ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/799/16 (907/467/21)

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , м. Київ до ОСОБА_2 , м. Мукачево про стягнення з боржника аліменти на утримання дитини у сумі 2 112.000,00 грн.

у справі за заявою Мукачівської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Мукачево

до фізичної особи - підприємця Соломенцев Юрій Володимирович, м. Мукачево (ідент код НОМЕР_1 )

про банкрутство

за участю представників:

від позивача - Хомінський Віталій Леонідрович, адвокат, ордер серія АА № 1067203 від 14 грудня 2020 року

від відповідача - ОСОБА_3 , арбітражний керуючий

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство боржника, оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 14.12.2016 р. у справі №907/799/16 прийнято заяву про порушення справи про банкрутство до розгляду.

Ухвалою суду від 22.12.2016 р. порушено провадження у справі №907/799/16 про банкрутство фізичної особи - підприємця Соломенцев Юрій Володимирович (ідент код НОМЕР_1 ), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 17.01.2017 р. визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута АК Гутнікевича Любомира Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 517 від 12.03.2013 р.).

Ухвалою суду від 29.10.2020 р. припинено повноваження АК ОСОБА_4 . Призначено ліквідатором ФОП Соломенцев Юрій Володимирович, м. Мукачево (ідент. код НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Гупало Т.В. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 510 від 15.03.2013).

16.06.2021 р. до Господарського суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , м. Київ до ОСОБА_2 , м. Мукачево про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 22 000,00 (двадцяти двох тисяч гривень) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 23.06.2021 р. позовну заяву залишено без руху.

30.06.2021 р. позивачем усунуто недоліки шляхом подання доказів надіслання на адресу ліквідатора копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 01.07.2021 прийнято позовну заяву №907/467/21 ОСОБА_1 , м. Київ до ОСОБА_2 , м. Мукачево про збільшення розміру аліментів до розгляду в межах справи № 907/799/16 про банкрутство фізичної особи - підприємця Соломенцева Юрія Володимировича, м. Мукачево (ідент код НОМЕР_1 ), підготовче засідання призначити на 15 липня 2021 р.

Ухвалою суду від 15.07.2021 р. відкладено розгляд справи на 14.09.2021 р.

Ухвалою суду від 14.09.2021 р. відкладено розгляд справи на 29.09.2021 р.

Ухвалою суду від 29.09.2021 р. відкладено розгляд справи на 03.11.2021 р.

03.11.2021 р. позивачем до суду подано клопотання про збільшення розміру позовних вимог, згідно якого заявник просить суд стягнути з боржника аліменти на утримання дитини за весь період до досягнення дитиною повноліття у сумі 2.112.000,00грн.

03.11.2021 р. до суду надійшла заява від боржника, якою він не заперечує позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття, та просить суд винести рішення по даній справі.

Ухвалою суду від 03.11.2021 р. прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , м. Київ про збільшення розміру позовних вимог. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 01 грудня 2021 року.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами.

Вказує на те, що з 29 липня 2006 року, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану був зроблений актовий запис № 380.

Від шлюбу Позивач та Відповідач мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 26 липня 2011 року.

Відповідно до рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 10.06.2014 року, який підлягає індексації відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло законної сили 05.12.2014 року.

Зазначає, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.11.2014 року, менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня 2021 року - 2395 грн; із 1 липня 2021 року - 2510 грн; із 1 грудня 2021 року - 2618 грн.

Крім того, представник позивача вказує на те, що у відповідача ОСОБА_2 наявні наміри виїхати на постійне місце проживання до держави Ізраїль, у зв`язку з чим виникла необхідність збільшити позовні вимоги. Так, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 за весь період до досягнення дитиною повноліття у сумі 2 112 000, 00 грн.

В засіданні суду арбітражний керуючий Гупало Т.В. з посиланням на подану ним заяву, вказує на те, що станом на сьогоднішній день, ні в матеріалах справи, ні у ліквідатора немає достовірної інформації, щодо розміру щомісячного доходу, який отримує ОСОБА_2 .

За таких обставин, враховуючи те, що за інформацією заявника ОСОБА_2 перебуває на території м. Києва, та неофіційно замається наданням послуг з пасажирських перевезень, для розрахунку розміру щомісячних аліментів, які провинні сплачуватись на утримання неповнолітньої дитини, слід виходити з розміру середньої заробітної плати у місті або області по певній професії за даними Держстату. Згідно офіційно оприлюдненої інформації на сайті ГУ статистики у м. Києві середня заробітна плата працівників, за видом діяльності «транспорт», станом на вересень місяць 2021 року у м. Києві, становить 21 055,00 грн.

З огляду на вищенаведене, та враховуючи ту обставину, що розмір щомісячних платежів, не може перевищувати 50 відсотків сукупного доходу боржника, вважає за можливе встановити, розмір щомісячних аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 в розмірі 10 527,50 грн.

За таких обставин, з огляду на заяву ОСОБА_2 , щодо наміру виїзду за кордон на постійне місце проживання, керуючись ч.6 ст. 181 Сімейного кодексу України, вважає що сума стягнення на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 повинна становити 1 010 640,00 грн.

Представник позивача присутній в судовому засіданні, щодо доводів арбітражного керуючого не заперечив.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 01.12.2021 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З 29 липня 2006 року, ОСОБА_1 (далі - Позивач), та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану був зроблений актовий запис № 380.

Від шлюбу Позивач та Відповідач мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 26 липня 2011 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2014 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2020 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 10.06.2014 року, який підлягає індексації відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло законної сили 05.12.2014 року.

За доводами позивача на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.11.2014 року, менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

В ході судового розгляду позивачем з посиланням на наміри відповідача виїхати на постійне місце проживання до держави Ізраїль, подано заяву про збільшення позовних вимог.

Так відповідно до заяви про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 за весь період до досягнення дитиною повноліття у сумі 2 112 000, 00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Згідно з частиною другою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як зазначено у статтях 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 10.06.2014 року, який підлягає індексації відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло законної сили 05.12.2014 року.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

За доводами позивача які підтверджуються матеріалами справи у відповідача ОСОБА_2 є наміри виїхати на постійне місце проживання до держави Ізраїль, у зв`язку з чим виникла необхідність збільшити позовні вимоги. Так відповідно до заяви про збільшення позовних вимог позивач просить Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 за весь період до досягнення дитиною повноліття у сумі 2 112 000, 00 грн.

Частина шоста статті 181 СК України визначає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття.

В ході судового розгляду, встановлено обставини з якими закон пов`язує наслідки передбачені ч.6 ст. 181 СК України.

Разом з тим, предметом позову у даній справі є стягнення аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття у сумі 2 112 000, 00 грн., яка визначена з розрахунку у 22 000,00 грн. на місяць.

За правилом ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на території м. Києва, та неофіційно замається наданням послуг з пасажирських перевезень

Згідно офіційно оприлюдненої інформації на сайті ГУ статистики у м. Києві середня заробітна плата працівників, за видом діяльності «транспорт», станом на вересень місяць 2021 року у м. Києві, становить 21 055,00 грн.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру його фактичного доходу, суд беручи до уваги розмір середньої заробітної плати у м.Київ за видом діяльності «транспорт» вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково в сумі 1 010 640,00 грн. з розрахунку 10 527,50 грн. на місяць.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , м. Київ до ОСОБА_2 , м. Мукачево про стягнення з боржника аліменти на утримання дитини у сумі 2.112.000,00 грн. підлягають задоволенню частково у розмірі 1 010 640,00 грн.

Беручи до уваги, що позивач при поданні позовної заяви звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та виходячи зі змісту ч. 2 ст. 129 ГПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 15 159,60 коп.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 145, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст.231, 232, 233, 237, 238, 239, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця Соломенцев Юрія Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму 1 010 640,00 грн. (один мільйон десять тисяч шістсот сорок гривень 00 коп.) аліментів на утримання сина ОСОБА_5 за весь період до досягнення дитиною повноліття.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.12.2021

Суддя О.Ф. Ремецькі