ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2021 р. Справа№ 910/6885/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Попікової О.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників матеріали апеляційної скарги овариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021

у справі №910/6885/21 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс"

про стягнення 95 997,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Індастріал Трейд" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (надалі - відповідач) 95 997,65 грн, з яких 72831,66 грн основного боргу, 5484,17 грн витрат з урахуванням індексу інфляції, 3% річних на суму 2837,42 грн, пеню у розмірі 14844,40 грн.

Позвов мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №1500410 від 05.08.2019 в частині здійснення оплати за поставлений товар.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/6885/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Трейд" 72831 (сімдесят дві тисячі вісімсот тридцять одна) грн 66 коп. основного боргу, інфляційні втрати на суму 5326 (п`ять тисяч триста двадцять шість) грн 25 коп., 3% річних у розмірі 2837 (дві тисячі вісімсот двадцять сім) грн 42 коп., пеню у розмірі 4922 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві) грн 49 коп та 2031 (дві тисячі тридцять одна) грн 65 коп. судового збору.В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог у задоволеній частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/6885/21 скасувати та прийняти нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на те, що оплата за поставлений товар повинна здійснюватися саме з відстроченням платежу, оскільки апелянт не здійснював попередню оплату товару (на умовах 100% оплати).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 у справі №910/6885/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/6885/21 залишено без руху.

29.09.2021 через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків у відповідності до вищезазначеної ухвали суду, зокрема надано платіжне доручення №3 від 22.09.2021 про сплату судового збору у сумі 3 405,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 у справі №910/6885/21 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/6885/21. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 04.10.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 04.10.2021.

В подальшому склад колегії суддів змінювався через перебування суддів, які входять до складу колегії суддів у відпустці та на лікарняному.

Зокрема, на підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021, у зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І.П., яка входить до складу колегії суддів, на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/6885/21.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від13.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/6885/21 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.В.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу відхилити, та оскаржене судове рішення залишити без змін, як правильне та обґрунтоване.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 ГПК України).

Відповідно до частини 3 статті 247 ГПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також те, що предметом позову у цій справі є вимога стягнення 95 997,65 грн, колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 ГПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

05.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Індастріал Трейд" (постачальник, позивач) було укладено договір поставки №1500410 (договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується протягом дії даного договору поставляти покупцю запасні частини для вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), автохімію, мастила (оливи), шини, супутні товари для автотранспорту тощо (далі за текстом "товар") за його замовленнями окремими партіями, за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються сторонами в накладних або додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на встановлених договором умовах. Загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється за цим договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма видатковими накладними відповідно до умов договору протягом його дії. Загальна сума договору складає суму ціни товару, вказану у видаткових накладних протягом дії договору (п.п.1.1, 1.2, 1.3 договору).

Договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними особами обох сторін та діє до 31.12.2019. У разі відсутності до дати закінчення строку дії договору повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із сторін про розірвання договору, термін дії цього договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня наступного календарного року включно (п.п.2.1, 2.2 договору).

Якщо сторони не погодили іншого, покупець зобов`язаний здійснити оплату товару на умовах 100% попередньої оплати за замовлену партію товару згідно цін, вказаних в рахунку постачальника. (п.5.1 договору).

Відповідно до п. 10.3 договору при простроченні оплати переданого постачальником покупцеві без попередньої оплати товару покупець на вимогу постачальника повинен сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення.

Згідно видаткових накладних №1219925 від 07.08.2019 на суму 9086,40 грн, №1220433 від 05.09.2019 на суму 25804,38 грн, №1220435 від 05.09.2019 на суму 36062,40 грн, №1220801 від 25.09.2019 на суму 39900,00 грн №1221244 від 21.10.2019 на суму 6869,26 грн та відповідних експрес-накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 117722,44 грн.

Відповідачем було сплачено за поставлений позивачем товар наступним чином: 9 086,40 грн - 19.08.2019, 10 000,00 грн - 15.11.2019, 25 804,38 грн - 10.12.2019, а всього на загальну суму 44 890,78 грн.

