ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/2836/21

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Опер Сервіс до Державного підприємства Спеціалізоване лісогосподарське підприємство Київоблагроліс про стягнення 56 345,13грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Опер Сервіс (далі ТОВ «Опер Сервіс») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства Спеціалізоване лісогосподарське підприємство Київоблагроліс (далі ДП «СЛП «Київоблагроліс») та просить стягнути з відповідача борг у розмірі 56345,13грн, що складається з: 47 899,16грн основний борг; 8 446,00грн - пеня за період з 30.03.2019 по 01.10.2019.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення зобов`язань за договором №24-01/19-03-П від 24.01.2019 в частині оплати виконаних позивачем робіт у встановлений строк (а.с.1-4, 35-39).

Ухвалою від 13.10.2021 судом відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, а також встановлено строки для подання учасниками заяв по суті (а.с.42-43).

Копія вказаної ухвали отримана представником позивача та відповідачем 21.10.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№417, 387 (а.с.45, 47).

В силу п. 3 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

При цьому, згідно ч. 7 вказаної норми, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Ухвала суду, за змістом п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Таким чином, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі вважається врученою сторонам 21.10.2021.

В силу ч.1 ст.251 ГПК України у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У встановлений строк відповідач правом подати відзив на позов не скористався та з клопотанням про поновлення відповідного строку до суду не звертався.

Клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін, до суду не надходило.

Як визначено ч.1 ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Дослідивши зібрані у справі документи і матеріали, суд встановив наступні обставини.

24.01.2019 між ДП СЛП Київоблагроліс (замовник) та ТОВ Опер Сервіс (підрядник) укладено договір №24-01/19-03-01 підряду розроблення лісосіки під рубку (а.с.11-14, далі - договір), за умовами якого підрядник зобов`язався виконати, а замовник прийняти та оплатити визначений додатковими угодами до договору вид робіт, на підставі, в обсягах та за ціною, визначеними додатковими угодами до договору, які є його невід`ємними частинами.

Згідно п. 3.5 договору факт передачі виконаних робіт (їхнього результату) замовнику оформлюється сторонами шляхом підписання акту виконаних робіт, який підписується в момент приймання виконаних робіт (їхніх результатів) та становить невід`ємну частину договору.

Пунктом 4.1 договору сторонами погоджено, що замовник виплачує підряднику винагороду за виконану роботу із розрахунку 127,50грн з ПДВ при суцільній санітарній рубці за 1 куб.м фактично заготовленої ліквідної деревини та 144грн з ПДВ за 1 куб.м фактично заготовленої ліквідної деревини при вибірковій санітарній рубках.

Відповідно до п. 4.3 договору підставою для розрахунків з підрядником є належним чином оформлений та підписаний акт виконаних робіт.

У відповідності до п. 5.10 договору до обов`язків замовника віднесено повну оплатаувартості виконаних робіт (результатів роботи).

Згідно п. 9.1 договору вказаний договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами і діє до 31.12.2019. При цьому, закінчення строку дії договору не звільняє жодну сторону від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії вказаного договору (п. 9.3 договору).

Додатковою угодою №1 від 24.01.2019 (а.с.15) сторони домовились про виконання позивачем робіт у період з 24.01.2019 по 28.02.2019 на загальній площі 5,4 га, загальний ліквідний запас на якій становить 88куб.м. Вартість робіт сторонами визначена у розмірі 12 672грн з ПДВ.

Додатковою угодою №2 від 24.01.2019 (а.с.16) сторони домовились про виконання позивачем робіт у період з 01.02.2019 по 15.03.2019 на загальній площі 0,8 га, загальний ліквідний запас на якій становить 203куб.м. Вартість робіт сторонами визначена у розмірі 25 882,50грн з ПДВ.

Додатковою угодою №3 від 01.02.2019 (а.с.16) сторони домовились про виконання позивачем робіт в період з 01.02.2019 по 28.02.2019 на загальній площі 0,9 га, загальний ліквідний запас на якій становить 130куб.м. Вартість робіт сторонами визначена у розмірі 16 575грн з ПДВ.

Як встановлено судом, позивачем виконані роботи, передбачені договором з урахуванням додаткових угод до нього, які прийняті відповідачем на підставі актів №№02-01.02.19ап (дата закінчення робіт 27.02.2019), 02-02.02-19-ап (дата закінчення робіт 27.02.2019), 04-01.02-2019-АП (дата закінчення робіт 28.02.2019), 04-01.02.2019-АП (дата закінчення робіт 28.02.2019), 04-02.02.2019-АП (дата закінчення робіт 28.02.2019), 05-22.02.19-АП (дата закінчення робіт 28.02.2019) (а.с.18-22), загальна вартість яких становить 38999,66грн.

