Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2021Справа № 910/11710/21

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Державного підприємства "Добропіллявугілля-видобуток"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 8 373,17 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Державне підприємство "Добропіллявугілля-видобуток" (далі - ДП "Добропіллявугілля-видобуток", позивач) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення вартості незбереженого вантажу за договором перевезення в сумі 8 373,17 грн.

У обґрунтування своїх вимог ДП "Добропіллявугілля-видобуток" посилається на порушення перевізником - АТ "Українська залізниця" своїх зобов`язань щодо збереження вантажу (вугілля кам`яне), що був відправлений позивачем залізничним транспортом у вагоні № 56970478. Так, на станції "Бурштин" Львівської залізниці у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу, яку відповідач, як перевізник, зобов`язаний відшкодувати позивачу на підставі Статуту залізниць України. У позові ДП "Добропіллявугілля-видобуток" просить стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу у сумі 8 373, 17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 р. вказаний позов був прийнятий до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк, надав суду відзив, у якому вказав про відсутність його вини у втраті вантажу, а також про відсутність причинного зв`язку між діями перевізника (залізниці) та втратою вантажу. Крім того, зазначив, що позивачем не доведено суми збитків, а надана позивачем довідка ДП "Добропіллявугілля-видобуток" не є належними доказом, що підтверджує вартість втраченого вантажу. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Установлено, що 27.02.2021 р. вантажовідправник - ДП "Добропіллявугілля-видобуток" зі станцій відправлення "Добропілля" Донецької залізниці, на підставі залізничної накладної № 53276283, відправив на станцію "Бурштин" Львівської залізниці вагони з вантажем (вугілля кам`яне) на адресу вантажоодержувача - АТ "ДТЕК Західенерго" (ВП "Бурштинська ТЕС"), зокрема, вагон № 56970478.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, яка кореспондується із ст. 306 ГК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 ЦК України, ст. 307 ГК України та ст. 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі - Статут), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж, до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до пункту 28 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставляння календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Як свідчать матеріали справи, 03.03.2021 р. після прибуття вагонів на станцію "Бурштин" Львівської залізниці та їх перевірки (контрольному переважуванні) у завантаженому стані, одержувач виявив невідповідність маси брутто вантажу порівняно з даними, зазначеними відправником у залізничній накладній.

Зокрема, згідно з комерційним актом № 388103/261 при контрольному переважуванні вагону № 56970478 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 85200 кг, тара - 19300 кг, нетто - 65900 кг, що менше вантажного документу на 4450 кг. На поверхні вантажу виявлено: над 1-м люком виїмка 160 см*280 см* 40-50 см; над 2-м люком зліва виїмка 160 см* 100 см* 30-40 см; над 5, 6-ми люками справа виїмка 300 см* 80-100 см* 30-40 см. На поверхні вантажу видно сліди ходіння. В місцях виїмок маркування порушене, люки зачинені. Вагон у технічному та комерційному стані справний. У цьому ж акті зазначено, що внаслідок виявленої недостачі вантажу було повідомлено поліцію.

У позові ДП "Добропіллявугілля-видобуток" вказує, що втрата вантажу сталась з вини перевізника, у зв`язку з чим позивач поніс збитки у вигляді вартості недоотриманого вантажу на суму 8 373,17 грн., а тому відшкодувати їх має АТ "Українська залізниця".

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту залізниць України встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Привалами;

прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

прибуття вантажу, який був завантажений залізницею;

видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Частиною 1 ст. 110 Статуту встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчується комерційним актом (ст. 129 Статуту).

Як встановлено судом, вагон № 56970478 надійшов на станцію "Бурштин" Львівської залізниці з порушеним маркуванням та виїмками вантажу, а тому був проведений комісійний огляд зазначеного вагону та встановлена невідповідність фактичної маси вантажу масі, указаній в залізничній накладній № 53276283, про що був складений відповідний комерційний акт № 388103/261 від 03.03.2021.

Водночас, встановлено, що на станції відправлення вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, протилежного матеріали справи не свідчать. Також комерційний акт не містить відомостей про те, що вагон має технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу. Отже, комерційний акт № 388103/261 від 03.03.2021 суд вважає належним та вірогідним доказом факту нестачі (незбереження) вантажу, переданого на перевезення.

Суд відхиляє твердження відповідача про недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та наявністю збитків позивача у сумі 8 373,17 грн, оскільки за змістом статей 113, 127 Статуту обов`язок доведення відсутності вини у разі втрати вантажу покладено на перевізника, чого останнім зроблено не було.

За таких обставин, оскільки залізниця не довела факту, що нестача вантажу сталася з незалежних від неї причин, суд доходить висновку, що втрата під час перевезення вантажу є наслідком його незбереження та порушенням зобов`язання перевізником, а отже - підставою для настання господарсько-правової відповідальності залізниці.

Частиною 3 статті 314 ГК України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з наявною у справі довідкою вантажовідправника ДП "Добропіллявугілля-видобуток" вартість 1 тонни перевезеного вугілля у вагоні № 56970478 становить 2 234,93 грн.

Відповідач проти вказаної довідки заперечив та зазначив, що вона не є належним доказом, яким визначається вартість вантажу, оскільки згідно графи 7 залізничної накладної № 53276283 вантаж постачався у власність АТ "ДТЕК Західенерго" за договором № 1-1-2021/017 від 26.02.2021, а тому саме на підставі цього договору має бути визначена вартість вантажу.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що вугілля, яке перевозилось у вагоні № 56970478, було поставлене на виконання договору поставки вугілля № С-220121-16-2 від 22.01.2021 р., укладеного між ДП "Добропіллявугілля-видобуток" та ТОВ "Д.Трейдінг", а сторонами договору № 1-1-2021/017 від 26.02.2021 р., на який вказує відповідач, є інші товариства - ТОВ "Д.Трейдінг" та АТ "ДТЕК Західенерго", відтак, оскільки позивач не є учасником вказаного договору поставки, вартість вантажу була правильно визначена на підставі довідки вантажовідправника ДП "Добропіллявугілля-видобуток".

Відповідно до пункту 2.7 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Отже, за висновком суду довідка ДП "Добропіллявугілля-видобуток" є належним доказом вартості вантажу, що узгоджується з положеннями ст. 115 Статуту залізниць України, а доводи відповідача в цій частині - є безпідставними.

Далі, за приписами частини другої статті 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів передбачено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Для вугілля кам`яного, що перевозилося залізницею, позивач, згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, визначив норму його недостачі як для твердого мінерального палива - 1 %. Проте, відповідач доводив, що норма недостачі такого вантажу становить 2 % як вантажу, що перевозився у вологому стані.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г загальна волога на робочий стан палива Wrt має бути не більше ніж 12,0 % (п. 4.1). При цьому за даними накладної № 53276283 у перевезеному вугіллі вологість становить 8 %, що не перевищує гранично допустиму норму для кам`яного вугілля.

А відповідно до розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затверджених наказом Держстандарту України № 163 від 19.03.2002 р., цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення (паливо) і встановлює метод визначення гранулометричного складу.

Отже, враховуючи визначення національними стандартами України вугілля кам`яного як твердого мінерального палива, при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), що становить 1 % маси вантажу, що зазначена в перевізних документах. При цьому, з графи 50 накладної № 53276283 вбачається, що відправником здійснено заходи проти змерзання вантажу, а саме - профілактика шляхом просушування вугілля у трубі сушарці. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.03.2021 р. у справі № 910/5038/21.

Отже, твердження відповідача про необхідність застосування 2 % норми недостачі вантажу є безпідставними.

За таких обставин суд встановив, що вартість втраченого вантажу у вагоні № 56970478, з урахуванням норми природної втрати, складає 8 373,17 грн. із розрахунку: 3,7465 т* 2 234,93 грн.

На підставі викладеного, зважаючи на підтверджений факт вчинення залізницею порушення господарського зобов`язання, що виявилось у незбереженні вантажу, розмір якого доведений належними та допустимими доказами, суд вважає, що позовні вимоги Добропіллявугілля-видобуток" про стягнення збитків у сумі 8 373,17 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, у разі задоволення позову, покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства "Добропіллявугілля-видобуток" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення вартості нестачі вантажу у сумі 8 373,17 грн. задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) на користь Державного підприємства "Добропіллявугілля-видобуток" (85001, Донецька обл., м. Добропілля, пр. Шевченка, 2; ) вартість нестачі вантажу у сумі 8 373 (вісім тисяч триста сімдесят три) грн. 17 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 10 грудня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.