РІШЕННЯ

м. Київ

09.12.2021Справа № 910/13206/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/13206/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РПС Інжиніринг» (ідентифікаційний код 33148025, проспект Миколи Бажана, 14-А, м. Київ, 02140, e-mail )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіафуд-Полісся» (ідентифікаційний код 38441208, вул.Велика Бердичивська, 71, м Житомир, 10002, стара адреса: бульвар Кольцова, 5, кв. 192, м. Київ, 03194)

про стягнення 70 044,00 грн.,

без виклику учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "РПС Інжиніринг" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промклімат" про стягнення 70 044,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача своїх обов`язків з поставки замовленого та оплаченого товару згідно договору № 180402 від 18.04.2017 на суму 70 044.00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 у даній справі, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 02.11.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РПС Інжиніринг" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у справі №910/13206/20 скасовано.

Справу №910/13206/20 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. При цьому, згідно п.142 Постанови ВС КГС: «142. Для правильного вирішення спору про повернення попередньої плати, в межах предмету та підстав цього позову, слід встановити обставини щодо виконання відповідачем договору в частині фактичного здійснення поставки товару на спірну суму боргу.».

За результатами автоматизованого розподілу 11.11.2021 13:28:17 справу передано судді Курдельчуку І.Д.

Суд дійшов висновку про доцільність здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом).

Крім того з матеріалів справи вбачається, що під час провадження у справі відповідачем здійснено зміну найменування та місцезнаходження.

Новим найменуванням та місцезнаходженням є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіафуд-Полісся» (ідентифікаційний код 38441208, вул.Велика Бердичивська, 71, м Житомир, 10002).

Незалежно від нових реєстраційних даних, Господарський суд міста Києва виконуючи вказівку, яка міститься у п.3 резолютивної частини постанови, прийняв справу до свого провадження.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 прийнято справу №910/13206/20 до свого провадження. Постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом). Здійснено зміну відомостей про найменування і місцезнаходження відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіафуд-Полісся» (ідентифікаційний код 38441208, вул.Велика Бердичивська, 71, м Житомир, 10002) та призначено судове засідання на 30.11.2021р.

Крім того, зобов`язано сторін надати письмові пояснення з урахуванням висновків викладених у Постанові ВС КГС від 02.11.2021 у справі №910/13602/20.

25.11.2021р. Позивачем до відділу діловодства Господарського суду міста Києва подано Письмові пояснення по справі, з урахуванням висновків ВС КГС у Постанові від 02.11.2021.

У судове засідання 30.11.2021 представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач у строк, встановлений ухвалою суду від 12.11.2021, не подав до суду відзив на позов та пояснень з урахуванням висновків ВС КГС, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. У матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.04.2017 між ТОВ «РПС Інжиніринг» (далі - Позивач, Замовник) та ТОВ «Промкомплект» (нова назва - ТОВ «Сіафуд-Полісся»; далі - Відповідач, Виконавець) було укладено Договір №180402, відповідно до п. 1.1 та п.1.3 якого Виконавець зобов`язується поставити Замовнику обладнання для системи кондиціонування (обладнання) для приміщення за адресою: м. Київ, вул. Б.Гмирі, 6, а Замовник прийняти та оплатити обладнання.

Як вбачається з Специфікації обладнання (Додаток №1 до Договору) предметом Договору є: Внутрішній блок PEAD-RP60JAQ в кількості 2, вартістю 58 860,00 грн., Внутрішній блок PEAD-RP35JAQ в кількості 7, вартістю 153 300,00 грн. та Пульт курування PAC-YT52CRA в кількості 9, вартістю 39 366,00 грн.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що Замовник здійснює авансову оплату Постачальнику на підставі рахунку-фактури у розмірі 251 526,00 грн.

Термін поставки обладнання - 60 календарних днів від моменту оплати вказаного обладання (п.4.2 Договору).

Виконавець несе повну відповідальність перед Замовником за якість та строки поставки обладнання, про що вказано у п.5.4.3 Договору.

За умовами п. 6.1 Договору термін дії договору з 18.04.2017 по 31.12.2017.

На виконання п. 4.1 Договору та відповідно до рахунка-фактури №СФ-0000064 від 20.04.2017 Позивач здійснив авансову оплату у сумі 251 526,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №130 від 21.04.2017.

Натомість, Відповідач свій обов`язок з поставки обладнання виконав частково.

Позивач стверджує, що ним було недоотримано Внутрішній блок PEAD-RP35JAQ в кількості 2 одиниці, та Пульт курування PAC-YT52CRA в кількості 6 одиниць. Загальна вартість оплаченого та неотриманого товару становить 70 044,00 грн.

У подальшому, Позивач уклав з ТОВ «Дженерал Монтаж» Договір на виконання робіт від 04.02.2019 №040219 за умовами якого ТОВ «Дженерал Монтаж» як виконавець зобов`язався виконати комплекс робіт з монтажу системи кондиціонування та вентиляції, термостатів керування температури по різних зонах на об`єкті Позивача, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Б. Гмирі, 6.

Відповідно до акта надання послуг №42 від 24.04.2019, підписаного Позивачем та ТОВ «Дженерал Монтаж», останнім було виконано роботи з монтажу, у тому числі і зовнішніх блоків PEAD-RP60JAQ та PEAD-RP35JAQ в кількості 7 одиниць, а також Пультів курування PAC-YT52CRA в кількості 6 одиниць.

У зв`язку з тим, що Відповідач не поставив Позивачу внутрішній блок PEAD-RP35JAQ в кількості 2 одиниці та Пультів курування PAC-YT52CRA в кількості 6 одиниць у термін встановлений п. 4.2 Договору та враховуючи, що на об`єкті Позивача вже налаштовано систему кондиціонування та вентиляції, строк дії договору закінчився майже 3 роки тому, Позивач втратив інтерес з поставки товару за спірним договором, на підставі чого звернувся до суду із даною позовною заявою про стягнення з Відповідача 70 044,00 грн. авансового платежу сплаченого Позивачем за непоставлене обладнання.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 2 статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Позивач виконав свої зобов`язання за Договором та на підставі виставленого Відповідачем рахунка-фактури №СФ-0000064 від 20.04.2017 здійснив оплату за обладнання загалом у сумі 251 526,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №130 від 21.04.2017.

Позивач у своїх пояснення визнає факт отримання ним не всього переліку замовленого товару та надає докази того, що відповідне обладнання було встановлене ТОВ «Дженерал Мантаж» на об`єкті за адресою: м. Київ, вул. Б.Гмирі, 6, що підтверджується копією акта надання послуг №42 від 24.04.2019 та копією Договору №040219 від 04.02.2019.

Відповідач заперечує проти доводів Позивача, вважає, що Позивач не надав докази на підтвердження факту не отримання ним усього обладнання.

Відповідач зазначає, що з метою виконання умов Договору щодо поставлення Позивачу обладнання ним було замовлено у ТОВ «ГЕОКЛІМАТ» відповідне обладнання. Листом №29091010-1 від 29.09.2020, копія якого міститься у матеріалах справи, ТОВ «ГЕОКЛІМАТ» у відповідь на запит Відповідача повідомив, що 31.07.2017 ним було здійснено поставку кліматичного обладнання, у тому числі згідно Специфікації до Договору №180402.

Однак з вказаного листа не вбачається, що ТОВ «ГЕОКЛІМАТ» передав відповідне обладнання саме Позивачу.

Разом з тим, у своїх запереченнях викладених у відзиві на позов, Відповідач вказує, що ним поставлено обладнання Позивачу відповідно до видаткової накладної №РН-0000114 від 31.07.2017, однак Позивач не підписав цю накладну, у зв`язку з чим Відповідач звернувся до Позивача з листом-вимогою №115 від 12.11.2018, в якому, зокрема, просив підписати видаткові накладні на сплачене та поставлене обладнання для системи кондицінування.

Позивач в свою чергу вказує, що ним не було підписано відповідну накладну з тих підстав, що Відповідачем було поставлено не все обладнання та накладну Позивач не отримував, як і листа №115 від 12.11.2018.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що Відповідачем було надано (направлено) Позивачу листа №115 від 12.11.2018, а відмітка на листі з вхідним номером та датою (вх.№4 від 13.11.2018) на яку Відповідач посилається як на підтвердження отримання Позивачем цього листа нарочно, жодним чином не підтверджує того, що саме уповноваженим представником (працівником) Позивача було отримано такий лист.

Суд критично оцінює надану Відповідачем копію Претензії №26 від 13.02.2020 адресовану Позивачу, оскільки в її змісті Відповідач зазначає, що ним було змонтоване обладнання поставлене за умовами Договору №180402 від 18.04.2017, тоді як в матеріалах справи міститься акт надання послуг №42 від 24.04.2019 та копія Договору №040219 від 04.02.2019 відповідно до яких саме ТОВ «Дженерал Мантаж» на об`єкті Позивача за адресою: м. Київ, вул. Б.Гмирі, 6 встановив зовнішній блок PUH-P125YНA.

Крім того, Відповідач вважає звернення Позивача із даним позовом про повернення грошових коштів передчасним, оскільки він раніше не звертався до Відповідача із відповідною вимогою, тоді як умови Договору не містять термінів щодо повернення грошових коштів у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, а за змістом ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач у своїх заперечення на твердження Відповідача щодо передчасності подання позовної заяви та не направлення відповідної претензії щодо повернення попередньої оплати за непоставлений товар, вказав, що керувався приписами ч. 2 ст. 693 ЦУ України, оскільки Відповідачем було порушено строки на поставку товару встановлені п. 4.2 Договору, вартість якого Позивачем була сплачена.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Відповідна позиція також викладена у постанові Верховного Суду №912/2275/17 від 20.02.2019.

Щодо заявленої Відповідачем при первісному розгляді справи заяви про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Стаття 256 ЦК України вказує, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, про що зазначено у ст. 257 ЦК України.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Кабінетом Міністрів України 11.03.2020 року було винесено постанову №211 на підставі якої на всій території України починаючи з 12.03.2020 до 22.05.2020 установлено карантин.

Дію карантину встановленого цією постановою, продовжено на всій території України згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2021 до 31.12.2021р.

Як зазначено у п. 12 Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідна норма ЦК України набрала чинності 02.04.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами п. 4.2 Договору встановлено термін поставки обладнання - 60 календарних днів від моменту оплати вказаного обладнання, Позивачем було здійснено авансову оплату 21.04.2017, тобто з 22.04.2017 і по 20.06.2017 (включно) Відповідач зобов`язаний був поставити Позивачу відповідне обладнання.

Отже, строк з якого Позивач мав право звертатися до Відповідача з вимогою повернення авансового платежу починає рахуватися з 21.06.2017, як і позовна давність для звернення із позовом до суду, та у відповідності до ст. 257 ЦК України цей строк мав закінчитися 21.06.2020, однак внесені зміни до Перехідних положень ЦК України (пункт 12) щодо перебігу строку позовної давності продовжили дію такої позовної давності на час дії карантину впровадженого Кабінетом Міністрів України.

Тому строк позовної давності Позивачем пропущено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ст. 78, ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Належність доказів це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 зі справи № 910/4055/18, від 16.04.2019 зі справи № 925/2301/14).

Досліджуючи та оцінюючи надані сторонами докази до справи на підтвердження чи спростування викладених ними обставин, суд дійшов висновку, що надані Відповідачем докази жодним чином не підтверджують той факт, що ним було поставлено товар, вартість якого останній оплатив у повному обсязі, та загалом ці докази мають протирічний характер один до одного, що в свою чергу викликає у суду сумніви.

Разом з тим надані Позивачем докази до справи є більш вірогідними та такими, що підтверджують викладені ним обставини спору, крім того Відповідачем не надано суду жодного доказу який би міг спростувати чи довести протилежне, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, судом враховано висновки викладені у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.11.2021, якою дану справу скеровано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Таким чином, заборгованість у сумі 70 044,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РПС Інжиніринг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіафуд-Полісся» про стягнення 70 044,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіафуд-Полісся» (ідентифікаційний код 38441208, вул.Велика Бердичивська, 71, м Житомир, 10002, стара адреса: бульвар Кольцова, 5, кв. 192, м. Київ, 03194) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РПС Інжиніринг» (ідентифікаційний код 33148025, проспект Миколи Бажана, 14-А, м. Київ, 02140, e-mail ) 70 044,00 (сімдесят тисяч сорок чотири) грн. заборгованості та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.12.2021.

Суддя Ігор Курдельчук