ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021м. ДніпроСправа № 904/7909/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Риженко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовомузасіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька Теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Криворізького національного університету, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, в особі споживача: Відокремленого структурного підрозділу "Гірничо-електромеханічнй фаховий коледж Криворізького національного університету", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 1 033 743,34 грн. за договором про закупівлю теплової енергії

Представники:

Від Позивача: Кожемятов К.М., довіреність № 5552/01 від 29.12.2020, представник

Від Відповідача: Горшков В.В., довіреність № 03-д від 15.03.2021, представник

Від Відповідача: Савченко Г. А. , довіреність № 20-д від 16.08.2021, представник

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Акціонерне товариство "Криворізька Теплоцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Криворізького національного університету, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, в особі споживача: Відокремленого структурного підрозділу "Гірничо-електромеханічнй фаховий коледж Криворізького національного університету" 1 201 775,62 грн. - основного боргу, 11 598,11 грн. - 3% річних, 23 296,14 грн. - інфляційних, 56 646,01 грн. - пені, 84 124,29 грн. - 7% штрафу за договором № 255 про закупівлю теплової енергії від 02.03.2021.

Ухвалою суду від 17.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче провадження на 05.10.2021.

01.10.2021 від відповідача надійшло клопотання про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву. В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що ухвалу про відкриття провадження він отримав 28.09.2021, а тому граничною датою подання відзиву вважає 13.10.2021. У зв`язку з тим, що підготовче засідання призначене на 05.10.2021, тобто до спливу 15-денного терміну для надання відзиву, відповідач просить відкласти підготовче засідання.

05.10.2021 позивач в судовому засіданні надав докази часткової оплати відповідачем боргу в розмірі 343 693,83 грн.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився.

Ухвалою суду від 05.10.2021 вирішено відкласти підготовче засідання на 02.11.2021.

19.10.2021 відповідач надав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

02.11.2021 позивач надав заяву про зменшення позовних вимог, в якій він просить, у зв`язку із частковим погашенням відповідачем суми основного боргу:

- зменшити позовні вимоги на суму 101 686,79 грн.;

- припинити провадження у справі на суму 242 007,13 грн.

- стягнути з відповідача на його користь 858 081,79 грн. - основного боргу, 11 598,11 грн. - 3% річних, 23 296,14 грн. - інфляційних, 56 646,01 грн. - пені, 84 124,29 грн. - 7% штрафу за договором № 255 про закупівлю теплової енергії від 02.03.2021.

Крім того, 02.11.2021 позивач надав клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 1 525,31 грн.

Суд прийняв зменшення позовних вимог до розгляду.

02.11.2021 в підготовчому засіданні оголошувалась перерва до 15.11.2021.

03.11.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він просить відзив відповідача не брати до уваги та задовольнити уточнені позовні вимоги.

15.11.2021 позивач в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив.

Ухвалою суду від 15.11.2021 закрито підготовче провадження та вирішено перейти до розгляду справи по суті. Справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 07.12.2021.

07.12.2021 позивач в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

07.12.2021 в судовому засіданні, в порядку ст. 240 ГК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку про наступне.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Між сторонами укладено договір № 255 від 23.12.2019 про закупівлю теплової енергії (далі - договір).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу теплову енергію, про що свідчать підписані сторонами: Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 1359 від 28.02.2021 за лютий 2021 на суму 785 666, 10 грн. та Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 1359 від 28.02.2021 за березень 2021 на суму 448 989,29 грн. на загальну суму 1 234 655,39 грн.

Відповідач вартість наданої теплової енергії не сплатив.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- 11 598,11 грн. - 3% річних за загальний період з 15.03.2021 по 22.07.2021,

- 23 296,14 грн. - інфляційних за загальний період з квітня 2021 по червень 2021,

- 56 646,01 грн. - пені за загальний період з 15.03.2021 по 22.07.2021 ,

- 84 124,29 грн. - 7% штрафу за загальний період з 15.03.2021 по 22.07.2021.

02.11.2021 позивач надав заяву про зменшення позовних вимог, в якій він просить, у зв`язку із частковим погашенням відповідачем суми основного боргу:

- зменшити позовні вимоги на суму 101 686,79 грн.;

- припинити провадження у справі на суму 242 007,13 грн.

