ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. ЧернівціСправа № 926/3215/21

Господарським судом Чернівецької області у складі головуючого судді Миронюка С.О за участю секретаря судового засідання Чупрун М.М. розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 926/3215/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ветпром

до відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Котелеве

про стягнення заборгованості в сумі 113 300,06 грн.

представники сторін:

від позивача Балаклицький В.В. представник.

від відповідача Бігусяк М.В. представник.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Ветпром звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Котелеве про стягнення заборгованості за Договором поставки № 145 від 22.01.2018 р. в сумі 113 300,06 грн. у тому числі: 80 511,51 грн. основна заборгованість, 8 039,08 грн. пені, 7 750,35 грн. інфляційні втрати, 6 097,96 грн. 10 % річних та 10 901,16 грн. штраф.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22.01.2018 року між позивачем та відповідачем укладено Договір поставки № 145, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання поставити відповідачу товар (препарати ветеринарного призначення) в обсягах, асортименті та строках, що визначені договором, а відповідач в свою чергу зобов`язався прийняти і оплатити вартість отриманого товару.

Свої зобов`язання відповідач щодо оплати отриманого товару у серпні-грудні 2020 року в повному обсязі не виконав, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 80 511,51 грн. За невиконання умов договору позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 8 039,08 грн., інфляційні втрати в сумі 7 750,35 грн., 10 % річних в розмірі 6 097,96 грн. та штраф в сумі 10 901,16 грн.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.08.2021 р. справу № 926/3215/21 передано судді Миронюку С.О.

Ухвалою суду від 05.08.2021 р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25.08.2021 р.

Ухвалою суду від 25.08.2021 р. відкладено підготовче судове засідання на 04.10.2021 р.

28.09.2021 р. позивач через відділ документального забезпечення та аналітичної роботи суду подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. В наданому клопотанні представник позивача просить забезпечити можливість його присутності у судовому засіданні шляхом проведення відеоконференції поза межами приміщення Господарського суду Чернівецької області з використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon.

Ухвалою суду від 30.09.2021 р. задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Ветпром про участь у справі в режимі відеоконференції.

04.10.2021 р. відповідач через відділ документального забезпечення та аналітичної роботи суду подав відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги не визнає, оскільки, ним Договір поставки № 145 від 22.01.2018 р. не підписувався, а заборгованість по накладним в сумі 97 625,58 грн. оплачена в період 03.06.2021 р. - 16.08.2021 р.

Ухвалою суду від 04.10.2021 р. відкладено підготовче судове засідання на 21.10.2021 р.

20.10.2021 р. позивач через відділ документального забезпечення та аналітичної роботи суду подав відповідь на відзив.

В судовому засіданні 21.10.2021 р. оголошено перерву до 02.11.2021 р.

Ухвалою суду від 02.11.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.11.2021 р.

В судовому засіданні 24.11.2021 р. представник позивача підтвердив відсутність основної заборгованості та просив стягнути інфляційні втрати, 10 % річних, пеню та штраф.

Ухвалою суду від 24.11.2021 р. відкладено розгляд справи по суті на 02.12.2021 р.

В судовому засіданні 02.12.2021 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача просив відмовити у задоволені позову з підстав зазначених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач стверджує, що 22.01.2018 р. року між Товариством з обмеженою відповідальністю Ветпром (Постачальник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Котелеве (Покупець) укладено Договір поставки № 145, відповідно до умов якого, позивач зобов`язався поставити відповідачу товар (препарати ветеринарного призначення), а останній зобов`язався його прийняти та оплатити (п. 1.1. Договору). На виконання вищевказаного договору позивачем відповідно Видаткових накладних: № 3457 від 17.08.2020 р., № 5718 від 28.12.2020 р. та № 1 від 04.01.2021 р. поставлено товар на загальну суму 119 757,60 грн. Свої зобов`язання відповідач щодо оплати отриманого товару у серпні-грудні 2020 року в повному обсязі не виконав, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 80 511,51 грн. За невиконання умов договору позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 8 039,08 грн., інфляційні втрати в сумі 7 750,35 грн., 10 % річних в розмірі 6 097,96 грн. та штраф в сумі 10 901,16 грн.

Згідно з приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Виходячи з норм ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається в простій письмовій формі, але за бажанням сторін може бути нотаріально засвідчений (ст. 208 ЦК). Договір вважається укладеним із моменту його підписання сторонами, а якщо сторони вирішать засвідчити його нотаріально тоді з моменту такого засвідчення.

Суд відмічає, що на ксерокопії Договору поставки № 145 від 22.01.2018 р., який доданий до позовної заяви, відсутній підпис керівника та печатка Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Котелеве (с. 16-21). Від так, Договір № 145 між сторонами не укладений.

Так, позивачем в період з 17.08.2020 р. по 04.01.2021 р. відповідно Видаткових накладних № 3457 від 17.08.2020 р., № 5718 від 28.12.2020 р. та № 1 від 04.01.2021 р. поставлено відповідачу товар на загальну суму 119 757,60 грн.

Відповідач частково оплатив поставлений товар, тому на день подачі позовної заяви сума основного боргу становить 77625,58 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовґязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У матеріалах справи містяться докази виконання відповідачем зобов`язання з оплати отриманого товару на суму 77 625,58 грн. (платіжні доручення: № 1137 від 04.08.2021р., № 1178 від 16.08.2021 р.) (с. 84-85).

Таким чином, суд дійшов висновку, що в частині стягнення основного боргу в сумі 77 625,58 грн. провадження по справі слід закрити.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 7750,35 грн. інфляційних втрат за період з 01.09.2020 року по 19.07.2021 року.

Судом проведено перерахунок суми нарахованих інфляційних втрат у відповідності до Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" в якій передбачено, що індекс інфляції визначається починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. Це означає, що в господарському процесі, на відміну від цивільного процесу, незалежно від числа виникнення заборгованості індекс інфляції буде застосовуватися тільки з наступного місяця.

У своїх рішеннях ВГСУ неодноразово зазначав, що найменший період визначення індексу інфляції становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат. Отже, сукупний індекс інфляції не враховує неповний місяць (Постанови ВГСУ від 27.10.2010 №6/92-38, від 19.01.2011 №4/54-10-1818, від 15.02.2012 №5021/1596/2011 та від 10.07.2013 №5002-33/4081-2012).

Розрахунок інфляційних

розрахунок здійснено за допомогою калькулятора ipLex:

Накладна 3457

Період заборгованостіСума боргуСукупний індекс інфляціїІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням інфляції
18.08.2020 -18.03.202138970.00106.2396.5541366.55
19.03.2021 -06.05.202118970.00100.132.7919102.79
07.05.2021 -03.06.20218970.00undefined0.000.00
всього 2 529,34
Накладна 5718

Період заборгованостіСума боргуСукупний індекс інфляціїІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням інфляції
29.12.2020 -02.06.202170041.60106.4302.5474344.14
03.06.2021 -19.07.202150041.00undefined0.000.00
всього 4302.54
Накладна 1

Період заборгованостіСума боргуСукупний індекс інфляціїІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням інфляції
05.01.2021 -19.07.202110746.00104.536.2511282.25
всього 536.25
Всього інфляційних 2 529,34+4302,54+536,25=7368,13 грн.

Також позивач заявив вимогу про стягнення 10 % річних в сумі 6097,96 грн. за період з 01.09.2020 року по 19.07.2021 року.

Судом проведено перерахунок суми нарахованих відсотків у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Розрахунок 3 % річних

розрахунок здійснено за допомогою калькулятора ipLex:

Накладна 3457

Сума боргуПеріод заборгованостіКількість днів простроченняКількість днів у році3 % річнихСума боргу з врахуванням 3% річних
38970.0018.08.2020 - 31.12.434.4239404.42
38970.0001.01.2021 - 18.03.46.6339651.05
18970.0019.03.2021 - 06.05.6.4019046.40
8970.0007.05.2021 - 03.06.0.648990.64
всього 778,09
Накладна 5718

Сума боргуПеріод заборгованостіКількість днів простроченняКількість днів у році3 % річнихСума боргу з врахуванням 3% річних
70041.6029.12.2020 - 31.12..2270058.82
70041.6001.01.2021 - 02.06.880.8070939.62
50041.6003.06.2021 - 19.07.93.3150234.91
всього 1 091,33
Накладна 1

Сума боргуПеріод заборгованостіКількість днів простроченняКількість днів у році3 % річнихСума боргу з врахуванням 3% річних
10746.0005.01.2021 - 19.07.173.1110919.11
всього 173.11
Всього 3 % річних 778,09+1 091,33+173,11=2 042,53 грн.

Суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 8 039,08 грн. та 10 901,16 грн. штрафу заявлених відповідно до п. 7.2.-7.3. Договору, оскільки, Договір поставки № 145 від 22.01.2018 р. зі сторони відповідача не підписаний, а тому є неукладеним.

У відповідності до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 5, 129, 130, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Котелеве Чернівецька обл., Новоселицький район, с. Котелеве, вул. Головна, буд. 2, корпус А код 32895240 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ветпром м. Харьків, вул. Смольна, буд. 30 код 40196783 інфляційні в сумі 7368,13 грн., річні в сумі 2042,53 грн. та судовий збір в сумі 1743,80 грн.

3. В частині стягнення основного боргу в сумі 77625,58 грн. провадження по справі закрити.

4. В іншій частині позову відмовити за безпідставністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

В судовому засіданні 02.12.2021 р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2021 року.

Суддя С.О. Миронюк