ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" грудня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2573/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/2573/21

за позовом: Приватного підприємства Промзв`язок-Південь (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Новобілярська, 22, кв. 22, )

до відповідача: Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеса (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, код ЄДРОПУ 34674102)

про стягнення 138 895,09грн. -

Представники сторін:

від позивача - Бобик Р.В., довіреність № б/н, дата видачі : 01.02.21;

від відповідача - Люшенко Т.О., довіреність № 29, дата видачі : 31.05.21;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Промзв`язок-Південь звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеса про стягнення 138 895,09грн.

Ухвалою від 30.08.2021р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Приватного підприємства Промзв`язок-Південь було залишено без руху.

13.09.2021р. до господарського суду надійшла заява (вх. №24100/21) від Приватного підприємства Промзв`язок-Південь про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.09.2021 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/2573/21 за правилами спрощеного позовного провадження.

КП „Теплопостачання міста Одеси у поданому до господарського суду відзиві на позовну заяву від 13.10.2021р. за вх. №27149 та заяві від 02.12.2021р. за вх. №32461/21було визнано позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 112 806 грн, а також визнано права позивача на нарахування 3% річних в сумі 8 604,16грн. та інфляційних витрат в розмірі 17 096,80грн. При цьому, відповідач просив вирішити питання про повернення позивачу із державного бюджету 50% сплаченого судового збору за звернення до господарського суду із даним позовом згідно вимог ст. 130 ГПК України.

06.12.2021р. за вх. №32756/21 до суду від позивача надійшла заява, згідно якої останній просив суд, в зв`язку з визнання відповідачем позову повернути йому 50% судового збору.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

18.10.2018р. між КП „Теплопостачання міста Одеси (Замовник) та ПП „Промзв`язок-Південь (Виконавець) було укладено договір №ТМО-223/18, відповідно до п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується на власний ризик, власними засобами, комплектуючими виробами, обладнанням та матеріалами виконати та здати роботи з ремонту димової труби і монтажу пластинчастого теплообмінника в котельні за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова 25, відповідно до умов Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та сплатити вартість виконаних Робіт.

Пунктом 1.2 договору визначено, що Найменування робіт згідно ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Ремонт димової труби і монтаж пластинчастого теплообмінника в котельні за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова, 25» (за кодом CPV за ДК 021:2015 - 45262000-1 Спеціалізовані будівельні роботи, крім покрівельних).

Згідно з п. п. 2.1-2.2 договору Ціна Договору та відповідно загальна вартість Робіт складає 132 806,00 грн., з урахуванням ПДВ 22 134,33 грн., та визначається на підставі Договірної ціни (Додаток №1 до Договору). Оплата Робіт, зазначених у п.1.2. даного Договору, здійснюється Замовником в національній валюті України, у безготівковій формі, на підставі виставленого Виконавцем рахунку, протягом 30 (тридцяти) календарних днів після двостороннього підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2в, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3.

Умовами п. п. 4.1 4.3 договору передбачено, що Роботи, зазначені у п.1.2. даного Договору, повинні бути виконані Виконавцем у повному обсязі до 31.12.2018 р. Здавання робіт Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актами приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2в, Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3. Акти підписуються Виконавцем та передаються Замовнику, який протягом 5 (п`яти) робочих днів після їх отримання, перевіряє їх та підписує у разі відсутності зауважень. Замовник сплачує вартість лише фактично виконаних Виконавцем і прийнятих Замовником Робіт та використаних при виконанні Робіт матеріалів, комплектуючих виробів, обладнання. У разі, якщо виконані роботи не відповідають умовам цього Договору, Замовник має право протягом 5-ій робочих днів з моменту їх отримання подати мотивовану письмову відмову від приймання робіт разом з переліком доопрацювань, які потрібно виконати Виконавцем. Замовник має право відмовитися від приймання Робіт у випадку виявлення недоліків, які виникли з вини Виконавця і не можуть бути усунені Виконавцем. У випадку неякісного виконання Робіт Виконавець не має права посилатися на те. що Замовник не здійснював контролю та нагляду за їх виконанням. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження результату виконання Робіт (їх етапів) до передачі їх Замовнику за Актами несе Виконавець.

Згідно з п. 10.1 договору цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2018р., а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

Найменування робіт та витрат, одиниці вимру, кількість робіт були визначені сторонами у дефектному акті ремонту котла димової труби і монтажу пластинчастого теплообмінника в котельні за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова 25.

