РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.12.2021Справа № 910/14567/21
За позовом Приватного підприємства «Акрілат - Хімконтракт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Векша»

про стягнення 37 419,48 грн.

Суддя Борисенко І.І.

за участю представників сторін:без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне підприємство «Акрілат - Хімконтракт» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Векша», про стягнення коштів у розмірі 37 419,48 грн., з яких 30 522,00 грн. сума основного боргу, 644,38 грн. пені, 6 104,40 грн. штрафу, 148,70 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору поставки від 08.11.2019 № 081101, в частині оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2021р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників спору.

Відповідно до ст. 120 ГПК України, Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Ухвала суду була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, що визначені в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, б. 66.

Проте конверт із копією ухвали суду повернулись на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, з огляду на підставу повернення до суду конвертів з ухвалою, надісланою відповідачу, суд доходить висновку, що ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою останньому.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Правом на подання відзиву відповідач у визначений судом, п`ятнадцятиденний з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду відзиву на позов з доданням доказів, строк не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2019 між Приватним підприємством «Акрілат - Хімконтракт» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Векша» (Покупець) укладено Договір поставки № 081101.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити хімічну продукцію (Товар) в асортименті та кількості згідно Специфікації та/або рахунку - фактури до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.3 договору, доказом передачі партії товару у власність покупця є оформлені належним чином відвантажувальні документи, а також довіреність на отримання партії товару.

Датою фактичного відвантаження товару є дата оформлення видаткової накладної (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору, оплата товару здійснюється на умовах відстрочки платежу шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту передачі партії Товару у власніть Покупця.

Відповідно до п. 8.1. Договору, Сторони несуть взаємну матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання Договору.

Пунктом 8.2 вказаного Договору Сторони узгодили, що у випадку не своєчасної оплати партії Товару Покупець за кожен день прострочення сплачує пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від не сплаченої в строк суми за відповідною Специфікацією та/або видатковою накладною.

Відповідно до п. 8.6. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання даного Договору в аспекті оплати за поставлений товар протягом 10 календарних днів (включно) з моменту настання заборгованості, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 10 % від невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; у разі не виконання або не належного виконання даного Договору в аспекті оплати за поставлений товар більш, ніж на 10 календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмір 20 % від не виконаного або не належно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 13.1. Договору, термін дії цього договору встановлюється з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2022 року, але в будь - якому разі до повного його виконання. У разі якщо за місяць до кінця терміну дії Договору жодна зі сторін не заявить бажання припинити даний договір, дія договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік.

Судом встановлено, вказаний договір підписаний обома сторонами та скріплений печатками, отже є таким, що набув чинності.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам Договору поставки від 08.11.2019 №081101 не здійснив оплату за отриманий товар за видатковими накладними від 17.06.2021 № 110258 та від 24.06.2021 № 110372. Таким чином, за твердженням позивача, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 30 522,00 грн. за видатковими накладними № 110258 та № № 110372. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача 644,38 грн. пені, 6 104,40 грн. штрафу, 148,70 грн. 3 % річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства «Акрілат - Хімконтракт» підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору поставки від 08.11.2019 №081101 позивач передав, а відповідач в свою чергу прийняв товар за видатковими накладними від 17.06.2021 № 110258 та від 24.06.2021 № 110372. на загальну суму 30 522,00 грн.

Факт поставки Відповідачу продукції підтверджується вищевказаними видатковими накладними від 17.06.2021 № 110258 та від 24.06.2021 № 110372. на суму 30 522,00 грн., які підписані позивачем та відповідачем за довіреністю від 16.06.2021 за №11 та за довіреністю від 24.06.2021 за №13 Приватного підприємства «Акрілат - Хімконтракт» (відповідача) на отримання товару за зазначеними накладними за Договором поставки від 08.11.2019 №081101.

Так, як слідує з матеріалів справи, товар на загальну суму 18 642,00 грн. був поставлений на адресу відповідача згідно видаткової накладної № 110258 від 17.06.2021 та довіреності № 11 від 16.06.2021.

Кінцевий термін оплати товару за вказаною видатковою накладною - 01.07.2021.

Також, згідно видаткової накладної № 110372 від 24.06.2021 та довіреності № 13 від 24.06.2021 позивач поставив на адресу відповідача товар на загальну суму 11 880,00 грн.

Кінцевий термін оплати товару за вказаною видатковою накладною - 08.07.2021.

Суд відзначає, що вказані видаткові накладні підписані уповноваженими особами сторін, без претензій до кількості чи якості поставленого товару.

Отже, як встановлено судом, Позивачем було виконане зобов`язання за Договором поставки від 08.11.2019 №081101 та поставлено Відповідачу Товар на загальну вартість 30 522,00 грн за видатковими накладними № 110258 та № 110372.

Отримавши Товар за Договором поставки від 08.11.2019 №081101, у Відповідача перед Позивачем, згідно умов Договору та відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, виникли зобов`язання по оплаті грошових коштів за отриманий Товар на загальну суму 30 522,00 грн.

Всупереч ст. 74 ГПК України відповідачем не надано суду доказів належної оплати за одержаний товар на суму 30 522,00 грн.

Таким чином, станом на час розгляду справи Відповідач має заборгованість перед Позивачем по Договору поставки року в розмірі 30 522,00 грн.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За статтею 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 30 522,00 грн. доведений суду належним чином.

Строк оплати з умовами договору є таким, що настав.

Отже, за встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 30 522,00 грн. основного боргу.

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення з відповідача 148,70 грн. 3% річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

За розрахунком позивача з відповідача підлягає стягненню 148,70 грн. 3 % річних за період прострочення з 09.07.2021 по 01.09.2021.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов`язання відповідачем вимагати сплати останнім проценти річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 148,70 грн. 3% річних.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 644,38 грн. пені та 6 104,40 грн. штрафу.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 8.2 вказаного Договору Сторони узгодили, що у випадку не своєчасної оплати партії Товару Покупець за кожен день прострочення сплачує пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від не сплаченої в строк суми за відповідною Специфікацією та/або видатковою накладною.

Відповідно до п. 8.6. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання даного Договору в аспекті оплати за поставлений товар протягом 10 календарних днів (включно) з моменту настання заборгованості, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 10 % від невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; у разі не виконання або не належного виконання даного Договору в аспекті оплати за поставлений товар більш, ніж на 10 календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмір 20 % від не виконаного або не належно виконаного зобов`язання.

За таких обставин, судом встановлено, що сторони у договорі досягли згоди про застосування такого виду відповідальності як штраф і пені.

Відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Оскільки заявлений до стягнення розмір пені не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пені та розрахунок пені та штрафу є вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача 644,38 грн. пені та 6 104,40 грн. штрафу також підлягає задоволенню судом.

За встановлених обставин, з огляду на обґрунтованість позовних вимог та підтвердження їх матеріалами справи, суд дійшов до висновку щодо задоволення позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «Акрілат - Хімконтракт» задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Векша» (03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, 66, ) на користь Приватного підприємства «Акрілат - Хімконтракт» (04212, м. Київ, вул. Богатирська, 3-г, ) 30 522 (тридцять тисяч п`ятсот двадцять два) грн. 00 коп. основного боргу, 644 (шістсот сорок чотири) грн. 00 коп. пені, 6 104 (шість тисяч сто чотири) грн. 40 коп. штрафу, 148 (сто сорок вісім) грн. 70 коп. 3 % річних та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко