ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м.Харків Справа № 913/266/20(426/23589/18)

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)

до відповідача ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

про стягнення 5909407 грн 91 коп.

в межах справи №913/266/20 за заявою кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл" (місцезнаходження: вул. Чавдар Єлизавети, буд. 13, кв. 37, м. Київ, 02140)

до боржника - Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)

про банкрутство.

Помічник судді, який за дорученням судді здійснює повноваження секретаря судового засідання Чигрина Є.Ю.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

05.12.2018 Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" звернулося до Сватівського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №206 від 01.04.2015 в розмірі 5909407 грн 91 коп, в тому числі: основна заборгованість по кредиту - 2549965 грн 44 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1381556 грн 94 коп., пеня - 1174935 грн 80 коп., інфляційні нарахування - 802949 грн 73 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 01.04.2015 між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк", правонабувачем якого є Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №206, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 2550000,00 грн, зі сплатою 18,0% річних від фактичної заборгованості за кредитом (в редакції додаткової угоди №1 від 15.04.2015); в свою чергу позичальник зобов`язався в термін до 27.11.2015 повернути кредит (в редакції додаткової угоди №4 від 28.08.2015.

На виконання умов укладеного кредитного договору, відповідно до меморіального ордеру №4094858 від 0104.2015 позивач надав відповідачу кредит в розмірі 2550000,00 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту виконував не в повному обсязі та не своєчасно, у зв`язку з чим за кредитним договором, утворилась заборгованість в розмірі 2549965,44 грн та за відсотками в розмірі 1381556,94 грн.

Також, позивачем відповідно до умов кредитного договору нараховані пеня в розмірі 1174935 грн 80 коп., інфляційні нарахування в розмірі 802949 грн 73 коп.

Позивачем зазначено, що рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк", оформленим протоколом №3 від 22.11.2016, змінено найменування товариства як юридичної особи на Публічне акціонерне товариство "Укрінком", затверджено статут в новій редакції.

Згідно п.1.1. статуту ПАТ "Укрінком" продовжує свою діяльність на підставі статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "Укрінком", яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "Український інноваційний банк".

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінком", оформленим протоколом №6 від 28.03.2017, змінено найменування товариства як юридичної особи на Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", затверджено статут в новій редакції.

Відповідно до п 1.1. статуту ПАТ "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі статуту шляхом зміни найменування на ПАТ "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Укрінком".

За таких обставин, позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є набувачем всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 18.12.2018 позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28.01.2019 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ "Українська інноваційна компанія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 30.05.2019 позовну заяву ПАТ "Українська інноваційна компанія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Постановою Луганського апеляційного суду від 01.10.2019 апеляційну скаргу ПАТ "Українська інноваційна компанія" залишено без задоволення. Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 30.05.2019 залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.11.2020 касаційну скаргу ПАТ "Українська інноваційна компанія" задоволено. Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 30.05.2019 та постанову Луганського апеляційного суду від 01.10.2019 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 30.12.2020 призначено підготовче засідання на 03.02.2021 об 11 год. 30 хв.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 25.03.2021 заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" Караченцева А.Ю. про залучення до участі у справі №426/23589/18 - ПАТ "Укрінбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Караченцева А.Ю. як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача повернуто заявнику.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 25.03.2021 цивільну справу за позовом ПАТ "Українська інноваційна компанія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано у порядку ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства до Господарського суду Луганської області в провадженні якого перебуває справа №913/266/20 про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія".

Постановою Луганського апеляційного суду від 05.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 25.03.2021 залишено без змін.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.07.2021 матеріали справи №913/266/20(426/23589/18) передано на розгляд судді Масловському С.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.08.2021 справу №913/266/20(426/23589/18) прийнято до провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.09.2021 об 11 год. 00 хв.

У судовому засіданні 03.09.2021 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 15.09.2021 о 12 год 30 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 15.09.2021 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 29.09.2021 о 14 год 30 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 29.09.2021 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.10.2021 об 11 год 00 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 20.10.2021 постановлено ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті на 03.11.2021 о 14 год 20 хв., яку відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву, а саме зазначив, що ПАТ "Українська інноваційна компанія" не є належним позивачем, оскільки не є фінансовою установою, виходячи з нижчевикладеного.