29.12.2018р. між сторонами по справі було підписано акт приймання виконаних буді вельних робіт за грудень 2018р. за формою КБ-2в, з якого вбачається, що вартість виконаних позивачем згідно договору №ТМО-223/18 від 18.10.2018р. робіт складає 132806,00 грн. Крім того, сторонами 29.12.2018р. було підписано довідку про вартість виконаних будівельних ро біт та витрат за грудень 2018р. за формою КБ-3.

Відтак, з врахуванням умов п. 2.2 договору, Відповідач мав сплатити за виконані ро боти в строк до 28.01.2019р. в сумі 132806,00 грн.

23.04.2019 року платіжним дорученням №3909 Відповідачем частково сплачено за боргованість в розмірі 20000,00 грн.

Позивач вказує, що станом на 13 серпня 2021 року Відповідачем свої зобов`язання в повному обсязі не були виконанні, в наслідок чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 112 806грн.

Також, позивачем в зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором, відповідно до положень ст. 625 ГПК України було нараховано відповідачу 3% річних в сумі 8604,16грн. та інфляційні витрати в розмірі 17 484,93грн.

Отже, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №ТМО-223/18 від 18.10.2018р. стало підставою для звернення Приватного підприємства Промзв`язок-Південь до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837, ч. 1 ст. 846 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що ПП „Промзв`язок-Південь прийняті на себе за умовами договору №ТМО-223/18 від 18.10.2018р. зобов`язання в частині виконання робіт з ремонту котла димової труби і монтажу пластинчастого теплообмінника в котельні за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова 25 були виконанні у повному обсязі, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018р. на суму 132 806 грн.

23.04.2019 року платіжним дорученням №3909 Відповідачем частково сплачено за боргованість в розмірі 20000,00 грн.

Проте, в порушення наведених норм закону та положень договору №ТМО-223/18 від 18.10.2018р. КП „Теплопостачання міста Одеси в повному обсязі на було оплачено позивачеві вартості виконаних робіт, в результаті чого станом на момент вирішення даного спору у відповідача наявна заборгованість у загальному розмірі 112 806 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 42 ГПК України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 ст. 191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Виходячи з наявних матеріалів справи, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати вартості виконаних робіт, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 112 806 грн., що підтверджується матеріалами справи та що визнається відповідачем, а отже є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості виконаних робіт позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано відповідачу до сплати збитки від інфляції у розмірі 17 484,93грн. та три відсотки річних у розмірі 8 604,16 грн.

Згідно з п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань (з наступними змінами і доповненнями) огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Разом з тим, дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, господарський суд відзначає його помилковість в частині періоду нарахування.

Так, здійснивши перерахунок 3% річних за допомогою системи «Ліга Закон», судом встановлено, що загальна сума 3% річних яка підлягає задоволенню становить 8 594,89грн..

Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних витрат, господарський суд зазначає що позивачем під час здійснення розрахунку також був невірно визначений сукупний індекс інфляції та не було враховано дефляцію, розмір якої відповідно до абзацу 3 п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань також повинен враховуватися під час розрахунку збитків від інфляції.

Так, здійснивши перерахунок інфляційних витрат за допомогою системи «Ліга Закон», судом встановлено, що загальна сума інфляційних витрат яка підлягає задоволенню становить 17 096,80грн..

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства Промзв`язок-Південь є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, проте враховуючи перерахунок інфляційних витрат та 3% річних, підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судових збір від 8 липня 2011 року N 3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Підсумовуючи вище наведені положення чинного законодавства, враховуючи визнання комунальним підприємством „Теплопостачання міста Одеси заявлених позивачем вимог до початку розгляду судом справи по суті, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для повернення позивачу з державного бюджету судового збору у розмірі 1 131,75 грн. Решта суми судового збору у розмірі 1 131,75 грн. покладається судом на відповідача відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства Промзв`язок-Південь (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Новобілярська, 22, кв. 22, ) до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеса (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, код ЄДРОПУ 34674102) задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеса (65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, ) на Приватного підприємства Промзв`язок-Південь (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Новобілярська, 22, кв. 22, ) основний борг в сумі 112 806 (сто дванадцять тисяч вісімсот шість)грн., 3% річних в сумі 8 594 (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири)грн. 89коп., інфляційні витрати в сумі 17 096 (сімнадцять тисяч дев`яносто шість)грн. 80коп., судовий збір в сумі 1 131 (одна тисяча сто тридцять одна)грн. 75коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Приватного підприємства Промзв`язок-Південь (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Новобілярська, 22, кв. 22, ) сплачену суму судового збору у розмірі 1 131 (одна тисяча сто тридцять одна)грн. 75коп., перерахованого згідно платіжного доручення №695 від 13.08.2021р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2021 р.

Суддя К.Ф. Погребна