ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.12.2021 Справа №905/1881/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

розглянувши справу за позовом №1805 від 28.09.2021 Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, , в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, ,

до відповідача, Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м.Вугледар Донецької області, ,

про стягнення 224 200,00 грн., -

Без виклику сторін

І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:

Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №1805 від 28.09.2021 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м.Вугледар Донецької області, про стягнення штрафу у розмірі 224 200,00 грн. на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до комерційних актів №496100/99 та №496100/100 від 21.05.2021 в ході перевірок маси вантажу на станції призначення Роти Донецької залізниці у вагонах №62198205, №50067594, №60034782, №56330616, №61017620 виявлено різницю у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №548463215 та №48495550, а отже неправильно вказано останнім масу вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.

На підтвердження викладених обставин позивач надав розрахунок позовних вимог та у копіях: комерційні акти №496100/99 та №496100/100 від 21.05.2021; акти загальної форми №165 та №166 від 21.05.2021; телефонограми №111, №112 від 21.05.2021; накладні №48463285 та №48495550 з відомостями вагонів до них; два акта комісійного переважування вагонів б/н від 21.05.2021; витяг з технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) станція Роти Донецької залізниці власник ЗВВТ Миронівська ТЕЦ; розпорядження залізничної станції Роти структурного підрозділу «Станція Попасна» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №10 від 19.01.2021; витяг з положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Донецька залізниця», а також, документи у підтвердження повноважень представників позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», ч.1, ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, п.1.2, п.2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, п.5.5 розділу 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.

19.11.2021 від представника відповідача надійшов відзив №2482 від 15.11.2021 разом з клопотанням №2481 від 15.11.2021 про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву (надіслано поштою 17.11.2021 згідно інформації, що міститься на поштовому конверті, у якому надійшли документи).

Відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою, адже до позовної заяви позивачем додано комерційні акти №496100/99 та №496100/100 від 21.05.2021, в яких фіксуються показники за вказаними вагонами за групою відправлень у п`ятьох вагонах менше на 4 340 кг, ніж зазначено у перевізних документах. Однак, на адресу підприємтсва вказаний комерцйний акт позивачем не надсилався; позивачем до позову не надано документ, який підтверджує результати зважування (розбіжностей фактичної маси вантажу з массою, яка вказана в накладній в сторону збільшення) у порядку п.3.4 Інстуркції «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті» зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 за №1716/22028. Крім того, до позову не додано жодного протоколу зважування вагонів, як факт дійсності недовантаження вугілля, у зв`язку з чим факт недовантаження є недоведеним; звернув увагу суду на те, що не надано матеріалів фотофіксації вагонів; в доданих актах загальної форми не зазначено яким чином встановлено недовантаження вугілля у спірних вагонах; зауважив, що повноважень на підписання зам.нач.ТТЦ Двадцатовим Ю.В. комерційних актів до позовної заяви не надано. Поміж тим, в розділі «Є» комерційних актів відсутнє підтвердження станції отримання про відсутність розбіжностей маси вантажу у спірних вагонах, відтак просить суд надати правовий висновок щодо правомірності спірних комерційних актів, при тому, що на думку відповідача їх не можна вважати належними доказами; у комерційних актах №496100/99 та №496100/100 від 21.05.2021 зазначено, що переваження на ст.Роти здійснювалося на 150 тонних вагах без урахування похибки, та вивантаження вугілля з вагонів, а різниця в масі виведена в результаті простих арифметичних дій. Позивач не зважував тару (вагони) без вантажу, у той час, як її вага не завжди відповідає маркуванню на вагонах; зазначив, що зважування та завантаження вугілля у вагони на підприємстві відповідача здійснено на справних 200 тонних вагонних вагах, які пройшли державну перевірку; вказав про відсутність завданих збитків, іншої майнової шкоди позивачу, а зауважив на збільшенні відстані перевезення, у зв`язку з окупацією незаконними збройними формуваннями території Донецької області та посилаючись на ст.233 Господарського кодексу України та ст.551 Цивільного окдексу України, вважає застосування штрафу у розмірі 5-кратної провізної плати завеликим. Поряд з цим, клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій не заявлено.

До відзиву додано докази його направлення на адресу Акціонерного товариства «Українська залізниця» та у копіях: наказ Міністерства енергетики України від 02.06.2021 №30-к/к; технічний паспорт №0361 засобу вимірювальної техніки (ЗВВТ); витяг з книги відгрузки вугільної продукції в залізничні вагони у Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1».