- стягнути з відповідача на його користь 858 081,79 грн. - основного боргу, 11 598,11 грн. - 3% річних, 23 296,14 грн. - інфляційних, 56 646,01 грн. - пені, 84 124,29 грн. - 7% штрафу за договором № 255 про закупівлю теплової енергії від 02.03.2021.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в їх задоволенні, на підставі того, що відповідач - бюджетна установа, яка фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а також, відповідно до Рішення Північної МДГП м. Кривого Рогу від 21.12.20211 №65 внесений до реєстру неприбуткових організацій і присвоєно ознаку «неприбуткової установи».

Відповідач наголошує, що Криворізький національний університет, в особі споживача: Відокремленого структурного підрозділу "Гірничо-електромеханічнй фаховий коледж Криворізького національного університету" - бюджетна установа і все фінансування відбувається Державним бюджетом України, і відповідно до цього може сплачувати кошти за спожиту послугу лише частково, після отримання асигнувань з Державного бюджету, також просить врахувати, що відповідач не з власної вини став боржником, а також, що сума заборгованості частково сплачена у вересні 2021 (про що Позивач повідомив суд 05.10.2021 року), а також, що остаточний розрахунок залишкової заборгованості буде проведено у листопаді, одразу після отримання фінансування з Державного бюджету України на листопад 2021 року та рахунку на оплату від позивача.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, до предмету доказування у даній справі входять обставини наявністі/відсутності заборгованості за надання/ненадання послуг та у зв`язку з цим питання правомірності нарахування штрафних санкцій.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Акціонерним товариством "Криворізька Теплоцентраль" (учасник, теплопостачальна організація) та Криворізьким національним університетом, в особі споживача: Відокремленого структурного підрозділу "Гірничо-електромеханічнй фаховий коледж Криворізького національного університету" (замовник, споживач) укладено про закупівлю теплової енергії № 255 від 02.03.2021 (далі - договір).

Предмет договору. Учасник-Теплопостачальна організація зобов`язується до 31.12.2021 надати Замовнику-Споживачеві товар, зазначений у п.1.2. договору, а Замовник-Споживач - прийняти та платити одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (пункт 1.1 договору).

Ціна договору. Ціна договору становить 2 285 049,40 грн., у тому числі ПДВ 380 841,57 грн. (пункт 3.1. договору)

Строк. Цей договір набуває чинності з моменту під писання і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання фінансових зобов`язань. (пункт 10.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За матеріалами справи судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України, а саме - договором постачання теплової енергії.

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Законами України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017, "Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, та іншими нормативно-правовими актами.

3. Факт постачання теплової енергії.

Згідно з пунктом 1.5. договору Учасник-Теплопостачальна організація відпускає Замовнику-Споживачу теплову енергію у відповідності з установленим планом теплоспоживання на 2021 рік. (Додаток № 1 "Обсяги та порядок постачання теплової енергії Замовнику-Споживачу" до договору), на об`єкти, вказані в додатку № 3 "Дислокація" до договору.

Пунктом 6.5. договору сторони визначили, що облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за приладами обліку на межі балансової належностітеплових мереж Учасника-Теплопостачальної організації та Замовника-Споживача, або за омовленістю сторін в іншому місці (технічно неможливо встановити на межі).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу теплову енергію, про що свідчать підписані сторонами: Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 1359 від 28.02.2021 за лютий 2021 на суму 785 666, 10 грн. та Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 1359 від 28.02.2021 за березень 2021 на суму 448 989,29 грн. на загальну суму 1 234 655,39 грн.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості наданих позивачем послуг матеріали справи не містять.

Отже, факт надання послуг визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Згідно пункту 4.1 договору за теплову енергію здійснюється Замовником-Споживачем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів. Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку Учасника-Теплопостачальної організації своєчасно надавати споживачу теплову енергію в установлених обсягах, належної якості відповідно до вимог законодавства та цього договору відповідає обов`язок споживача своєчасно, в повному обсязі у відповідності до умов договору вносити плату.

Господарський суд констатує, що строк оплати за Актом передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 1359 від 28.02.2021 та Актом передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 1359 від 28.02.2021 є таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем в заяві про зменшення позовних вимог, відповідач частково сплатив вартість наданої теплової енергії, що підтверджується платіжними дорученнями від 27.08.2021 на суму 101 686,70 грн. та від 21.09.2021 на суму 242 007,13 грн.

Таким чином, сума основного боргу становить 858 081,79 грн.

