РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2021Справа № 910/9551/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кучеренко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/9551/21

За позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 988346,85 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Дороніна О.М.;

від відповідача: Юхно В.І.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 988346,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення умов технічної угоди про приймання - передачу природного газу від 31.03.2016, не дотримано параметрів якості переданого природного газу, у зв`язку з чим позивач, керуючись положенням глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, здійснив розрахунок додаткової компенсації за недотримання параметрів якості природного газу та просить стягнути додаткову компенсацію у розмірі 915247,97 грн, 3% річних у сумі 16701,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 56397,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 відкрито провадження у справі №910/9551/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

20.07.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та вказує, що у позивача відсутні підстави для стягнення додаткової компенсації за недотримання параметрів якості природного газу, оскільки сторонами не було погоджено щомісячного паспорта ФХП, який би визначав параметри якості переданого природного газу, при цьому, від позивача зауважень щодо параметрів якості газу не надходило, так само як і не було заявлено чи ініційовано про необхідність перевірки якісних показників природного газу. Окрім того, відповідач звертає увагу на протиправність нарахування позивачем ПДВ на суму додаткової компенсації, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

27.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що ініціювання заходів щодо перевірки параметрів природного газу є правом, а не обов`язком оператора ГРМ, натомість надання паспорту ФХП природного газу, який поставляється, є обов`язком відповідача. Стосовно врахування суми ПДВ при обрахунку додаткової компенсації, позивач зазначає, що він є платником ПДВ, та розмір додаткової компенсації визначається за формулою, передбаченою Кодексом газорозподільних систем, складовою якої є БЦГ - базова ціна природного газу, що обраховується саме з врахуванням вартості природного газу з ПДВ.

06.08.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що не визначення процедури погодження паспортів ФХП якості природного газу не спростовує зобов`язання позивача щодо їх погодження. Окрім того, наголошує на тому, що обов`язком позивача є забезпечення та контроль якості ФХП природного газу, втім, в даному випадку, свого обов`язку позивач не виконав, при цьому, останній міг відмовитися від прийняття неякісної сировини, натомість продовжував приймання природного газу, який, на думку позивача, не відповідає належним параметрам якості. Відповідач також звертає увагу, що додаткова компенсація за недотримання параметрів якості природного газу не є об`єктом оподаткування ПДВ.

В судовому засіданні 10.08.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання.

В судовому засіданні 28.09.2021, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті.

В судових засіданнях у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошувались перерви, зокрема, до 23.11.2021.

В судовому засіданні 23.11.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі; представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 23.11.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" є оператором газорозподільних мереж (далі - оператор ГРМ), який здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №201 від 16.02.2017, а Акціонерне товариство "Укргазвидобування" є суміжним газодобувним підприємством, яке подає газ у газорозподільну систему позивача.

31.03.2016 року між Акціонерним товариством «Укргазвидобування» в особі ГПУ «Полтавагазвидобування» (далі - сторона 1) та Публічним акціонерним товариством «Харківгаз» (нова назва Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз») (далі - сторона 2) укладено технічну угоду про умови приймання-передачі природного газу газорозподільною системою, за умовами пунктом 1 розділу І якої ця технічна угода визначає порядок приймання-передачі природного газу (далі - газ) стороною 1 до газопроводів сторони 2. Перелік пунктів приймання-передачі газу ГВС, ПВВГ, ГРС (далі - ПППГ), через які сторона 1 передає газ стороні 2, наведено в додатку до цієї технічної угоди, який є невід`ємною її частиною.

Фізико-хімічні показники (далі - ФХП) газу, що подається до газових мереж, та періодичність їх визначення повинні відповідати вимогам, визначеним в Кодексі газорозподільних систем (пункт 1 розділу ІІ технічної угоди).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ технічної угоди, визначення ФХП газу проводить власник ПППГ (сторона 1). Місця відбору проб, періодичність визначення ФХП газу узгоджуються сторонами окремим протоколом. Представники сторони 2 мають право здійснювати контроль та бути присутніми при проведенні аналізів з визначання ФХП газу.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ технічної угоди сторона 1 до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, письмово надає стороні 2 місячний паспорт-сертифікат якості газу за всіма погодженими місцями відбору проб за звітний місяць.

Сторони домовилися, що у випадку передачі газу стороною 1 до газопроводів сторони 2, які не відповідають вимогам пункту 1 цього розділу, сторона 2 залишає за собою право припинення приймання газу від сторони 1 (пункт 4 розділу ІІ технічної угоди).

Пунктом 5 розділу ІІ технічної угоди встановлено, що у разі надходження газу в ГРМ, параметри якого не відповідають параметрам, визначеним в пункті 1 цього розділу, сторони здійснюють перерахунок об`єму газу, який надійшов до ГРМ за період, починаючи з дати останнього погодженого сторонами місячного паспорта ФХП природного газу, а оператор ГРМ отримує від ГДП, ВБГ чи суміжного оператора ГРМ компенсацію, яка розраховується відповідно до глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з абз. 2 пунктом 2 розділу ІV технічної угоди, в редакції протоколу узгодження розбіжностей, у випадку виявлення недоліків, що впливають на правильність визначення кількості та якості газу, представники сторони 2 роблять записи в журналі та складають двосторонній акт.

Кількість переданого та прийнятого газу за календарний місяць визначається диспетчерськими службами сторін на підставі показань вимірювальних комплексів комерційних вузлів обліку газу (пункт 1 розділу V угоди) .

Місячний акт приймання-передачі газу (з розшифруванням по кожному ПППГ) складається та підписується представниками сторони 1 та сторони 2 п`ятого числа місяця, наступного за звітним, у чотирьох примірниках українською мовою - по два примірники кожній стороні. Підставою для складання місячних актів приймання-передачі газу є погодинні роздруківки з автоматичних обчислювачів для кожного комерційного вузла обліку газу. У разі допущення помилки в одному з місячних актів її треба виправити і оформити окремим протоколом (пункт 3 розділу V технічної угоди).

Технічна угода набирає чинності з 31 березня 2016 року та вважається продовженою, якщо за місяць до закінчення року однією зі сторін не буде заявлено про відмову від цієї технічної угоди або її перегляд (розділ Х технічної угоди).

Доказів відмови чи перегляду технічної угоди сторонами під час розгляду справи суду не надано, а отже вона є діючою і приймається судом до уваги.

Додатком №1 до технічної угоди сторони погодили перелік пунктів приймання-передачі природного газу між ГПУ «Полтавагазвидобування» та Публічним акціонерним товариством «Харківгаз».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов технічної угоди відповідачем здійснювалася передача природного газу до газопроводів позивача, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за період з лютого по грудень 2020 року, які підписані уповноваженими представниками сторін без заперечень та зауважень та скріплені печатками.

В той же час, позивачем виявлено недотримання параметрів якості природного газу за параметром температури точки роси за вологою і вуглеводнями природного газу, переданого у фізичній точці виходу, що підтверджується відомостям з паспортів фізико-хімічних показників природного газу переданих з пунктів приймання-передачі природного газу між ГПУ «Полтавагазвидобування» та Публічним акціонерним товариством «Харківгаз», визначених в додатку №1 до технічної угоди.

Керуючись положеннями глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем, на підставі паспортів фізико-хімічних показників переданого/прийнятого природного газу, позивачем розраховано розмір додаткової компенсації за недотримання параметрів якості природного газу, та надіслано на адресу відповідача рахунки на її сплату на загальну суму 915247,97 грн, однак відповідачем суми додаткової компенсації у строк, передбачений технічною угодою та пунктом 6 глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем перераховано не було, як і залишено без відповіді та задоволення претензії позивача, що і стало підставою подання даного позову.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти позову зауважує на тому, що сторонами не було погоджено щомісячного паспорта ФХП, який би визначав параметри якості переданого природного газу, при цьому, від позивача зауважень щодо параметрів якості газу не надходило, як і не було заявлено чи ініційовано про необхідність перевірки якісних показників природного газу. Окрім того, відповідач звертає увагу на безпідставність нарахування позивачем ПДВ на суму додаткової компенсації та на те, що обов`язком позивача є забезпечення та контроль якості ФХП природного газу, втім свого обов`язку позивач не виконав, як і не скористався правом на відмову від прийняття неякісної сировини.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" (далі - Закон) оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з пунктом 35 частини 1 статті 1 Закону розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Частина 1 статті 37 Закону встановлює, що оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 р. № 2494, відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс ГТС), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 у справі №910/4179/20.

Пунктом 5 постанови НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року передбачено, що газодобувні підприємства, виробники біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, які здійснюють передачу природного газу в газорозподільну систему, зобов`язані забезпечити в пунктах приймання-передачі газу до газорозподільної системи (на газорозподільних станціях) організацію та облаштування місць контрольного відбору проб природного газу протягом року з дати набрання чинності цією постановою.

Пунктом 7 глави 3 розділу I Кодексу газорозподільних систем визначено, що якість природного газу, що надходить до ГРМ, та якість природного газу, що передається Оператором ГРМ у пунктах призначення, має відповідати вимогам цього Кодексу. Оператор ГРМ відповідає за якість природного газу з моменту його надходження в ГРМ до моменту його передачі в пунктах призначення.

Отже, відповідальною стороною за якість газу у точках виходу є саме відповідач - Акціонерне товариство "Укргазвидобування", який є суміжним газодобувним підприємством, що подає газ у газорозподільну систему позивача.

Абзацом 2 пункту 1 глави 1 розділу VІІІ Кодексу газорозподільних систем встановлено, що порядок взаємовідносин Оператора ГРМ з газодобувним підприємством та виробником біогазу або іншого виду газу з альтернативних джерел, що в установленому законодавством порядку підключений до ГРМ, а також із суміжним Оператором ГРМ щодо якості природного газу, який подається до ГРМ, регулюється цією главою та технічною угодою.

Згідно з абзаців 1, 3 пункту 2 глави 1 розділу VІІІ Кодексу газорозподільних систем чисельні значення фізико-хімічних показників природного газу, що подається до газорозподільної системи від ГДП чи ВБГ (суміжного Оператора ГРМ), повинні відповідати параметрам та принципам, визначеним в Кодексі ГТС, як для точок виходу з ГТС, за виключенням вимог вмісту меркаптанової сірки. Якщо природний газ, що не відповідає зазначеним вимогам, був завантажений в газорозподільну систему з причин, що не залежать від Оператора ГРМ, він має право на компенсацію, яка розраховується відповідно до глави 3 цього розділу.

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу VІІІ Кодексу газорозподільних систем визначення ФХП природного газу, чисельні значення яких використовуються при розрахунку об`єму природного газу, який надійшов до ГРМ, проводиться уповноваженими відповідно до законодавства хіміко - аналітичними лабораторіями (далі - хімлабораторії) ГДП, ВБГ чи незалежними хімлабораторіями, для чого ГДП та ВБГ (суміжний Оператор ГРМ) з періодичністю та в точках відбору проб газу, узгоджених з Оператором ГРМ, здійснює відповідний відбір проб газу у порядку, встановленому ДСТУ ISO 10715:2009 "Природний газ. Настанови щодо відбирання проб", затвердженим наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 30 грудня 2009 року № 485 (далі - ДСТУ ISO 10715:2009).

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу VІІІ Кодексу газорозподільних систем ГДП та ВБГ (суміжний Оператор ГРМ, який передає газ) щодня до 12.00 години факсимільним зв`язком (або іншими засобами електронного зв`язку) надає Оператору ГРМ оперативні дані ФХП природного газу за всіма узгодженими з Оператором ГРМ точками його відбору, які мають містити такі чисельні значення: густину газу; вміст азоту; вміст вуглекислого газу; точку роси; число Воббе; теплотворність.

На підставі доведених до Оператора ГРМ оперативних даних ФХП природного газу ГДП та ВБГ (суміжний Оператор ГРМ) щодня з 14.00 години (з урахуванням одночасних дій Оператора ГРМ) забезпечує введення чисельних значень ФХП до баз даних обчислювачів або коректорів об`єму газу, що є складовими комерційних вузлів обліку на ГРС (в пунктах приймання-передачі газу до ГРМ). До 02 числа календарного місяця (включно), наступного за звітним, ГДП та ВБГ (суміжний Оператор ГРМ) надає Оператору ГРМ в електронному та паперовому вигляді розгорнутий паспорт ФХП природного газу за всіма узгодженими з Оператором ГРМ точками відбору газу за звітній місяць (місячний паспорт ФХП), який має бути погоджений Оператором ГРМ.

Пунктом 5 розділу ІІ технічної угоди сторони погодили, що у разі надходження газу в ГРМ, параметри якого не відповідають параметрам, визначеним в пункті 1 цього розділу, сторони здійснюють перерахунок об`єму газу, який надійшов до ГРМ за період, починаючи з дати останнього погодженого сторонами місячного паспорта ФХП природного газу, а оператор ГРМ отримує від ГДП, ВБГ чи суміжного оператора ГРМ компенсацію, яка розраховується відповідно до глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем.

Глава 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем визначає додаткову компенсацію за недотримання параметрів якості природного газу.

При цьому, відповідно до абз. 3 п. 2 глави 1 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем, якщо природний газ, що не відповідає зазначеним вимогам, був завантажений в газорозподільну систему з причин, що не залежать від Оператора ГРМ, він має право на компенсацію, яка розраховується відповідно до глави 3 цього розділу.

Пунктом 4 глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем визначено, що у разі подачі в точках надходження в ГРМ або на межі балансової належності об`єкта споживача природного газу, який не відповідає параметрам температури точки роси за вологою, визначеним главами 1 та 2 цього розділу, сторона, яка передає газ, зобов`язана сплатити стороні, яка приймає газ, додаткову компенсацію, яка розраховується за формулою ВТроси.в = Qi х К х БЦГ х (Tроси.в - Троси.в.max)/(Троси.в.max), де BТроси.в - компенсація за недотримання параметру температури точки роси за вологою, гривень; Qi - обсяг природного газу з недотриманим значенням параметру температури точки роси за вологою, тисяч м-3; К = 0,01 - до 31 грудня 2016 року; К= 0,03 - з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року; К= 0,05 - з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року; К = 0,1 - з 01 січня 2019 року; БЦГ - базова ціна природного газу, визначена відповідно до Кодексу ГТС, гривень за одну тисячу м-3; Троси.в - дійсне значення температури точки роси за вологою природного газу, поданого в точці надходження в ГРМ або на межі балансової належності об`єкта споживача, К; Троси.в.max.в.max - максимально припустиме значення параметру температури точки роси за вологою, К.

Відповідно до пункту 5 глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем у разі подачі в точках надходження в ГРМ або на межі балансової належності об`єкта споживача природного газу, який не відповідає параметрам температури точки роси за вуглеводнями, визначеним главами 1 та 2 цього розділу, сторона, яка передає газ, зобов`язана сплатити стороні, яка приймає газ, додаткову компенсацію, яка розраховується за формулою: ВТроси.вв = Qi х К х БЦГ х (Tроси.вв - Троси.вв.max)/(Троси.вв.max), де BТроси.вв - компенсація за недотримання параметру температури точки роси за вуглеводнями, гривень; Qi - обсяг природного газу з недотриманим значенням параметру температури точки роси за вуглеводнями, тисяч м-3; К = 0,01 - до 31 грудня 2016 року; К = 0,03 - з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року; К = 0,05 - з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року; К= 0,1 - з 01 січня 2019 року; БЦГ- базова ціна природного газу, визначена відповідно до Кодексу ГТС, гривень за одну тисячу м-3; Троси.вв - дійсне значення температури точки роси за вуглеводнями природного газу, поданого в точці надходження в ГРМ або на межі балансової належності об`єкта споживача, К; Троси.вв.max - максимально припустиме значення параметру температури точки роси за вуглеводнями, К.

Як встановлено судом, позивачем протягом лютого - грудня 2020 року було виявлено недотримання параметрів якості природного газу, який був переданий до газорозподільної системи AT «Харківгаз» від AT «Укргазвидобування» за параметрами температури точки роси за вологою та за вуглеводнями.

У зв`язку з цим, у відповідності до пункту 4 та 5 глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем позивачем було здійснено розрахунок додаткової компенсації на загальну суму 915247,96 грн та виставлено відповідачу рахунки на її оплату №60003946 від 11.03.2020 на суму 95380,98 грн (направлений засобами поштового зв`язку 13.03.2020, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 13.03.2020); №60005192 від 10.04.2020 на суму 66019,00 грн (направлений засобами поштового зв`язку 14.04.2020, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 14.04.2020); №60006597 від 08.05.2020 на суму 46917,04 грн (направлений засобами поштового зв`язку 14.05.2020, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 14.05.2020); №60008025 від 10.06.2020 на суму 20341,76 грн (направлений засобами поштового зв`язку 12.06.2020, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 12.06.2020); №60009495 від 09.07.2020 на суму 9849,98 грн (направлений засобами поштового зв`язку 10.07.2020, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 10.07.2020); №60010724 від 10.08.2020 на суму 16078,92 грн (направлений засобами поштового зв`язку 11.08.2020, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 11.08.2020); №60012143 від 10.09.2020 на суму 37986,08 грн (направлений засобами поштового зв`язку 11.09.2020, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 11.09.2020); №60013800 від 09.10.2020 на суму 72000,70 грн (направлений засобами поштового зв`язку 16.10.2020, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 16.10.2020); №60015046 від 10.11.2020 на суму 219617,77 грн (направлений засобами поштового зв`язку 12.11.2020, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 12.11.2020); №60016500 від 10.12.2020 на суму 168940,51 грн (направлений засобами поштового зв`язку 11.12.2020, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 11.12.2020) та №61000946 від 08.01.2021 на суму 162115,22 грн (направлений засобами поштового зв`язку 14.01.2021, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек від 14.01.2021).

Доказів невідповідності проведеного розрахунку та визначеного на його підставі розміру додаткової плати відповідачем суду не надано.

Згідно пункту 6 глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем оплата додаткової компенсації проводиться щомісяця, у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, окремо по кожному параметру якості щодо природного газу. Обсяг природного газу з недотриманим значенням параметру якості Qi визначається: щодо ГДП, ВБГ (суміжного Оператора ГРМ) - починаючи з дати останнього погодженого з Оператором ГРМ місячного паспорта ФХП до моменту усунення невідповідності параметрам якості природного газу; щодо споживача - з моменту зареєстрованої Оператором ГРМ заяви споживача щодо невідповідності ФХП газу параметрам, визначеним цим Кодексом, до моменту усунення невідповідності параметрам якості природного газу.

Однак відповідач, всупереч порядку пункту 6 глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем (у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, окремо по кожному параметру якості щодо природного газу) не перерахував позивачу суму додаткової компенсації.

Тоді як, частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що факт недотримання відповідачем параметрів природного газу та факт порушення зобов`язань в частині сплати додаткової компенсації підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення компенсації у розмірі 915247,97 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 16701,00 грн та інфляційні втрати в сумі 56397,88 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних у межах заявленого періоду, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та здійснений у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Водночас, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за належний період прострочення, за розрахунком суду їх розмір є більшим, ніж заявлено позивачем.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає право учаснику справи вільно розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ч. 2 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч.2 ст. 237 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач у позовній заяві просить стягнути суму інфляційних втрат у розмірі 56397,88 грн, а суд не може виходити за межі позовних вимог, інфляційні втрати підлягають стягненню у заявленому позивачем розмірі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.07.2021 у справі №904/10052/17, від 01.07.2021 у справі №910/4690/20 та від 29.06.2021 у справі №916/292/17.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних, допустимих та більш вірогідних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про обов`язок позивача ініціювати перевірку якісних показників природного газу та подальше прийняття поставленого газу з відсутністю зауважень щодо його якості, оскільки із системного аналізу пункту 6 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем, відповідно до якого у разі виникнення спірних питань щодо чисельних значень ФХП природного газу, який надходить до газорозподільної системи, у тому числі визначених в щодобових оперативних даних ГДП, ВБГ чи суміжного Оператора ГРМ або паспорті ФХП природного газу за підсумками місяця, Оператор ГРМ має право ініціювати їх позапланову перевірку, слідує, що дане положення встановлює одну із альтернативних дій оператора ГРМ при виявленні недотримання параметрів якості природного газу, тобто, не є імперативною і не встановлює саме обов`язку оператора ГРМ ініціювати чи проводити позапланові перевірки.

Так само і укладена сторонами технічна угода не передбачає обов`язкових умов проведення позапланової перевірки поставленого природного газу у разі виявлення недотримання параметрів якості природного газу. Натомість акти приймання передачі посвідчують погодження сторонами лише переданої кількості природного газу, а не якості його ФХП.

Пунктом 4 розділу VІІІ технічної угоди сторони погодили, що сторона, яка не згодна з визначенням добової чи місячної кількості поданого газу, повинна заявити про це іншій стороні протягом 5 днів з дати оформлення акта або іншого документа, що підтверджує кількість поданого (прийнятого) газу. Тобто обов`язок позивача щодо зауважень до прийнятого (поданого) природного газу від відповідача встановлюється лише за кількісною характеристикою, а не за якісною як в даному випадку.

Суд зауважує, що загалом наявність претензій, зауважень, перевірок та інших активних дій позивача не впливає на наявність обов`язку відповідача сплатити додаткову компенсацію, передбачену технічною угодою та положеннями Кодексу газорозподільних систем, у разі невідповідності якості переданого до газотранспортної системи відповідачем природного газу.

Необґрунтованими є і аргументи відповідача щодо неналежності паспортів ФХП за звітний період як доказів у справі з огляду на те, що вони, на думку відповідача, не є первинними документами, які підтверджують зміст та обсяг господарської операції та не погоджені сторонами, оскільки положення абзацу 3 пункту 4глави 1 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем передбачають обов`язок відповідача подавати позивачу паспорти ФХП, зокрема, до 02 числа календарного місяця (включно), наступного за звітним, ГДП та ВБГ (суміжний Оператор ГРМ) надає Оператору ГРМ в електронному та паперовому вигляді розгорнутий паспорт ФХП природного газу за всіма узгодженими з Оператором ГРМ точками відбору газу за звітній місяць (місячний паспорт ФХП), який має бути погоджений Оператором ГРМ.

При цьому, положеннями пункту 5 розділу ІІ технічної угоди сторони погодили, що у разі надходження газу в ГРМ, параметри якого не відповідають параметрам, визначеним в пункті 1 цього розділу, сторони здійснюють перерахунок об`єму газу, який надійшов до ГРМ за період, починаючи з дати останнього погодженого сторонами місячного паспорта ФХП природного газу, а оператор ГРМ отримує від ГДП, ВБГ чи суміжного оператора ГРМ компенсацію, яка розраховується відповідно до глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем.

Тобто, в даному випадку паспорти ФХП, які надані самим відповідачем позивачу і прийняті останнім, є відомостями, які характеризують якісні характеристики природного газу і є необхідними для розрахунку додаткової компенсації. Натомість визначення їхньої правової природи як документів, які не можуть підтверджувати реальність господарської операції в даному випадку не береться до уваги так як для розрахунку суми компенсації значення не має.

Водночас, разом із встановленням обов`язку подання Оператору ГРМ місячних паспортів ФХП, Кодексом газорозподільних систем не врегульовано питання щодо процедури їх подальшого погодження.

За таких обставин, враховуючи, що Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" як Оператором ГРМ було прийнято відомості паспортів ФХП без зауважень і в подальшому на їх основі було здійснено розрахунок додаткової компенсації за недотримання параметрів якості природного газу, суд приходить до висновку про вчинення позивачем явних конклюдентних дій, спрямованих на погодження таких паспортів ФХП, а відтак вони є належними та допустимими доказами у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, суд відхиляє доводи відповідача щодо неправомірності нарахування позивачем податку на додану вартість (ПДВ) на суму компенсації як необґрунтовані.

Так, об`єктом оподаткування згідно зі статтею 22 Податкового кодексу України можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку. Разом з цим, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 ПКУ (пункт 185.1 Податкового кодексу України).

У даному випадку ПДВ нараховано не на саму суму компенсації, яка дійсно, об`єктом оподаткування не є, а на вартість природного газу, який у розумінні норм податкового законодавства є товаром, який підлягає оподаткуванню.

При цьому, застосування для обрахунку додаткової компенсації вартості природного газу саме із сумою ПДВ відповідає визначеній в Кодексі газорозподільних систем формулі розрахунку додаткової компенсації.

Так, відповідно до пункту 5 глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем у разі подачі в точках надходження в ГРМ або на межі балансової належності об`єкта споживача природного газу, який не відповідає параметрам температури точки роси за вуглеводнями, визначеним главами 1 та 2 цього розділу, сторона, яка передає газ, зобов`язана сплатити стороні, яка приймає газ, додаткову компенсацію, яка розраховується за формулою: ВТроси.вв = Qi х К х БЦГ х (Tроси.вв - Троси.вв.max)/(Троси.вв.max), де BТроси.вв - компенсація за недотримання параметру температури точки роси за вуглеводнями, гривень; Qi - обсяг природного газу з недотриманим значенням параметру температури точки роси за вуглеводнями, тисяч м-3; К = 0,01 - до 31 грудня 2016 року; К = 0,03 - з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року; К = 0,05 - з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року; К= 0,1 - з 01 січня 2019 року; БЦГ- базова ціна природного газу, визначена відповідно до Кодексу ГТС, гривень за одну тисячу м-3; Троси.вв - дійсне значення температури точки роси за вуглеводнями природного газу, поданого в точці надходження в ГРМ або на межі балансової належності об`єкта споживача, К; Троси.вв.max - максимально припустиме значення параметру температури точки роси за вуглеводнями, К.

Пунктом 4 глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем визначено, що у разі подачі в точках надходження в ГРМ або на межі балансової належності об`єкта споживача природного газу, який не відповідає параметрам температури точки роси за вологою, визначеним главами 1 та 2 цього розділу, сторона, яка передає газ, зобов`язана сплатити стороні, яка приймає газ, додаткову компенсацію, яка розраховується за формулою ВТроси.в = Qi х К х БЦГ х (Tроси.в - Троси.в.max)/(Троси.в.max), де BТроси.в - компенсація за недотримання параметру температури точки роси за вологою, гривень; Qi - обсяг природного газу з недотриманим значенням параметру температури точки роси за вологою, тисяч м-3; К = 0,01 - до 31 грудня 2016 року; К= 0,03 - з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року; К= 0,05 - з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року; К = 0,1 - з 01 січня 2019 року; БЦГ - базова ціна природного газу, визначена відповідно до Кодексу ГТС, гривень за одну тисячу м-3; Троси.в - дійсне значення температури точки роси за вологою природного газу, поданого в точці надходження в ГРМ або на межі балансової належності об`єкта споживача, К; Троси.в.max.в.max - максимально припустиме значення параметру температури точки роси за вологою, К.

При цьому, одним із елементів вказаних вище формул для розрахунку компенсації є БЦГ - базова ціна природного газу, визначена відповідно до Кодексу ГТС.

Пунктом 5 глави 1 розділу I Кодексу газотранспортних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, визначено, що базова ціна газу (далі - БЦГ) - ціна природного газу, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю, транспортування та зберігання природного газу та розміщується оператором газотранспортної системи на власному вебсайті щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця.

На підтвердження правильності включення до розрахунку компенсації вартості природного газу із сумою ПДВ, позивачем додано до матеріалів справи роздруківку (скріншот) веб-сайту оператора газотранспортної системи, відповідно до якого базова ціна газу у відповідний період зазначена із розміром ПДВ, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість розрахунку суми додаткової компенсації із врахуванням вартості природного газу з ПДВ.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення 988346,85 грн задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код 30019775) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (61109, Харківська область, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1; ідентифікаційний код 03359500) компенсацію у розмірі 915247 (дев`ятсот п`ятнадцять тисяч двісті сорок сім) грн 97 коп., інфляційні втрати у розмірі 56397 (п`ятдесят шість тисяч триста дев`яносто сім) грн 88 коп., 3% річних у розмірі 16701 (шістнадцять тисяч сімсот одна) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 14825 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 20 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.12.2021

Суддя Т.В. Васильченко