06.12.2021 від позивача на офіційну електронну поштову скриньку суду отримано відповідь на відзив №2446 від 06.12.2021, за змістом якої позивачем спростовано необхідність надання друкованого документу, який підтверджує результати зважування; зазначено, що саме комерційні акти є підставою для матеріальної відповідальності відповідача; зауважено, що перевірка маси вантажу на станції призначення проводилась тим самим способом яким цю масу визначено на станції відправлення (із зупинкою та розчепленням вагонів); звернуто увагу, що проведення фотофіксації вагонів не передбачено будь-якими нормативно-правовими актами; надано пояснення щодо повноважень підписантів комерційного акта та юридичних наслідків згідно з ним. Зазначено, що кожен вагон зважувався за участю працівників вантажоотримувача і на його вагах приписаних до залізниці, але підписання комерційного акта представником відповідача не є підставою для надання залізницею його повноважень, оскільки три основні підписанти належні; навели пояснення щодо зважування товару на вагах та заперечили щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

Просив поновити строк на надання відповіді на відзив та прийняти відповідь на відзив, врахувати при винесені рішення.

До заяви додано у копіях документи на підтвердження повноважень представників позивача, технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) та докази направлення відповіді на відзив на адресу відповідача.

ІІ. Процесуальні дії суду:

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1881/21 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 06.10.2021 позовну заяву №1805 від 28.09.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1881/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; позивачу визначено надати: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 05.11.2021, одночасно надати докази його направлення учасникам справи; відповідачу визначено надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 25.10.2021, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; роз`яснено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 06.12.2021 задоволено клопотання відповідача №2481 від 15.11.2021 про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву; поновлено строк відповідачу на подання відзиву; задоволено клопотання позивача про поновлення строку на надання відповіді на відзив; продовжено строк позивачу на подання відповіді на відзив.

Надані представниками сторін заяви по суті справи судом прийнято і враховано під час розгляду справи по суті.

Так, враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, відсутність клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:

У травні 2021 року на адресу одержувача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Миронівська теплоелектроцентраль», смтМиронівський Бахмутський район Донецької області, зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію призначення Роти Донецької залізниці відбулось відправлення Державним підприємством «Шахтоуправління «Південноданбаське №1» за залізничною накладною №48463285, зокрема у вагоні №62198205 та за залізничною накладною №48495550 у вагонах №50067594, №56330616, №60034782, №61017620, вантажу вугілля кам`яного.

14.05.2021 при оформленні залізничної накладної №48463285 у вагоні №62198205 відповідачем вказано масу вантажу нетто 64500 кг, а 16.05.2021 при оформленні залізничної накладної №48495550 у вагонах №50067594, №56330616, №60034782, №61017620 62900 кг, 63000 кг, 65800 кг та 66700 кг відповідно.

Як свідчать розділи 26 та 28 вищевказаних накладних, маса вантажу визначена вантажовідправником на вагонних вагах (200т), заводський №0049.

За даними акта загальної форми №165 від 21.05.2021 на станції призначення Роти Донецької залізниці при комісійному зважуванні на тензовагах Миронівська ТЕЦ в присутності зам.нач.ТТЦ Двадцатова Ю.В., пр.сд.Горпенко О.В., а/ком Дяченко М.В. фактично виявилося у вагоні №62198205 по док тара 23400 кг, нетто 64500 кг по вагам тара 23400 кг брутто 87160 кг нетто 63760 кг менше док 740 кг.

За даними акта загальної форми №166 від 21.05.2021 на станції призначення Роти Донецької залізниці при комісійному зважуванні на тензовагах Миронівська ТЕЦ в присутності зам.нач.ТТЦ Двадцатова Ю.В., пр.сд.Горпенко О.В., а/ком Дяченко М.В. фактично виявилося у вагоні №50067594 по док тара 23300 кг нетто 62900 кг по вагам тара 23300 кг брутто 85480 кг нетто 62180 кг мешне док 720 кг, ваг №56330616 по док тара 22200 кг нетто 63000 кг по вагам тара 22200 кг брутто 84180 кг нетто 61980 кг менше док 1020 кг, ваг №60034782 по док тара 23500 кг нетто 65800 кг по вагам тара 23500 кг брутто 88280 кг нетто 64780 кг менш док 1020 кг, ваг №61017620 по док тара 23300 кг нетто 66700 кг по вагам тара 23300 кг брутто 89160 кг нетто 65860 кг менш док 840 кг.

За змістом технічного паспорту засобу вимірювальної техніки станції Роти Донецької залізниці власник ЗВВТ Миронівське ТЕЦ тензометричні 150т вагонні ваги модифікація ВЕТ-150 ВСД №У-2050-05 (заводський №497) придатні для зважування вантажів, що перевозяться залізничним транспортом; похибка показання вагів складає 2т-25т-1е 25т-100т-1,5е. Відміткою у паспорті підтверджено, що остання огляд-перевірка ваг здійснена 29.03.2021.

За змістом комерційного акту №496100/99 від 21.05.2021 проведено перевірку маси вантажу вагона №62198205 за результатами контрольного комісійного зважування якого на тензометричних вагах Миронівська ТЕЦ зав.№497 ВЕТ 150 ВСД, повірених 29.03.2021, виявлено, що вагон №62198205 по документу тара 23400 кг нетто 64500 кг по вагам тара 23400 кг брутто 87160 кг нетто 63760 кг, що менш док.740 кг.

У розділі Д комерційного акту також відображено, що комісійне обстеження здійснено в присутності зам.нач. ТТЦ Миронівська ТЕЦ Двадцатова Ю.В., а/ком Дяченко М.В. Вагони технічно справні вантаж вугілля кам`яне, поверхня вантажу нажче рівня бортів вагону, вантаж промаркірован подовжньою смугою жовтого кольору 200 мм по усій довжині вагону, слідів крадіжки не виявлено. Посада начальника вантажного району (двору) за штатним розкладом відсутня.

Акт підписано начальником станції Мороз А.Б., комерційним агентом Дяченко М.В, старшим комерційним агентом Рачковою О.М. та зам начальником ТТЦ Двадцатовим Ю.В.

У акті комісійного переважування вагонів ст.Роти Донецької залізниці від 21.05.2021 містяться дані щодо вагона №62198205: вага нетто по документам 64,5т, вага тари 23,4т, вага брутто по вагам ТЕЦ 87,16т, вага нетто по переважуванні 63,76т, недовантаження -0,74т.

Ті самі відомості відображено в акті №165 від 21.05.2021.

За змістом комерційного акту №496100/100 від 21.05.2021 проведено перевірку маси вантажу вагонів №50067594, №56330616, №60034782, №61017620 за результатами контрольного комісійного зважування якого на тензометричних вагах Миронівська ТЕЦ зав.№497 ВЕТ 150 ВСД, повірених 29.03.2021, виявлено, що вагон №50067594 по документу тара 23300 кг нетто 62900 кг по вагам тара 23300 кг брутто 85480 кг нетто 62180 кг, що менш док.720 кг; вагон №56330616 по документу тара 22200 кг нетто 63000 кг по вагам тара 22200 кг брутто 84180 кг нетто 61980 кг, що менш док.1020 кг; вагон №60034782 по документу тара 23500 кг нетто 65800 кг по вагам тара 23500 кг брутто 88280 кг нетто 64780 кг, що менш док.1020 кг; вагон №61017620 по документу тара 23300 кг нетто 66700 кг по вагам тара 23300 кг брутто 89160 кг нетто 65860 кг, що менш док.840 кг

У розділі Д комерційного акту також відображено, що комісійне обстеження здійснено в присутності зам.нач. ТТЦ Миронівська ТЕЦ Двадцатова Ю.В., а/ком Дяченко М.В. Вагони технічно справні вантаж вугілля кам`яне, поверхня вантажу нажче рівня бортів вагону, вантаж промаркірован подовжньою смугою жовтого кольору 200 мм по усій довжині вагону, слідів крадіжки не виявлено. Посада начальника вантажного району (двору) за штатним розкладом відсутня.

Акт підписано начальником станції Мороз А.Б., комерційним агентом Дяченко М.В, старшим комерційним агентом Рачковою О.М. та зам начальником ТТЦ Двадцатовим Ю.В.

У акті комісійного переважування вагонів ст.Роти Донецької залізниці від 21.05.2021 містяться дані:

- щодо вагона №50067594: вага нетто по документам 62,9т, вага тари 23,3т, вага брутто по вагам ТЕЦ 85,48т, вага нетто по переважуванні 62,18т, недовантаження -0,72т;

- щодо вагона №56330616: вага нетто по документам 63,0т, вага тари 22,2т, вага брутто по вагам ТЕЦ 84,18т, вага нетто по переважуванні 61,98т, недовантаження -1,02т;

- щодо вагона №60034782: вага нетто по документам 65,8т, вага тари 23,5т, вага брутто по вагам ТЕЦ 88,28т, вага нетто по переважуванні 64,78т, недовантаження -1,02т;

- щодо вагона №61017620: вага нетто по документам 66,7т, вага тари 23,3т, вага брутто по вагам ТЕЦ 89,16т, вага нетто по переважуванні 65,86т, недовантаження -0,84т;

Ті самі відомості відображено в акті №166 від 21.05.2021.

Неправильне зазначення у накладних маси вантажу стало підставою для нарахування штрафу та звернення позивача до суду з позовом про його стягнення з відповідача.

IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Факт укладання договору перевезення вантажу між позивачем та відповідачем, зокрема, у вагоні №62198205 підтверджено залізничною накладною №48463285 та у вагонах №50067594, №56330616, №60034782, №61017620 підтверджено залізничною накладною №548495550.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

На підставі Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Правильність внесених відомостей до вищевказаних накладних підтверджено підписом представника відправника, про що відображено у графі 55 накладних.

Доказів, що спростовують дане суду не представлено.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Таким чином, комерційні акти складаються, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу із даними зазначеними у транспортних документах.

Отже, для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №48463285, засвідчено комерційним актом №496100/99, а у накладній №48495550, комерційним актом №496100/100.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, пунктом 10 Правил складання актів на виконання статті 29 Статуту залізниць України визначено імперативно частину суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також передбачено можливість участі в складенні комерційного акта одержувача вантажу, якщо він брав участь у перевірці, або інших працівників залізниці.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 21.08.2019 у справі №905/2360/18.

Відповідно до частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Дану правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

Комерційні акти №496100/99 та №496100/100 від 21.05.2021 складено та підписано начальником станції Мороз А.Б., старшим комерційним агентом Рачковою О.М., комерційним агентом Дяченко В.І. (працівник станції, який приймав участь у перевірці маси вантажу), зам. начальника ПТЦ Миронінської ТЕЦ Двадцатовим Ю.В.

Суд зазначає, що начальник станції та його заступник мають повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в пункту 10 Правил складання актів.

Згідно з розпорядженням начальника станції Роти Донецької залізниці №10 від 19.01.2021, у зв`язку з відсутністю в штатному розкладі станцій посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, старшого прийомоздавальника), за правильність оформлення та підписання комерційних актів призначено відповідальною агента комерційного Рачкову О.М.; призначено відповідальних осіб, підпис яких має бути обов`язковий в комерційних актах, які складаються станціями філії, а саме: п.2.1. перший підпис начальника станції; п.2.2. другий підпис працівник станції, уповноважений на підписання комерційного акту замість начальника вантажного району комерційний агент Рачкова О.М.; 2.3. третій підпис працівник станції, який особисто здійснював перевірку. У разі відсутності обов`язкових підписантів комерційних актів вказаних в п.2.1., 2.2. обов`язки покладаються в п.2.1 на в.о. начальника станції, в п.2.2. на агента комерційного Дяченко М.В., Чабанова В.І.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що комерційні акти №496100/99 та №496100/100 від 21.05.2021 підписано уповноваженими працівниками залізниці в порядку пункту 10 Правил складання актів та вважаються такими, що складені з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність повноважень зам. нач. ПТЦ Миронінської ТЕЦ Двадцатова Ю.В., що підписав комерційні акти, зважаючи на те, що останній є представником одержувача вантажу та особою, яка проводила зважування вагонів, що підтверджується актами комісійного переважування вагонів від 12.05.2021.

Разом з тим, суд відхиляє посилання відповідача на відсутність в розділі «Є» комерційних актів №496100/99 та №496100/100 від 21.05.2021 підтвердження станції отримання про відсутність розбіжностей маси вантажу у спірних вагонах, з огляду на те, що вказані комерційні акти складено не на попутній станції, а на станції призначення, а відтак, відмітки в означеному розділі бути не має.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних, та фактичної маси вантажу.

Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо ненадсилання позивачем спірних комерційних актів на його адресу, оскільки відповідачем не доведений обов`язок позивача здійснювати таке відправлення.

В матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційних актах, або що спростовують викладені обставини.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем не надано документа, який підтверджує результати зважування (розбіжностей фактичної маси вантажу з масою, яка вказана в накладній в сторону збільшення) у порядку п.3.4 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, яка затверджена наказом №442 від 31.07.2012 Міністерства інфраструктури України (далі - Інструкція).

Відповідно до п.3.4 Інструкції, результати зважування на електронних ЗВВТ повинні видаватися у друкованому вигляді, для чого конструкція вагопроцесора має передбачати можливість підключення до нього друкувального пристрою.

Водночас, п.3.5 вказаної Інструкції встановлено, що у ЗВВТ для статичного зважування, прийнятих в експлуатацію до набрання чинності цією Інструкцією, допускається відсутність друкувального пристрою.

Як встановлено, Інструкцію затверджено наказом №442 від 31.07.2012, ЗВВТ, на яких здійснювалось зважування вантажу під час прибуття на станцію призначення Роти Донецької залізниці, прийнято до експлуатації 22.01.2007, що підтверджується копією технічного паспорту ЗВВТ. Таким чином, зважування можуть бути зафіксовані за відсутності друкувального пристрою.

Щодо посилання відповідача про те, що не додано матеріали фотофіксації вагонів, у той час як інші станції їх надають. Нормативно-правовими актами залізниці не передбачена обов`язкова фотофіксація вагонів.

При цьому, стягнення штрафу, що є предметом спору у даній справі, нараховуються з підстав матеріальної відповідальності відправника вантажу, в даному випадку з комерційного акту, в якому зафіксовано неправильно зазначену масу вантажу. Суд зазначає, що матеріали фотофіксації не є підставою матеріальної відповідальності відправника вантажу.

З урахуванням викладеного, посилання відповідача на не надання матеріалів фотофіксації вагонів не приймається судом до уваги.

Посилання відповідача на ті обставини, що зважування та завантаження вантажу у вагони здійснювалось на справних та повірених 200 тонних вагонних вагах, тоді як, переваження на станції Роти вчинено на 150 тонних вагах без урахування похибки та зважування тари (вагони) без вантажу, а різниця в масі виведена шляхом простих арифметичних дій, судом не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.13 Статуту залізниць України для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Згідно п.5, п.7 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, до розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом - виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому, зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних електронних вагах, а при видачі на станції призначення на 100-150 тонних вагонних вагах або навпаки не є порушенням способу визначення маси вантажу.

У п.26 «Спосіб визначення маси» накладної №48463285 та №48495550 зазначені вагонні ваги (200т) заводський №0049. За змістом комерційних актів №496100/99 та №496100/100 від 21.05.2021, переважування вантажу на станції Роти Донецької залізниці здійснювалось на 150 тонних тензометричних вагонних вагах Миронівської ТЕЦ, що повністю узгоджується з приписами наведених вище норм.

Твердження відповідача про те, що зважування відбувалось без врахування похибки не підтверджено доказами у справі.

Доводи відповідача щодо необхідності здійснення зважування маси вагону без вантажу суд також залишає поза увагою, оскільки залізницею перевірка маси вантажу була здійснена таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення вантажовідправником та виходячи з маси тари кожного з вагонів, яка була зазначена відправником в накладній.

Згідно з п.22 Правил видачі вантажів, затверджених Міністерством транспорту України від 21.11.2000 №644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Інші доводи не спростовують встановлених обставин, а відтак відхиляються судом.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст.118 цього Статуту.

Тобто, чинне законодавство України пов`язує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.

Враховуючи дане, предметом дослідження є встановлення такого порушення.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей у перевізних документах фактичній масі вантажу у спірних вагонах, до матеріалів справи не надано.

Окрім того, при застосуванні ст.ст.118, 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі провізної плати.

V. Висновки суду:

Судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.

Позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 224200,00 грн., що розраховано за кожним вагоном із провізної плати у розмірі 8968,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає статтям 118, 122 Статуту залізниць України.

З огляду на таке, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман, до відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південноданбаське №1», м.Вугледар Донецької області, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 7, абз.1 ч.3 ст.12, ст.ст.13, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман, до відповідача, Державного підприємства «Шахтоуправління «Південноданбаське №1», м.Вугледар Донецької області, про стягнення штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у розмірі 224 200,00 грн. задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південноданбаське №1» (85670, Донецька обл., місто Вугледар, вулиця Магістральна, 4; , р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Ідея Банк», МФО 334635) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680 м.Київ, вул.Єжи Ґедройця, 5; , банківські реквізити не зазначено) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; , банківські реквізити не зазначено) штраф у розмірі 224 200,00 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 3 363,00 грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

5.Повний текст рішення складено 06.12.2021.

Суддя О.В. Кротінова