Доказів оплати основного боргу в сумі 858 081,79грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, відповідач належними доказами не спростував.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 858 081,79 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що з позовною заявою позивач звернувся до суду 14.09.2021, що підтверджується штампом Господарського суду Дніпропетровської області.

Сума основного боргу у розмірі 242 007,13 грн. сплачена 21.09.2021, тобто після звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою.

В заяві про зменшення позовних вимог позивач просить закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 242 007,13 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення основного боргу у розмірі 242 007,13 грн., який сплачено відповідачем в рахунок погашення заборгованості після звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою, у зв`язку з відмовою позивачем від позову.

5. Щодо нарахування пені та штрафу.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормою ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2.9 договору сторони передбачили, що порушення строків оплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленої теплової енергії за лютий 2021 та березень 2021 позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 56 646,01 грн. за загальний період з 15.03.2021 по 22.07.2021.

Перевіркою розрахунку пені, доданого позивачем до позовної заяви, судом встановлено його арифметичну правильність, відповідність умовам договору та положенням чинного законодавства.

Тому вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню в розмірі 56 646,01 грн..

Також у зв`язку із порушенням відповідачем строку оплати вартості поставленої теплової енергії за лютий 2021 та березень 2021понад 30 днів позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 7% штрафу в розмірі 84 124,29 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є вірним. А тому, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 84 124,29 грн. також підлягає задоволенню.

Слід зазначити, що положення статті 233 Господарського кодексу України, що кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 встановлено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

З положень наведених норм випливає, що суду надано можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто, по суті, направлений на реалізацію вимог частини другої ст. 13 Цивільного кодексу України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду і за відсутності у чинному законодавстві України переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Також суд повинен встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

Таким чином, законодавство України передбачає неустойку як засіб забезпечення виконання зобов`язань й захід майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом`якшення неустойки наділений суд задля усунення явної її не співмірності й подальшого порушення зобов`язань.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Таким чином, суд вважає за можливе за власною ініціативою зменшити розмір пені та штрафу на 50%, а тому до стягнення підлягають пеня в розмірі 28 320,01 грн. та штраф 7% у розмірі 42 062,15 грн.

6.Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої тепловодої енергії позивачем нараховано 3% річних у розмірі 11 598,11 грн за загальний період з 15.03.2021 по 22.07.202 та інфляційні втрати в розмірі 23 293,14 грн за загальний період з квітня 2021 по червень 2021.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що заявлені до стягнення суми вказаних нарахувань є вірними.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 11 598,11грн та інфляційних втрат у розмірі 23 296,14 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 19 136,29 грн.

Також, у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог, позивач просить повернути суму надлишково сплаченого судового збору у розмірі 1 525,31 грн., сплаченого платіжним дорученням №4687 від 29.07.2021.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання до господарського суду позовної заяви позивачем, відповідно до платіжного доручення №4687від 29.07.2021, сплачений судовий збір у розмірі 20 661,60 грн.

З урахуванням поданої позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог, належна до сплати сума судового збору становить 19 136,29 грн. З наведеного вбачається, що Акціонерним товариством "Криворізька Теплоцентраль" сплачений судовий збір у більшому розмірі, ніж необхідно.

Таким чином, поверненню позивачу підлягає сума судового збору у розмірі 1 525,31 грн., відповідною ухвалою суду.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Криворізька Теплоцентраль" до Криворізького національного університету, в особі споживача: Відокремленого структурного підрозділу "Гірничо-електромеханічнй фаховий коледж Криворізького національного університету" про стягнення заборгованості у розмірі 1 033 743,34 грн. за договором про закупівлю теплової енергії - задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, буд. 11; ідентифікаційний код 37664469) в особі Відокремленого структурного підрозділу "Гірничого фахового коледжу Криворізького національного університету" на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1; ідентифікаційний код 00130850) суму основного боргу в розмірі 858 081,79 грн., інфляційні втрати у розмірі 23 296,14 грн, 3% річних у розмірі 11 598,11 грн, пеню у розмірі 28 320,01 грн, 7% штрафу у розмірі 42 062,15 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 19 136,29 грн., про що видати наказ.

В частині стягнення основного боргу у розмірі 242 007,13 грн. провадження у справі закрити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Акціонерному товариству "Криворізька теплоцентраль" надлишково сплачений судовий збір у розмірі 1 525,31 грн., про що видати ухвалу.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 16.12.2021.

Суддя Н.Г. Назаренко