РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.12.2021Справа № 910/13231/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко - Легких Г. П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/13231/21

За позовом Акціонерного товариства «РВС БАНК» (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58; ідентифікаційний код: 39849797)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 4, оф. 4; ідентифікаційний код: 35215323)

Про стягнення 146 391, 11 грн

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «РВС БАНК» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовної заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 146 391, 11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч умовам Договору про надання гарантії №Д-4402-18Г від 06.07.2018 не відшкодував позивачеві на його вимогу виплачені кошти бенефіціару за гарантією у розмірі 143 907, 24 грн.

У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 143 907, 24 грн, а також 30 % річних згідно умов п. 4.2. Договору у розмірі 2 483, 87 грн.

26.08.2021 Суд залишив позовну заяву без руху, надав позивачу п`яти денний строк для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

10.09.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли заява представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 31.08.2021 до якої долучено уточнену позовну заяву. Дослідивши зміст заяви та долучених до них документів, суд дійшов висновку, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, що встановлені ухвалою суду від 26.08.2021.

15.09.2021 Суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/13231/21 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), ухвала суду про відкриття провадження у справі від 15.09.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: 04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 4, офіс 4, яка була отримана відповідачем 19.11.2021, про що міститься відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (№828).

Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, відповідач не скористався.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

1.1. 13.07.2018 між Східним територіальним квартирно - експлуатаційним управлінням (замовник/бенефіціар) та ТОВ «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (генпідрядник) укладено договір підряду № 207/2018/207 на виконання робіт із будівництва казарми поліпшеного планування у військовому містечку № 1 смт Гвардійське, Дніпропетровська обл., відповідно до якого замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт із будівництва об`єкта: «Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування № 1, 25 опдбр, смт Гвардійське, Дніпропетровська обл., військове містечко № 1», (код 45210000-2 - «Будівництво будівель» відповідно до ДК 021:2015), що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Генпідрядник зобов`язується у строк, що не перевищує 210 календарних днів з дати укладання договору, виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (п. 1.2. зазначеного договору).

Як зазначено в п. 11.1. договору підряду № 207/2018/207 від 13.07.2018 підставою для укладання договору є рішення тендерного комітету замовника (протокол оцінки пропозицій конкурсних торгів від 02.07.2018 року № 3/152).

Пунктом 11.5. договору підряду № 207/2018/207 від 13.07.2018 встановлено, що генпідрядник забезпечує виконання своїх зобов`язань за договором у розмірі 1 (одного) відсотка від суми договору у формі оригіналу банківської гарантії (безвідкличної, безумовної банківської гарантії, оформленої відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639) № 4402-18Г від 09.07.2018.

31.05.2019 сторони у додатковій угоді № 9 до договору підряду № 207/2018/207 від 13.07.2018 погодили змінити, в т. ч. п. 1.2. договору, та визначили, що генпідрядник зобов`язується у строк по 30.09.2019 без врахування технологічної перерви, пов`язаної з відсутністю кошторисних призначень та фінансування замовника або з причини невідповідності погодних умов технології виконання робіт та інше, виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи.

1.2. 06.07.2018 між АТ «РВС БАНК» (позивач) та ТОВ «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (відповідач), на підставі заяви про надання гарантії, укладено договір про надання гарантії №Д-4402-18Г (далі - Договір), відповідно до якого за заявою принципала (відповідач) банк (позивач) надає на користь бенефіціара (Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління) гарантію, за якою зобов`язується сплатити бенефіціару на його письмову вимогу грошову суму у разі гарантійного випадку та дотримання умов гарантії та цього Договору.

Сума гарантії складає 143907, 24 грн (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору, відповідальність банку за гарантією та/або у зв`язку із цим Договором обмежується сумою гарантії. Будь-який платіж, здійснений банком за гарантією, зменшує відповідальність банку за цією гарантією на суму платежу.

09.07.2018 позивач надав гарантію №4402-18Г бенефіціару (Східне територіальне квартирно - експлуатаційне управління)

В подальшому 11.01.2019 та 24.09.2019 до гарантії вносилися зміни.