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк" від 13.07.2016 назву ПАТ "Укрінбанк" змінено на ПАТ "Укрінком". Цим же рішенням було змінено й види діяльності товариства, зокрема виключено вид діяльності - діяльність комерційних банків, код КВЕД 64.19 інші види грошового посередництва та визначено основним видом діяльності 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 28.03.2017 ПАТ "Укрінком" перейменовано на ПАТ "Українська інноваційна компанія", затверджено статут в новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1. статуту ПАТ "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ "Український інноваційний банк".

Відповідачем зазначено, що виключення кредитною установою із своєї назви слова "банк" та з видів своєї діяльності "банківська діяльність" без дотримання процедури, передбачено статтями 2, 16, 26, 28, 46, 79 Закону України "Про банки і банківську діяльність" не дає підстави вважати її правонаступником кредитної установи (банку).

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №910/7828/17 від 14.02.2018 "...матеріали справи не містять, а позивач (ПАТ "Укрінком") не надав доказів, які б вказували на правомірність переходу до нього прав та обов`язків банківської установи (правонаступництва ПАТ "Український інноваційний банк"). Адже зміна назви установи шляхом зміни слова "банк" на "компанія" не є достатнім доказом правонаступництва між банківською та небанківською установою, якою, на думку позивача, він є на час розгляду справи в суді. Тим більше, що як зазначалось вище, правонаступництво банківської установи відбувається лише в разі реорганізації останньої (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Правочин щодо заміни кредитора в зобов`язанні між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Укрінком" відсутній. Правонаступництво між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Укрінком" не відбулось, передавальний акт або розподільчий баланс відсутній. Виконання обов`язку боржника поручителем, заставодавцем, третьою особою також не відбувалось."

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом - 05839888 міститься інформація стосовно позивача - ПАТ "Укрінком", основним видом економічної діяльності якого є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20).

Зважаючи на норми чинного законодавства, зокрема ст.ст. 2, 15, 17 Закону України "Про банки та банківську діяльність" у відносинах кредитування за кредитною угодою стороною повинен виступати саме банк, який має відповідну ліцензію.

Скасування Окружним адміністративним судом м. Києва (постанова від 14.12.2017 по справі №826/14033/17) постанови правління НБУ №924 від 24.12.2015 "Про віднесення ПАТ "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та рішення дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" не стосується вищенаведених обставин, так як позивач позивач обґрунтовує наявність свого права саме правонаступництвом прав і обов`язку банку.

За таких обставин, відповідач зазначає про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки у позивача відсутнє право на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Одночасно з цим, відповідачем зазначено про пропуск позивачем строку позовної давності.

Позивачем у відповіді на заперечення відповідача на позову заяву зазначив, що 24.12.2015 Правлінням Національного Банку України було прийнято Постанову №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

22.03.2016 Правлінням Національного банку України на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "Укрінбанк" винесено постанову №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 по справі №826/1162/16 визнано протиправними та скасовані Постанова Правління Національного банку України №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 по справі №826/1162/16 апеляційні скарги Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 по справі №826/1162/16 залишені без задоволення, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 по справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 по справі №826/1162/16 та ухвалу Київського адміністративного суду від 14.04.2016 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

14.12.2017 Окружний адміністративний суд м. Києва постановою по справі №826/14033/17 задовольнив позовні вимоги ПАТ "Українська інноваційна компанія", визнав незаконним та скасував Постанову Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Постановою від 20.02.2018 по справі №826/14033/17 Київський апеляційний адміністративний суд залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.12.2017.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 по справі №826/5325/16 визнані протиправними та скасовані Постанова Правління Національного банку України №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 постанова Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №826/5325/16 від 29.04.2016 залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 по справі №826/5325/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 по справі №826/5325/16 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 по справі №826/5325/16 залишено без змін.

Позивачем зазначено, що питання правомірності вчинення 13.07.2016 реєстраційної дії відповідно до якої було зареєстровано нову редакцію статуту ПАТ "Укрінбанк" та змінено назву на ПАТ "УК/ІН/КОМ" було предметом розгляду справи №826/11199/16, а саме постановою Окружного адміністративного суду, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017, та зазначено, що повноваження щодо повного та виняткового управління банком виникає у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб після прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та в подальшому - рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. В той же час, станом на дату виникнення спірних правовідносин вказані рішення правління НБУ скасовані у судовому порядку, що в свою чергу, відновлює повноваження органів управління банку. Колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції щодо наявності у органів управління ПАТ "Укрінбанк" права приймати рішення про зміну найменування, місцезнаходження, керівника, затвердження статуту в новій редакції тощо.

Також позивачем зазначено, що питання правомірності вчинення реєстраційних дій повторно було розглянуто в судовому порядку, а саме рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2018 року, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018 року, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

У справі №826/15260/17 судами встановлено, що на момент проведення реєстраційних дій щодо зміни найменування та місцезнаходження з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Укрінком" та в подальшому на ПАТ "Українська інноваційна компанія", постанова Правління НБУ №934 від 24.12.2015 щодо віднесення ПАТ "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 щодо запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку були скасовані в судовому порядку, відновлені повноваження органів управління банку, ліквідація банку фактичне не розпочалась, у зв`язку з чим Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є повноважним органом управління, а тому відсутні повноваження відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" здійснювати фондом свої повноваження щодо ПАТ "Українська інноваційна компанія".

За таких обставин, позивачем зазначено, що доводи відповідача про відсутність права стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Також позивачем зазначено про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності з огляду на наступне.

За умовами пунктів 1.1., 3.1 кредитного договору, в редакції додаткової угоди №4 від 28.08.2015, відповідач взяв на себе зобов`язання повністю повернути кредит, сплатити нараховані відсотки до 27.11.2015. За таких обставин починаючи з 28.11.2015 розпочався перебіг позовної давності на звернення позивача до суду.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, строк нарахованих процентів починається з 30.11.2015, а строк розрахунку пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів починається з 30.11.2017, при цьому з позовною заявою позивач звернувся до суду - 26.11.2018, тобто в межах строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, на думку позивача, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2015 між Публічним акціонерним товариством "Українська інноваційний банк" (банк за договором) та ОСОБА_1 (позичальник за договором) було укладено кредитний договір №206, відповідно до умов якого банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, оплатності та цільового використання кредит у сумі 2500000,00 грн на термін до 29.04.2015 (включно) зі сплатою процентної ставки в розмірі 20.5% від суми фактичної заборгованості за кредитом у разі, якщо позичальником повністю виконуються умови договору (п.1.1., п.1.2).

Додатковою угодою №1 від 15.04.2015 до кредитного договору сторони погодили викласти п.1.2. в наступній редакції: "За користування кредитом процентна ставка встановлюється в розмірі 20,5% річних на термін до 14.04.2015 (включно) та починаючи з 15.04.2015 - 18,0 % річних від суми фактичної заборгованості за кредитом."

Додатковою угодою №1 від 15.04.2015 до кредитного договору сторони погодили викласти п.3.3. договору в наступній редакції: "Нараховані проценти сплачуються позичальником щомісячно у валюті кредиту з першого по десяте число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів, та одночасно з остаточним поверненням кредиту, шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунків позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. У разі якщо дата сплати нарахованих процентів є святковим та/або неробочим днем, то позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів в перший робочий день, який слідує за датою сплати нарахованих процентів."

Додатковою угодою №2 від 28.05.2015 до кредитного договору сторони погодили викласти п.2.1 договору в наступній редакції: "Забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за договором є застава майнових прав, а саме прав вимоги грошових коштів: в сумі 2550000,00 грн, що є частиною вкладу розміщеного в ПАТ "Укрінбанк" згідно з договором банківського вкладу "стандарт" №197349/ГО-1193 від 29.08.2014 та усіма додатковими угодами, що укладені та будуть укладені до нього, що належать майновому поручителю - юридичній особі ТОВ "Альведен -3000" та розміщені в ПАТ "Укрінбанк".