Відповідно до підписаного та скріпленого печатками сторін акту звірки взаєморозрахунків станом на 12.10.2020 заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складала 72 831,66 грн.

17.02.2021 позивачем на адресу відповідача надіслано претензію №КСО 701/1 від 03.02.2021 про оплату заборгованості.

Відповідач оплату товару не здійснив, що слугувало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Спір у справі виник внаслідок невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати поставленого позивачем товару у визначений договором строк.

Розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд встановив, що за правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Статтею ст.712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, позивач свій обов`язок за укладеним між сторонами договором, в частині передачі відповідачу товару, загальна вартість якого склала 117 722,44 грн виконав належним чином. Однак відповідач, всупереч п. 5.1 означеного правочину та положень ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, за поставлений позивачем товар як у строки, погоджені між сторонами так і у строки, встановлені ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України не оплатив, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" виникла відповідна заборгованість. Строк виконання відповідачем обов`язку з оплати товару за договором поставки №1500410 від 05.08.2019 є таким, що настав. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 72 831,66 грн основного боргу за договором поставки №1500410 від 05.08.2019, оскільки такі вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У доводах апеляційної скарги скаржник посилається на те, що у даному випадку апелянт не здійснював попередню оплату товару (на умовах 100% оплати), а тому оплата за поставлений товар повинна здійснюватися саме з відстроченням платежу.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та умови договору, вважає названі аргументи помилковими та такими, що не заслуговують на увагу. Суд зауважує, що відповідач не подав доказів того, що сторонами було укладено додаток до договору про те, що поставка товару здійснюється з відстроченням платежу, як те визначено відповідно до п.5.2 договору.

Посилання скаржника на порушення норм процесуального права, зокрема положень ст. 162 ГПК України, оскільки за його твердженням позивачем не подано належних доказів на підтвердження позовних вимог, а також обґрунтованого розрахунку сум, які підлягають стягненню, суд вважає безпідставними. Ці доводи скаржника спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та розрахунками позивача долученими до позовної заяви.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2837,42 грн за період з 11.12.2019 по 29.03.2021 та інфляційних втрат на суму 5484,17 грн за період з листопада 2019 року по лютий 2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання по оплаті товару, поставленого позивачем, то з урахуванням п.5.1 договору та положень ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, вимоги останнього про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних є правомірними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок 3% річних, який наданий позивачем є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 2 837,42 грн за період прострочення з 11.12.2019 по 29.03.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат на суму 5326,25 грн за період прострочення з 11.12.2019 по 29.03.2021 правомірно задоволенні судом першої інстанції.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача 14 844,40 грн пені, яка нарахована на заборгованість за договором за період з 11.12.2019 по 29.03.2021.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором та положеннями чинного законодавства України строк свого обов`язку по перерахуванню коштів за отриманий товар не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст.610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст.612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Пунктом 3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.10.3 договору при простроченні оплати переданого постачальником покупцеві без попередньої оплати товару покупець на вимогу постачальника повинен сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення.

Як встановлено судом, відповідачем у встановлений строк свого обов`язку зі сплати за поставлений позивачем товар не виконано, чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання, і він вважається таким, що прострочив, а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховано пеню.

В той же час відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховуються штрафні санкції і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Тобто з наведеного полягає, що пеня розраховується від заборгованості за кожним періодом (кожною накладною) окремо з урахуванням умов договору щодо здійснення оплати товару.

Однак за висновками суду, зазначений позивачем у позовній заяві розрахунок пені є таким, що здійснений без урахування наведених вище норм чинного законодавства України, а отже є невірним.

Враховуючи наведене вище, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені у сумі 14 844,40 грн заявленої за період з 11.12.2019 по 29.03.2021 з урахуванням ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, умов договору та чинного законодавства України щодо оплати товару, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 4922,49 грн, у зв`язку з допущенням помилки у розрахунку.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено.

Всім встановленим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору надана належна правова оцінка.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Проаналізувавши текст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про вмотивованість судового рішення, враховуючи, що доводи та аргументи сторін були почуті, судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується його рішення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/6885/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

О.В. Попікова