Згідно з п. 6.1. Договору, цей Договір є укладений з дня його підписання представниками сторін та діє до повного виконання зобов`язань сторонами по цьому Договору.

Пунктом 1.4. Договору з урахуванням додаткового договору №1 від 11.01.2019 до Договору встановлено, що гарантіє вступає в силу з моменту надання та діє до 31.01.2020 включно.

Згідно з п. 3.1. Договору після належного виконання принципалом вимог п. 4.1 цього Договору, оригінал гарантії передається принципалу для подальшого передавання її бенефіціару шляхом отримання оригіналу гарантії у банку підтверджує те, що він ознайомлений та згоден з її змістом.

Згідно з умовами банківської гарантії № 4402-18Г від 09.07.2018 (з урахуванням змін) гарант безумовно та безвідклично зобов`язується виплатити бенефіціару суму, що складає 143 907, 24 грн, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, підписаною уповноваженою особою та у якій бенефіціар заявляє про те, що принципал не виконав умов договору.

За наслідком невиконання відповідачем, як генпідрядником, зобов`язань за договором підряду №207/2018/207 від 13.07.2018, позивач отримав вимогу бенефіціара про сплату за гарантією. Позивач відмовив у сплаті за гарантією бенефіціару, у зв`язку з чим останній звернувся до суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі № 910/2907/21 за позовом Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Акціонерного товариства «РВС БАНК» про стягнення 143 907, 24 грн позов задоволено повністю та стягнуто з АТ «РВС БАНК» на користь Міністерства оборони України суму гарантії в розмірі 143 907, 24 грн.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі № 910/2907/21 АТ «РВС БАНК» (позивач) було перераховано на користь Міністерства оборони України (на рахунок у Державній казначейській службі України) суму банківської гарантії №4402-18Г у розмірі 143 907, 24 грн, що підтверджується меморіальним ордером №100 від 21.07.2021, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 4.4. Договору банк має нічим не обмежене право на зворотну вимогу до принципала (регрес) у розмірі суми гарантії, процентів та будь-яких витрат (збитків).

Згідно з п. 4.5. Договору принципал зобов`язаний відшкодувати банку витрати за гарантією, враховуючи комісії, пов`язані з відправкою повідомлень засобами телекомунікаційного зв`язку (SWIFT,TELEX), комісії авізую чого банка та банка бенефіціара, а також комісії пов`язані з переказом платежів за гарантією.

У відповідності до п. 5.2. Договору, незалежно від сплати неустойки (штрафу, пені, тощо), принципал також зобов`язаний відшкодувати банку збитки.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що принципал не може бути звільнений від виконання зобов`язань та/або відповідальності за цим Договором ні при яких обставинах, у тому числі навіть тих, що залежать від принципала.

Відповідно до п. 4.2. Договору, якщо на вимогу бенефіціара банк виплачує кошти за гарантією, принципал зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання одержання повідомлення від банку, але не пізніше дня закінчення строку гарантії, повністю відшкодувати банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати банку, у валюті гарантії. До повного такого відшкодування принципал сплачує банку проценти від суми боргу в розмірі 30% (тридцяти) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році - 365 (366) у валюті гарантії, за період з моменту виконання банком вимог бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки банку.

22.07.2021 позивач направив на адресу відповідача регресну вимогу № 1212/21-БТ про відшкодування суми гарантії - протягом 5 днів з моменту отримання одержання повідомлення від банку у відповідності до п. 4.2. Договору.

Регресну вимогу відповідач отримав 02.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 169, засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Згідно з п. 6.1. Договору, цей Договір є укладений з дня його підписання представниками сторін і діє до повного виконання зобов`язань сторонами по цьому Договору.

На переконання позивача, з огляду на дати отримання відповідачем його вимоги, відповідач повинен був би повернути суму гарантії позивачу до 09.08.2021 включно.

Проте, як зазначає позивач, що станом на дату звернення до суду (12.08.2021) відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо сплати суми гарантії.

Відповідач не надав суду докази сплати суми гарантії позивачу до 09.08.2021 включно або в будь - яку іншу дату протягом розгляду справи судом, доказів іншого матеріали справи не містять.