Додатковою угодою №4 від 28.08.2015 сторони погодили викласти п.1.1. договору в наступній редакції: "Банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, оплатності та цільового використання кредит у сумі 2550000,00 грн на термін до 27.11.2015 (включно)."

Додатковою угодою №4 від 28.08.2015 сторони погодили викласти п.3.1. договору в наступній редакції: "Позичальник зобов`язується використати кредит на вказані в договорі цілі (потреби), повністю повернути його в термін до 27.11.2015 (включно), сплатити нараховані проценти та інші платежі, передбачені договором.

Зменшення суми основної заборгованості здійснюється в строки та на умовах, визначених у графіку платежів згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною договору, шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунків позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку, з подальшим зарахуванням на позичковий рахунок. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий. У разі, якщо дата сплати чергового платежу є святковим та/або неробочим днем, то позичальник зобов`язаний сплатити кредит в перший робочий день, який слідує за датою сплати чергового платежу.

Орієнтовний графік платежів, в тому числі сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, орієнтовної вартості всіх супутніх послуг, а також сукупної вартості кредиту в цілому та за кожним платіжним періодом окремо передбачені у додатку №1 до договору. Інформація щодо реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожання кредиту та сукупної вартості кредиту, що наведена у додатку №1 до договору, є орієнтовною та може змінюватись протягом дії договору."

Відповідно до п.6.1., п.6.2 договору у разі порушення позичальником термінів погашення заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу, та штраф у розмірі 50,00 грн за кожний факт прострочення платежу. За несвоєчасне повідомлення банка про зміну свого місця проживання, фінансового стану, місця роботи та (або) сімейного стану, позичальник сплачує банку штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується штраф, від розміру заборгованості за кредитом на дату настання змін на рахунок відкритий у банку.

Пунктом 7.11 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань по ньому.

На виконання умов кредитного договору, відповідно до меморіального ордеру №4094858 від 01.04.2015 банк перерахував позичальнику ( ОСОБА_1 ) кредитні кошти в загальному розмірі 2550000 грн 00 коп., однак, як зазначає позивач, позичальник грошове зобов`язання за договором щодо повернення кредиту виконав частково на суму 34 грн 56 коп.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, на думку позивача, утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 2549965,44 грн.

Також відповідно до умов договору, позивачем нараховані відсотки за користування кредитом за період з 01.11.2015 по 26.11.2018 - 1381556,94 грн, пеня в розмірі 1174935,80 грн, інфляційні нарахування в розмірі 802949,73 грн.

13.07.2016 на позачергових Загальних зборах акціонерів Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк", було прийнято рішення про затвердження Статуту товариства в новій редакції, рішення про зміну назви товариства на Публічне акціонерне товариство "Укрінком".

28.03.2017 рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрінком", змінено найменування товариства як юридичної особи з Публічного акціонерного товариства "Укрінком" на "Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", затверджено статут в новій редакції.

Відомості про це були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - 05839888, тобто такий самий, як у ПАТ "Укрінбанк".

Відповідно до висновку викладеному у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №826/14033/17 від 09.08.2019, ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "Укрінком" є тією ж юридичною особою, яке довело свою ідентичність та безперервність юридичної особи.

Постановою Правління Національного Банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку" №180 від 22.03.2016 року було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/5325/16 від 29.04.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016, визнано протиправною та скасовано постанову НБУ № 180 від 22.03.2016.

Станом на момент розгляду справи доказів повернення банківської ліцензії позивачу, та відновлення банківської діяльності - суду надано не було.

Отже станом на момент укладення договору у позивача існувала банківська ліцензія, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Оскільки 22.03.2016 Постановою Правління НБУ №180 було відкликано банківську ліцензію, яка в подальшому хоча і була визнана протиправною та скасованою, обсяг цивільних прав та обов`язків юридичної особи змінився, адже саме з цієї дати позивач втратив право здійснювати банківську діяльність.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Судом встановлено що 01.04.2015 між ПАТ "Український інноваційний банк", яке в подальшому перейменовано на ПАТ "Українська інноваційна компанія" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №206, відповідно до якого банк надав позивачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, оплатності та цільового використання у сумі 2550000,00 грн на термін до 27.11.2015, зі сплатою 20,5% річних на термін до 14.04.2015 (включно) та починаючи з 15.04.2015 - 18,0% річних від суми фактичної заборгованості за кредитом.

