РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021Справа № 910/10328/21

За позовом заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах Міністерства оборони України

до Державного підприємства Львівський бронетанковий завод м. Львова

про стягнення неустойки, ціна позову 7929236,54 грн.,

Суддя Паламар П.І.
Секретар судового засідання Радецька Ю.О.
Представники:
від прокуратури: Збарих С.М.,

від позивача: Глазунов М.Ю.,

від відповідача: Вавринюк Ю.Р.

СУТЬ СПОРУ :

у червні 2021 року заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся в суд з позовом в інтересах Міністерства оборони України з підстав ст. 23 Закону України Про прокуратуру про стягнення з Державного підприємства Львівський бронетанковий завод 7929236,54 грн. неустойки.

Прокурор зазначав, що всупереч умов укладеного між позивачем і відповідачем державного контракту на виконання робіт за державним оборонним замовленням № 342/3/5/16/101 від 30 грудня 2016 р., додаткових угод до цього контракту, останній прострочив виконання ремонту шестидесяти двох одиниць військової техніки.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 4014766,01 грн. пені, 3914470,53 грн. штрафу, передбачених п. 7.2 договору. Також прокурор просив покласти на відповідача понесені ним витрати з оплати судового збору.

Ухвалою суду від 16 листопада 2021 р. провадження у справі в частині вимог про стягнення неустойки, нарахованої за прострочення виконання робіт з ремонту виробу (ХО5ВТ3841) у розмірі 224214,22 грн. було закрито.

Отже, предметом розгляду справи є стягнення 7705022,32 грн. неустойки.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений прокурором в його інтересах позов.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог. Заявив про застосування строку позовної давності щодо заявлених вимог. Також вказував на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів позивача.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено державний контракт на виконання робіт за державним оборонним замовленням № 342/3/5/16/101 від 30 грудня 2016 р., додаткові угоди до нього, згідно з умовами яких відповідач (виконавець) зобов`язався виконати роботи з регламентованого ремонту транспортних засобів військового призначення орієнтованою вартістю 763534915,12 грн. за номенклатурою, етапами, в обсягах та у строки, зазначеними у календарному плані виконання робіт (додаток № 1 до договору), що є невід`ємною частиною договору, а позивач (замовник) передати транспортні засоби для проведення ремонту, після його проведення прийняти їх та оплатити вартість робіт на умовах контракту.

Відповідно до умов п. 3.1 контракту поставка виробів в ремонт до виконавця здійснюється представниками замовника не пізніше 20 робочих днів після укладення контракту (за письмовим погодженням замовника із виконавцем не пізніше 10 діб до початку чергового етапу надання послуг, у кількості, що підлягає ремонту за зазначеним етапом). Приймання передавання передача виробів для проведення ремонту, їх отримання після проведення ремонту здійснюється у порядку, визначеному згідно вимог Інструкції про порядок передачі озброєння, військової техніки і майна в ремонт, затвердженої наказом Міністра оборони України № 505 від 31 липня 2012 р., Керівництвом з організації експлуатації бронетанкового озброєння та техніки у Збройних Силах України в мирний час, введеного в дію наказом Міністра оборони України № 665 від 25 грудня 2009 р. та оформлюється нарядом на ремонт та/або актом приймання передавання за участю представника військової частини (здавальника).

Календарним планом виконання робіт (надання послуг) за державним оборонним замовленням (додаток № 1 до договору) визначено строки виконання ремонту загалом сімдесяти двох одиниць військової техніки, зокрема, 3 одиниць до 31 березня 2017 р., 6 одиниць до 30 квітня 2017 р., 7 одиниць до 31 травня 2017 р., 7 одиниць до 30 червня 2017 р., 7 одиниць до 31 липня 2017 р., 7 одиниць до 31 серпня 2017 р., 7 одиниць до 30 вересня 2017 р., 8 одиниць до 31 жовтня 2017 р., 10 одиниць до 30 листопада 2017 р., 10 одиниць до 29 грудня 2017 р.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями указаного контракту, додаткових угод до нього.

Спір у даній справі стосується виконання ремонту шестидесяти із семидесяти двох одиниць військової техніки (в частині про стягнення неустойки, нарахованої за прострочення виконання робіт з ремонту одного виробу (ХО5ВТ3841) провадження у справі було закрито, а також прокурором у поданому ним розрахунку штрафних санкцій помилково двічі заявлено вимоги за прострочення виконання робіт з виробу Х07ВТ3445).

З урахуванням умов контракту позивач зобов`язався передати відповідачу військову техніку для ремонту протягом 2-30 січня 2017 р., а останній провести її ремонт не пізніше 29 грудня 2017 р.

Зі змісту спірного державного контракту, календарного плану виконання робіт (надання послуг) за державним оборонним замовленням слідує, що сторони врегулювали строки передачі в ремонт та повернення з ремонту всієї партії з 72 виробів, проте строки ремонту кожного окремого виробу або черговості виконання робіт визначені ними не були.

Віднесення ж прокурором отриманих з ремонту виробів по етапах виконання робіт по мірі надходження їх з ремонту є довільним тлумаченням умов укладеного між сторонами контракту і не ґрунтується на його умовах.

З поданого прокурором розрахунку вбачається, що ним довільно віднесено вироби повернуті з ремонту в одну дату до різних етапів виконання робіт без обґрунтування причин, які зумовили саме такий розподіл виробів по етапам.

При цьому, з огляду на різну вартість виробів, яка є базою розрахунку штрафних санкцій за прострочення повернення виробів з ремонту, віднесення виробів повернутих в один день до різних етапів може мати наслідком нарахування різного розміру штрафних санкцій, в залежності який виріб до якого етапу віднесено.

Таким чином, за відсутності чітко визначених строків ремонту кожного конкретного виробу, відсутні підстави вважати що відповідачем порушено строки проведення ремонту конкретних виробів та на строки, зазначені прокурором.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обґрунтованості заявленої до стягнення суми штрафних санкцій, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин, у позові відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, ст.ст. 230, 231 ГК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові заступника військового прокурора Центрального регіону України відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 8 грудня 2021 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар