, а до відома споживача його постачальником. За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи (п. 3.1 договору).

Також доводи позивача спростовуються наявними в матеріалах справи звітами ПАТ "Київгаз" про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Київгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів за спірний період, з яких вбачається, що за спірний період ТОВ «Управ-дом» було отримано 126,189 тис.куб.м. газу.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази не доводять, що відповідач безпідставно набув з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, в січні-березні 2017 року та квітні 2018 року природний газ в загальному обсязі 126,189 тис.куб.м., який належить позивачу.

Відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування, які є складовими послуги транспортування природного газу, здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Крім того, сторонами були підписані акти приймання-передачі природного газу, за який було здійснено оплату, а тому посилання позивача на повернення майна та сплату боргу є безпідставними та не обґрунтованими.

Також суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13.08.2019 у справі № 925/352/18: «…оскільки ПАТ "НАК "Нафтогаз України" наділене спеціальними обов`язками щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами/організаціями, є ліцензіатом та монополістом з постачання природного газу, то суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що на підставі відповідних договорів постачання природного газу та спеціальних нормативних актів, якими є Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, Правила постачання природного газу та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зобов`язане постачати природний газ, у тому числі КП "Уманьтеплокомуненерго", як виробнику теплової енергії, шляхом своєчасної видачі номінацій, і це є обов`язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а не правом.

44.10 Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17, у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №911/656/17 та від 14.05.2018 у справі №926/680/17.

44.11 З огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що можливість відбору КП "Уманьтеплокомуненерго" із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача ПАТ "НАК "Нафтогаз України" номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон.

44.12 Тому невидача або несвоєчасна видача номінацій ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є неправомірною та унеможливлює безперешкодне отримання КП "Уманьтеплокомуненерго" необхідних обсягів природного газу, оскільки, у тому числі, може мати наслідком обмеження або взагалі припинення надання відповідачем послуг з розподілу природного разу у зв`язку з неотриманням від ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальника газу, підтверджених обсягів природного газу для КП "Уманьтеплокомуненерго".

44.13 З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що наведені обставини у їх сукупності свідчать про відсутність несанкціонованого відбору природного газу з ГТС, оператором якої є позивач, споживачем - КП "Уманьтеплокомуненерго" у січні та лютому 2017 та, як наслідок, неправомірності віднесення на відповідача (оператора ГРМ) негативного небалансу у вказаному об`ємі та відшкодування витрат з оплати наданих послуг балансування у сумі 42 160 753,18 грн. за січень 2017 та 45 333 646,38 грн. за лютий 2017…».

З урахуванням викладеного вище у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2021.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