В свою чергу зобов`язання між позивачем та відповідачем виникли на підставі укладеного договору від 01.04.2015, в той час коли позивач мав статус банківської установи. Втрата банківської ліцензії позбавляє позивача в подальшому здійснювати банківську діяльність, але не припиняє набутих прав та обов`язків. Так само втрата банківської ліцензії позивачем, не звільняє відповідача від обов`язку належного виконання взятих не себе договірних зобов`язань.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Нормами чинного законодавства та договору, не передбачено такої підстави припинення існуючих зобов`язань, як відкликання банківської ліцензії, або внесення змін до статуту юридичної особи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" є однією юридичною особою, зобов`язання які виникли на підставі кредитного договору належним чином виконані не були, та не були припинені, Господарський суд Луганської області дійшов висновку, що саме позивачу належить право вимоги за кредитним договором.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено, що 01.04.2015 між Публічним акціонерним товариством "Українська інноваційний банк", яке перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №206, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, оплатності та цільового використання кредит у сумі 2500000,00 грн на термін до 27.11.2015 (включно) зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 20,5% річних на термін до 14.04.2015 (включно) та починаючи з 15.04.2015 - 18,0 % річних від суми фактичної заборгованості за кредитом.

На виконання умов кредитного договору №206 від 01.04.2015 позивач перерахував відповідачу кредитні кошти в розмірі 2550000 грн 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером №4094858 від 01.04.2015 та випискою по особовому рахунку відповідача.

Відповідач грошове зобов`язання за договором виконав частково та повернув кредитні кошти в розмірі 34 грн 56 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 2549965 грн 44 коп.

Станом на час розгляду даної справи, відповідачем доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором №206 від 01.04.2015 до суду надано не було.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №206 від 01.04.2015 в розмірі 2549965 грн 44 коп. є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Крім того, у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивачем нараховані відсотки за користування кредитом за період з 01.11.2015 по 26.11.2018 - 1381556,94 грн, пеня в розмірі 1174935,82 грн (відповідно до наданого розрахунку заборгованості: пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 902897,35 грн, пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 98161,03 грн), інфляційні нарахування в розмірі 802949,73 грн (відповідно до наданого розрахунку заборгованості: інфляційні нарахування за несвоєчасне повернення кредиту - 963043,35 грн, інфляційні нарахування за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 13783,80 грн).

Згідно з ч.3 ст. 346 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відповідно до положень частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Однак позов у цій справі подано саме у зв`язку з неправомірним користуванням відповідачами грошовими коштами через прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії договору позики, та правовідносин, які склалися між сторонами цього спору внаслідок припинення договору або пред`явлення вимоги до позичальника і невиконання відповідачем обов`язку повернути грошові кошти у визначений строк, не дає підстав для висновку, що такі правовідносини подібні за змістом.

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/1238/17 від 23.05.2018.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

А отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018.

Судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 01.11.2015 по 26.11.2018.

Враховуючи те, що 22.03.2016 Постановою Правління НБУ №180 було відкликано банківську ліцензію, яка в подальшому хоча і була визнана протиправною та скасованою, обсяг цивільних прав та обов`язків позивача змінився, внаслідок чого останній втратив право на отримання відсотків за користування кредитом після 22.03.2016.

За таких обставин вимога позивача про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 22.03.2016 по 28.02.2019, не є законною та обґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

За розрахунком суду, зробленого за допомогою "Юридичної інформаційно - пошукової системи "Законодавство", сума відсотків за користування кредитним договором за період з 01.11.2015 по 21.03.2016, яка є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню, складає 150169 грн 29 коп.

Враховуючи вищевикладене, похідна вимога про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.11.2017 по 26.11.2018, інфляційних нарахувань за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з квітня 2016 по листопад 2018, є незаконною та необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно зі статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

За розрахунком суду, зробленого за допомогою "Юридичної інформаційно - пошукової системи "Законодавство", сума інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення кредиту за період з 01.11.2015 по 26.11.2018, яка є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, становить 1093155 грн. 30 коп.

За розрахунком суду, зробленого за допомогою "Юридичної інформаційно - пошукової системи "Законодавство", сума інфляційних нарахувань за порушення строків погашення відсотків за користування кредитом за період з 01.11.2015 по 21.03.2016 за несвоєчасне повернення кредиту, яка підлягає задоволенню становить 1078 грн. 24 коп.

Проте, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, сума інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення кредиту за період з 01.11.2015 по 26.11.2018 та сума інфляційних нарахувань за порушення строків сплати відсотків за користування кредиту за період з 01.11.2015 по 21.03.2016, яка підлягає задоволенню в загальному розмірі складає 802949 грн 73 коп.

Щодо заявленого позивачем розміру пені за прострочення сплати основного боргу за кредитом суд зазначає наступне.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями відповідно до ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 343 ГК України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Приписами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 вказаного Закону).

Приписами статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Зазначеним законом, що є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло суб`єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014, введеного в дію Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014, Антитерористичним центром при Службі безпеки України, видано наказ № 33/6/а від 07.10.2014 "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого віднесено до таких територій, зокрема м. Луганськ.

З урахуванням того, що місцем реєстрації відповідача є територія на якій здійснювалася антитерористична операція, положення ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачами умов кредитного договору №206 від 01.04.2015.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскільки приписи ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" поширюються на правовідносини сторін, вимога Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" в частині стягнення з ОСОБА_1 пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 01.11.2017 по 26.11.2018 в розмірі 902897 грн 35 коп. не є законною та обґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, судом зазначено наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №206 від 01.04.2015 в розмірі 5909407 грн 91 коп., в тому числі: основна заборгованість по кредиту станом на 10.09.2015 в розмірі 2549965,44 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 01.11.2015 в розмірі 1381556,94 грн, пеня в розмірі 1174935,80 грн, інфляційні нарахування в розмірі 802949,73 грн.

За умовами пунктів 1.1., 3.1 кредитного договору, в редакції додаткової угоди №4 від 28.08.2015, відповідач взяв на себе зобов`язання повністю повернути кредит, сплатити нараховані відсотки до 27.11.2015.

За таких обставин починаючи з 28.11.2015 розпочався перебіг позовної давності на звернення позивача до суду.

За таких обставин, враховуючи дату звернення позивача до суду (26.11.2018) та заявлений позивачем період нарахування відсотків за користування кредитом, інфляційні нарахування, пені та основної заборгованості по кредиту, господарський суд дійшов висновку про те, що звернення до суду з даною позовною заявою відбулось в межах строків позовної давності, а тому у задоволенні клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності слід відмовити.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, але такою, що підлягає задоволенню частково, а саме: стягнути з відповідача суму основного боргу за кредитним договором в розмірі 2549965 грн 44 коп.; відсотки за користування кредитом в розмірі 150169 грн 29, інфляційні нарахування за несвоєчасне повернення кредиту та інфляційні нарахування за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 802949 грн 73 коп. В іншій частині позову слід відмовити.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" заборгованість за кредитним договором №206 від 01.04.2015 в сумі 3503084 грн 46 коп., з яких: сума основного боргу за кредитним договором в розмірі 2549965 грн 44 коп.; відсотки за користування кредитом в розмірі 150169 грн 29, інфляційні нарахування за несвоєчасне повернення кредиту та інфляційні нарахування у зв`язку з порушенням строку сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 802949 грн 73 коп., та витрати зі сплати судового збору в розмірі 52369 грн 03 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний номер 05839888)

Відповідач ОСОБА_1 (дата народження невідома, місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Повний текст рішення складено та підписано - 08.12.2021

Суддя Сергій МАСЛОВСЬКИЙ