II. Предмет позову.

Предметом позову є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього основного боргу (в порядку регресу) в сумі - 143 907, 24 грн та 30 % річних у розмірі - 2 483, 87 грн за період прострочення з 21.07.2021 до 10.08.2021.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Так згідно з доводами позивача, викладеними в позовній заяві:

1. На виконання умов договору підряду № 207/2018/207, сторони 06.07.2018 уклали Договір про надання гарантії №Д-4402-18Г (Договір) та яку позивач надав бенефіціару 09.07.2018;

2. Відповідач не виконав зобов`язання за договором підряду і позивач отримав вимогу бенефіціара про сплату за гарантією;

3. Позивач відмовив у сплаті за гарантією бенефіціару, у зв`язку з чим останній звернувся до суду, який в свою чергу задовольнив вимоги бенефіціара;

4. На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі № 910/2907/21 позивач сплатив суму банківської гарантії у розмірі 143 907, 24 грн;

5. Після чого позивач в силу п. 4.4. Договору звернувся до відповідача з регресною вимогою про відшкодування суми гарантії протягом строку визначеного п. 4.2. Договору;

6. Проте, відповідач не в зазначений строк, не на дату подання позовної заяви до суду, суму гарантії в розмірі 143907, 24 грн позивачу не відшкодував.

IV. Заперечення відповідача щодо позовних вимог.

Відповідач відзиву на позов не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чиерм, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами на подання заперечень щодо викладених обставин.

V. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо несплати відповідачем регресного відшкодування за гарантією та 30% річних.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи є законні підстави у позивача заявляти регресну вимогу до відповідача та вимогу про сплату 30 % річних?;

- чи правильно позивач розрахував 30% річних за період з 27.07.2021 до 10.08.2021?

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Аналогічне положення міститься в ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як встановлено судом 13.07.2018 між Східним територіальним квартирно - експлуатаційним управлінням (замовник) та ТОВ «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (генпідрядник) укладено договір підряду № 207/2018/207 на підставі рішення тендерного комітету замовника (протокол оцінки пропозицій конкурсних торгів від 02.07.2018 року № 3/152) (п. 11.1. договору підряду № 207/2018/207).

06.07.2018 між АТ «РВС БАНК» (позивач) та ТОВ «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (відповідач), на підставі заяви про надання гарантії, укладено договір про надання гарантії №Д-4402-18Г сума якої складає 143 907, 24 грн та відповідно до якої за заявою принципала (відповідач) банк (позивач) надає на користь бенефіціара (Східне територіальне квартирно - експлуатаційне управління) гарантію, за якою зобов`язується сплатити бенефіціару на його письмову вимогу грошову суму у разі гарантійного випадку та дотримання умов гарантії та цього Договору.

Гарантія у відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання.

В силу приписів ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 11.5. договору підряду № 207/2018/207 від 13.07.2018 встановлено, що генпідрядник забезпечує виконання своїх зобов`язань за договором у розмірі 1 (одного) відсотка від суми договору у формі оригіналу банківської гарантії (безвідкличної, безумовної банківської гарантії, оформленої відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639) № 4402-18Г від 09.07.2018 р.

Таким чином, як вбачається з п. 11.5. договору підряду № 207/2018/207 від 13.07.2018 сторони погодили, що виконання зобов`язання за договором підряду № 207/2018/207 від 13.07.2018 забезпечується банківською гарантією.

Згідно ч. 1 ст. 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

В статті 560 ЦК України зазначено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, відповідно до п. 9 ч. 3 розділу І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що гарантія - це односторонній правочин, за яким гарант приймає на себе обов`язок сплатити бенефіціару на його вимогу певну грошову суму внаслідок невиконання боржником (принципалом) взятих на себе зобов`язань, забезпечених гарантією. Основна функція гарантії полягає в забезпеченні належного виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром. Отже підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.07.2021 у справі № 910/7575/20).

09.07.2018 позивач надав гарантію №4402-18Г бенефіціару (Східне територіальне квартирно - експлуатаційне управління), відповідно до якої гарант безумовно та безвідклично зобов`язується виплатити бенефіціару суму, що складає 143 907, 24 грн, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, підписаною уповноваженою особою та у якій бенефіціар заявляє про те, що принципал не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов`язання за договором стосовн якості робіт та строків.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. В частині 2 ст. 563 ЦК України зазначено, що вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. Частиною 2 ст. 200 ГК України визначено, що зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

За наслідком невиконання відповідачем зобов`язань за договором підряду №207/2018/207 від 13.07.2018 позивач отримав вимогу бенефіціара про сплату за гарантією.

Проте, позивач відмовив у сплаті за гарантією бенефіціару, у зв`язку з чим останній звернувся до суду. Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі № 910/2907/21 позов задоволено повністю та стягнуто з АТ «РВС БАНК» суму гарантії в розмірі 143 907,24 грн.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі № 910/2907/21 позивачем було перераховано суму банківської гарантії №4402-18Г в розмірі 143 907, 24 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Згідно з п. 4.4. Договору банк має нічим не обмежене право на зворотну вимогу до принципала (регрес) у розмірі суми гарантії, процентів та будь-яких витрат (збитків).

Регресом (з лат. "regressus" - зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (п. 72 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19).

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що якщо на вимогу бенефіціара банк виплачує кошти за гарантією, принципал зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання одержання повідомлення від банку, але не пізніше дня закінчення строку гарантії, повністю відшкодувати банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати банку, у валюті гарантії.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 524 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

22.07.2021 позивач направив на адресу відповідача регресну вимогу № 1212/21-БТ про відшкодування суми гарантії, яку останній отримав 02.08.2021.

Отже, з урахуванням п. 4.2. Договору відповідач повинен був відшкодувати суму гарантії в порядку регресу позивачу у строк до 09.08.2021 включно.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач не надав суду докази сплати суми гарантії позивачу до 09.08.2021 включно або в будь - яку іншу дату та доказів іншого матеріали справи не містять. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, Суд доходить до висновку задовольнити вимоги позивача до відповідача щодо стягнення основного боргу в розмірі 143 907, 24 грн повністю.

Позивачем в позовній заяві, також заявлено вимогу до відповідача щодо стягнення з останнього 30 % річних в розмірі 2 483, 87 грн за період з 21.07.2021 до 10.08.2021 (21 день).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.2. Договору, якщо на вимогу бенефіціара банк виплачує кошти за гарантією, принципал зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання одержання повідомлення від банку, але не пізніше дня закінчення строку гарантії, повністю відшкодувати банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати банку, у валюті гарантії. До повного такого відшкодування принципал сплачує банку проценти від суми боргу в розмірі 30% (тридцяти) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році - 365 (366)) у валюті гарантії, за період з моменту виконання банком вимог бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки банку.

Як вбачається, сторони в умовах Договору погодили та встановили 30 процентів річних та подію, яка визначена, як вказівка на початок періоду з якого вони нараховуються, - момент виконання банком вимоги бенефіціара.

В позовній заяві міститься розрахунок 30 % річних, перевіривши який, судом встановлено, що він є арифметично вірним, а тому вимоги позивача у відповідній частині підлягають задоволенню.

Відповідач, всупереч ст. 74, 76, 77 ГПК України не надав суду будь-яких належних доказів, які б спростовували заявлені позивні вимоги і належних та допустимих доказів іншого матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені судом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позивні вимоги Акціонерного товариства «РВС БАНК» підлягають повному задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 143 907, 24 грн основного боргу та 2 483, 87 грн 30 % річних.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «РВС БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» про стягнення 146 391, 11 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 4, оф. 4; ідентифікаційний код: 35215323) на користь Акціонерного товариства «РВС БАНК» (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58; ідентифікаційний код: 39849797) суму основного боргу у розмірі 143 907 (сто сорок три тисяч дев`ятсот сім) грн 24 коп., 30 % річних у розмірі 2 483 (дві тисячі чотириста вісімдесят три) грн 87 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких