ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 Справа № 917/1474/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс», 36040, м. Полтава, вул. Великотирнівська, 7,

до ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про стягнення 6 773,66 грн.,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 6 773,66 грн., з яких 5 745,54 грн. - заборгованість за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р., 692,12 грн. - інфляційні збитки, 336,00 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.09.2021 року суд звернувся із запитом до Козельщинської селищної ради щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 .

25.10.2021 року виконавчим комітетом Козельщинської селищної ради до суду надано довідку, в якій зазначено, що місце проживання фізичної особи ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до положення абз. 2 ч. 1 ст. 176 ГПК суд ухвалою від 03.11.2021 р. прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач здійснював оплату за користування майном за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р. не в повному обсязі, чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, про покладені на нього обов`язки та його процесуальні права (повідомлення про вручення відповідачу копії ухвали від 03.11.2021 р. міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

01.05.2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір суборенди № 52 (а.с. 9).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Орендар (ТДВ «Полтаваавтотранс») передає, а Суборендар (ФОП ОСОБА_1) приймає у тимчасове оплачуване користування нежитлове приміщення загальною площею 20,0 м2, що складається з однієї кімнати, яке розташоване в будівлі автостанції за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з п. 2.1. договору Орендар, зокрема, зобов`язаний передати Суборендарю за Актом приймання-передачі об`єкт суборенди в користування на умовах та в строки, передбачені даним договором.

У відповідності до вищевказаного положення договору 01.05.2019 року сторонами підписано Акт приймання-передачі майна, зазначеного у п. 1.1 договору суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р. (а.с. 10).

Пунктом 2.3 договору встановлено, що Суборендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, компенсацію комунальних платежів, інших платежів, передбачених даним договором - у відповідності з умовами даного договору.

31.10.2019 року сторони уклали додаткову угоду до договору суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р. (а.с. 13), за умовами якої вирішили достроково розірвати вказаний договір за взаємною згодою з 01.11.2019 р. Також 31.10.2019 року Товариством з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було підписано Акт приймання-передачі (а.с. 14), згідно з яким об`єкт суборенди повернуто Орендодавцю.

Судом встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 23.10.2019 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

При цьому, відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Реєстру запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов`язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Дані висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 р. по справі № 916/559/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України мають враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, зобов`язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р., з урахуванням вищевикладеного, перейшли до фізичної особи ОСОБА_1 .

За даними Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» відповідач розрахунки за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р. здійснював не в повному обсязі, що стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 6 773,66 грн., з яких 5 745,54 грн. - заборгованість за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р., 692,12 грн. - інфляційні збитки, 336,00 грн. - 3 % річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р. та додаткові угоди до нього, акт приймання-передачі майна від 01.05.2019 р., акт приймання-передачі від 31.10.2019 р., заява ОСОБА_1 від 28.10.2019 р., розписка ОСОБА_1 від 28.10.2019 р., виписка з рахунку ТДВ «Полтаваавтотранс» за 10.07.2020 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Згідно з п. 5.1 договору суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р. (в ред. додаткової угоди № 1 від 01.05.2019 р.) за користування об`єктом суборенди Суборендар зобов`язаний сплачувати Орендарю орендну плату в розмірі 1 667,00 грн. за один календарний місяць.

Також у вказаній додатковій угоді сторони домовилися про те, що протягом терміну дії договору, на підставі пункту 5.5 договору, Суборендар сплачує (відшкодовує) Орендарю вартість комунальних послуг у наступному обсязі:

- Електроенергія відповідно до показників лічильника згідно тарифу «Обленерго»;

- Опалення згідно тарифу УГГ, пропорційно площі 20,0 м2.

На суму орендної плати та комунальних послуг нараховується ПДВ 20 % згідно виставленим рахунком.

Пунктом 5.2 договору також визначено, що орендна плата за перший календарний місяць користування об`єктом суборенди перераховується Суборендарем авансом протягом 3-хбанківських днів з моменту підписання даного договору, остаточний розмір плати за оренду узгоджується сторонами щомісяця згідно виставлених Орендарем рахунків, які являються підтверджуючим актом прийому-здачі виконаних робіт і є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.3 договору № 52 від 01.05.2019 р. орендна плата сплачується Суборендарем щомісяця до 20-го числа попередньою оплатою.

Суборендар зобов`язаний сплачувати орендну плату не пізніше строку, зазначеного в даному договорі, незалежно від факту одержання ним зазначених рахунків. При неотриманні Суборендарем зазначених рахунків, орендна плата розраховується Суборендарем самостійно відповідно до умов даного договору (п. 5.4 договору № 52 від 01.05.2019 р.).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р. та приписів цивільного законодавства України за користування майном розрахувався не в повному обсязі.

Так, в матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії заяви та розписки ОСОБА_1 від 28.10.2019 р. (а.с. 11-12), у яких відповідачем було підтверджено наявність заборгованості по сплаті орендної плати та інших платежів у сумі 6 745,54 грн. та гарантовано сплату вказаної заборгованості до 31.12.2019 року.

Згідно з випискою з рахунку ТДВ «Полтаваавтотранс» (а.с. 15) відповідач 10.07.2020 р. сплатив на користь позивача частину боргу в сумі 1 000,00 грн.

Доказів сплати решти заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р. до суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 5 745,54 грн. заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 692,12 грн. за період листопада 2019 року - липня 2021 року та 3 % річних в розмірі 336,00 грн. за період з 01.11.2019 р. по 31.08.2021 р. (з 01.11.2019 р. по 31.06.2020 р. на суму заборгованості 6 745,54 грн. та з 01.07.2020 р. по 31.08.2021 р. на суму заборгованості 5 745,54 грн.) (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 6-7).

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р. та встановлено, що в період листопада 2019 року - червня 2020 року сумарний індекс інфляції становив 101,9 (позивачем вказано 102,11).

Крім того, суд зазначає, що загальна сума відсотків річних розраховується наступним чином: (сума заборгованості) х (кількість днів прострочення) x (розмір відсотків річних) / кількість днів у році.

Позивачем здійснено розрахунок відсотків річних з урахуванням кількості днів у невисокосних роках (365 днів). Однак, у 2020 році кількість днів становить 366.

З урахуванням викладеного, суд здійснив перерахунок розміру інфляційних втрат та 3% річних та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 677,97 грн. та 335,54 грн. відповідно (розрахунок - в матеріалах справи).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 5 745,54 грн. заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р., 677,97 грн. інфляційних збитків, 335,54 грн. 3 % річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 265,10 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» (36040, м. Полтава, вул. Великотирнівська, 7, ) 5 745,54 грн. - заборгованість за договором суборенди нежитлового приміщення № 52 від 01.05.2019 р., 677,97 грн. - інфляційні збитки, 335,54 грн. - 3 % річних; 2 265,10 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, встановлені ГПК України (ст.ст.256,257 ГПК України).

Повне рішення складено 09.12.21р.

Суддя О.С. Мацко