Поряд з цим, вартість виконаних робіт відображена сторонами у акті звіряння розрахунків станом на 11.03.2021 становить 47899,16грн (а.с.23). При цьому, як вбачається, до такого акту включена вартість робіт за актом від 29.03.2019 у розмірі 8899,50грн, який позивачем до поданої позовної заяви не долучено. Однак, факт виконання відповідних робіт саме за вищевказаним договором та прийняття таких робіт відповідачем підтверджується актом звірки розрахунків, у якому він відображений.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на наявність у відповідача боргу за відповідні роботи у розмірі 47 899,16грн

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов`язку щодо оплати виконаних позивачем робіт, а також застосування до відповідача відповідальності встановленої договором та чинним законодавством, за порушення зобов`язання з оплати виконаних робіт.

Заявлені вимоги є частково обґрунтованими з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Поряд з цим, як визначено ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України: за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

В договорі сторонами не встановлено строк для оплати таких послуг.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Виконані позивачем роботи прийнятті відповідачем без зауважень 27.02.2019 та 28.02.2019, 29.03.2019. Поряд з цим, відповідачем не надано доказів оплати прийнятих робіт, чим не спростовано тверджень позивача про відсутність фактів оплати таких робіт.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки після настання події здачі робіт відповідач не здійснив їх оплати, він є таким, що порушив зобов`язання.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у розмірі 47 899,16грн обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 446грн (розрахунок, а.с.37), яка нарахована за період з 30.03.2019 по 01.10.2019.

Заявлені вимоги підлягають задоволенню в частині, враховуючи наступне.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ч.2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Сторонами у договорі встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором.

Так, відповідно до п. 6.6 договору у випадку несвоєчасного виконання прийнятих на себе грошових зобов`язань по оплаті фактично виконаних робіт за договором, замовник зобов`язаний сплатити на користь підрядника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період невиконання зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Розмір пені, встановлений за згодою сторін у договорі за порушення відповідного зобов`язання, не перевищує максимального розміру пені, визначеного чинним законодавством.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Укладеним договором сторони не визначили іншого строку нарахування пені та не передбачили, що положення вказаної норми щодо припинення нарахування не застосовуються до відносин сторін.

Поряд з цим, позивач нараховує пеню понад відповідний строк частково за період, після закінчення шестимісячного строку.

Так, враховуючи, що частину робіт прийнято 27.02.2019, інші частини - 28.02.2019 та 29.03.2019, а у відповідності з ч.1 ст.854 ЦК України (зважаючи, що інший строк оплати не був встановлений сторонами договору) роботи мали були оплачені після їх здачі, враховуючи відсутність зауважень щодо їх якості та строків, нарахування пені припинилось відповідно 27.08.2019, 28.08.2019, 29.09.2021 (через шість місяців з дня, коли зобов`язання мало бути виконано).

Отже, є безпідставним нарахування пені на борг, за актами, роботи по яких здані 27.02.2019 за період з 28.08.2019 по 01.10.2019 (дата закінчення розрахунку позивача), а по тим, що здані 28.02.2019 - з 29.09.2021 по 01.10.2019, по акту від 29.03.2019 - з 30.09.2021 по 01.10.2019.

За розрахунком суду, враховуючи розмір боргу, дату його виникнення, дату припинення нарахування пені, а також період за який заявлені вимоги про стягнення пені з 30.03.2019, загальний розмір пені складає 7207,56грн, а саме:

- з 30.03.2019 по 27.08.2019 на борг у розмірі 16071,44грн (3703,90+12367,51) 2321,33грн;

- з 30.03.2019 по 28.08.2019 на борг у розмірі 22928,25грн (3340,50+2592+16995,75) 3333,08грн;

- з 30.03.2019 по 29.09.2019 на борг у розмірі 8899,50грн - 1553,15грн.

З урахуванням зазначеного, вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню у розмірі 7209,56грн, а у задоволенні вимог про стягнення пені у розмірі 1238,44грн суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За вказаних обставин, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2220,11грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Спеціалізоване лісогосподарське підприємство Київоблагроліс (ідентифікаційний код 24219849; 07201, Київська обл., Іванківський р-н, смт. Іванків, вул. І.Проскури, буд. 24) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Опер Сервіс (ідентифікаційний код 41677840; 03188, м. Київ, пр.Валерія Лобаноського, буд. 150, кв.10) 47 899,16грн основного боргу, 7207,56грн пені, а також 2220,11грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 1238,44грн пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання рішення та у порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова