ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1956/21

м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів О.Ю.Аленіна, Л.В. Лавриненко

Розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 07 вересня 2021 року

у справі №916/1956/21

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрілець»

про стягнення 4890грн.

суддя суду першої інстанції: І.А. Малярчук

час і місце ухвалення рішення: 07.09.2021р., м.Одеса, господарський суд Одеської області,

повне рішення складено 07.09.2021р.

встановив:

08.07.2021р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Стрілець» про стягнення 4890,08грн. заборгованості з орендної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору оренди нежитлового приміщення №8025 від 26.09.2005р.

Позивач в зазначає, що ТОВ Стрілець за договором оренди №8025 від 25.09.2000р., укладеним з Представництвом по УКВ ОМР, надано в строкове платне користування нежиле приміщення першого поверху №810, загальною площею 297,87кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Скісна, 1, строком до 25.09.2005р. Також позивач вказує, що додатковими погодженнями від 22.01.2001р., від 25.07.2001р., від 05.02.2002р., від 07.07.2004р., від 26.09.2005р. сторони змінювали розмір орендної плати, зменшено орендовану площу з 297,87 кв.м на 295,2 кв.м. За договором оренди №8025 від 26.09.2005р. відповідач отримав від Представництва по УКВ ОМР у строкове платне користування нежиле приміщення першого поверху, загальною площею 295,2кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Скісна, 1, строком до 01.09.2006р. Відповідно до додаткових погоджень сторін від 17.05.2007р., від 24.01.2008р., від 15.08.2008р., від 20.11.2009р., від 01.10.2010р., від 15.07.2011р., від 02.12.2011р., від 03.02.2012р., від 15.05.2012р., №10 від 01.02.2013р., №11 від 11.03.2015р., №12 від 02.12.2016р., №13 від 07.02.2018р., №14 від 04.09.2019р., №14/1 від 19.12.2019р., №15 від 28.01.2020р. сторони змінювали розмір орендної плати, змінили назву орендодавця на ДКВ ОМР, продовжили строк дії договору до 07.01.2021р. В подальшому відповідач придбав об`єкт оренди у власність по договору №3153 від 27.12.2019р., укладеному із ДКВ ОМР, однак, реєстрацію права власності здійснив лише 03.03.2020р., тому нарахування позивачем орендної плати здійснювалось по дату реєстрації та нараховано орендної плати 4890,08грн. за період з 28.02.2020р. по 02.03.2020р., яку відповідачем не сплачено, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у відповідній сумі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.07.2021р. відкрито провадження у справі №916/1956/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29.07.2021р. від ТОВ «Стрілець» надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що вимоги позивача щодо нарахування орендної плати після 29.01.2020р. є безпідставними та необгрунтованими. У відповідності до ч.1 ст.24 ЗУ Про оренду державного та комунального майна, п.7.9. договору оренди №8025 від 26.09.2005р. договір оренди припиняється у разі приватизації об`єкта оренди та переходу права власності на об`єкт оренди за договорами відчуження. Згідно п.14 ст.1 ЗУ Про приватизацію державного і комунального майна, п.3.3. договору купівлі-продажу від 27.12.2019р. право власності на об`єкт приватизації оформлюється наказом органу приватизації. Відповідний наказ ДКВ ОМР видано 02.01.2020р. за №111/1, отже, договір оренди №8025 від 26.09.2005р. є припиненим. Також відповідач вказує, що позивачем не надано письмових доказів щодо використання відповідачем приміщення, як об`єкта оренди згідно договору оренди нежитлового приміщення від 26.09.2005р. №8025, після 29.01.2020р., тобто, акту надання послуг оренди ТОВ Стрілець. На думку відповідача, позивачем не надано до суду письмових доказів, які б підтверджували наміри позивача скласти та залучити відповідача щодо складання та підпису акту надання послуг оренди ТОВ Стрілець за березень 2020 року.

Також відповідач просив стягнути з Департаменту на користь ТОВ «Стрілець» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.09.2021р. відмовлено у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Стрілець про стягнення 4890грн. Стягнуто з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Стрілець 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ч.ч.1, 2 ст.15, ч. .2 ст.16, ст.ст.525, 526 ЦК України, п.10 ч.1 ст.1, ч.1 ст.17, ч.1 ст.24, ч.4 ст.25 Закону України Про оренду державного та комунального майна п.14 ч.1 ст.1 Закону України Про приватизацію державного і комунального майна та вмотивоване наступним:

- відповідно до п.3.3. договору купівлі-продажу від 27.12.2019р. приватизація об`єкта приватизації вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності на об`єкт приватизації, що оформлюється наказом органу приватизації. Фактично майно передано відповідачу за актом приймання-передачі від 29.01.2020р. 29.01.2020р. ДКВ ОМР видано наказ №111/1, яким затверджено результати продажу об`єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м. Одеси - нежилих приміщень першого поверху №810, загальною площею 295,2 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Скісна 1, покупцю ТОВ Стрілець, за договором купівлі-продажу від 27.12.2019р., вирішено вважати завершеною приватизацію вказаного об`єкта.

- приватизація об`єкта оренди відбулась у повній мірі 29.01.2020р., саме 29.01.2020р. припинився договір оренди №8025 від 26.09.2005р., з 29.01.2020р. у позивача відсутні підстави нараховувати відповідачу орендну плату за вказаним договором. Звідси, неправомірним є нарахування позивачем орендної плати в сумі 4890,08грн. за лютий та березень 2020р.

Щодо клопотання відповідача про покладення на позивача відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 4000грн. господарський суд дійшов висновку, що з урахуванням категорії справи, рівня її складності, тривалості розгляду справи, клопотання підлягає задоволенню частково, а саме на суму 2000грн., що на думку місцевого господарського суду може вважатись розумним і співмірним по даній справі.

28.09.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення від 07.09.2021р., в якій скаржник просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:

- ТОВ «СТРІЛЕЦЬ» зареєструвало право власності на нежилі приміщення першого поверху № 810, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Скісна, 1 - 03.03.2020 року, а отже Департаментом нарахування орендної плати здійснювалось по момент реєстрації включно.

- п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» трактується судом у розумінні «оформлення наказу відповідного органу приватизації» - як вже завершена дія, хоча відповідно чинному законодавству, це трактується як сам перехід права власності, а завершення приватизації потрібно ототожнювати з реєстрацією права власності, що виникає саме з моменту державної реєстрації. А тому до моменту державної реєстрації об`єкта нерухомості за ТОВ «Стрілець», останньому нарахована орендна плата за користування об`єктом.

Щодо висновку суду про нарахування витрат на професійну правничу допомогу то заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Департамент не погоджується з висновками суду щодо стягнення 2000грн. витрат на правничу допомогу, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в даній справі суд повинен відмовити повністю у відшкодуванні понесених витрат на правову допомогу. Заборгованість ТОВ «Стрілець» перед Департаментом складає 4 890,08 грн., а неспівмірні заявлені витрати на правову допомогу становлять також 4 000,00 грн., що гарантує повернення грошових коштів відповідачу без великих втрат, а Департаменту, який діє на користь Територіальної громади м. Одеси, залишитись із втраченими коштами.

Скаржник також вказує, що неповна та несвоєчасна сплата ТОВ «Стрілець» орендної плати призвела до того, що до місцевого бюджету не надходили належні кошти, чим порушено права територіальної громади міста Одеси та значною мірою позбавлено Департамент того, на що він розраховував при укладенні договору оренди.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.09.2021р. витребувано від Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/1956/21; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 07 вересня 2021 року у справі №916/1956/21 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Одеської області.

04.10.2021р. матеріал справи надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 07 вересня 2021 року у справі №916/1956/21. Розгляд апеляційної скарги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву (з доказами його направлення учасникам справи) на апеляційну скаргу до 01.11.2021р.; роз`яснено іншим учасникам справи їх право в строк до 01.11.2021р. подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань

29.10.2021р. від ТОВ «Стрілець» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване судове рішення без змін, зазначаючи наступне:

- відносини щодо оренди майна, сплати за послуги оренди, умов припинення договору оренди, продажу об' єкта оренди за участю Орендаря, відповідальність за невиконання умов договору оренди та інше регулюється умовами договору оренди нежитлового приміщення від 26.09.2005 № 8025, укладеним між позивачем (орендодавцем) та відповідачем по справі ( орендатором). Посилання позивача в апеляційній скарзі на договір купівлі-продажу № 3153 від 27.12.2019 року є недоречним, так як договір купівлі-продажу не регулює відносини щодо умов договору оренди приміщення № 8025 від 26.09.2005 та не є нормативно-правовим законодавчим актом України.

-позивачем було видано наказ №111/1 від 29 січня 2020р. про завершення приватизації об`єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м. Одеси, в якому він визнає завершеною приватизацію об' єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м. Одеси-нежилих приміщень першого поверху № 810, загальною площею 295,2 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Скісна 1. 29 січня 2020р. нежиле приміщення було передано в користування ТОВ «Стрілець» як об`єкт за договором купівлі-продажу від 27.12.2019р. Після виконання покупцем всіх істотних умов договору та сплати повної ціни продажу об`єкта, приміщення було передано покупцеві як об`єкт купівлі-продажу. Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, було складено Акт приймання-передачі індивідуально визначеного майна комунальної власності яке складається з нежилих приміщень першого поверху № 81 О, загальною площею 295,2 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Скісна 1, ТОВ «Стрілець» від 29 січня 2020 р ..

Щодо судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу відповідач вважає,, що підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та позовної заяви відсутні.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 25.09.2000р. ТОВ Стрілець (орендар) та Представництво по УКВ ОМР (орендодавець) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №8025, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування приміщення, загальною площею 297,87м.кв., 1-го поверху за адресою: вул..Скісна,1 з метою розміщення магазину, бару.

В пункті 3 договору сторони погодили, що орендна плата перераховується орендодавцю щомісячно, не пізніше 15-го числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відносно суми орендної плати, визначеної за перший місяць після укладення договору оренди у розмірі 812,35грн.

Відповідно до п. 1.2 договору договір діє з 21.07.2000р. до 25.09.2005р.

Додатковими погодженнями від 22.01.2001р., від 25.07.2001р., від 05.02.2002р., від 07.07.2004р., від 26.09.2005р. щодо зміни сторонами розміру орендної плати, зменшено орендовану площу до 295,2 кв.м.

26.09.2005р. Представництвом по УКВ ОМР (орендодавець) та ТОВ Стрілець (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №8025, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м.Одеса, вул..Скісна,1, перший поверх, загальною площею 295,2кв.м. на підставі листа орендаря №01-14/7260 від 09.08.2005р. під магазин, бар.

Відповідно до п. 2.2 договору за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 2659,67грн. без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати

Згідно п.2.4 договору орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Згідно п.4.10 договору у випадку припинення дії цього договору у зв`язку із закінченням строку чи дострокового розірвання договору орендар сплачує орендну плату на день підписання акта приймання-передачі приміщення.

Відповідно до п.7.2 договору відчуження орендованих приміщень здійснюється згідно із чинним законодавством.

В пункті 7.9 договору сторони погодили, що дія договору оренди припиняється внаслідок: закінчення строку на який його було укладено; продажу об`єкта оренди за участю орендаря; переходу права власності на об`єкт оренди за договорами відчуження; загибелі об`єкта оренди; достроково за згодою сторін або за рішенням арбітражного суду (суду); банкрутства або ліквідації орендаря; в інших випадках передбачених чинним законодавством.

До договору №8025 від 26.09.2005р. сторонами було укладено додаткові погодження від 17.05.2007р., від 24.01.2008р., від 15.08.2008р., від 20.11.2009р., від 01.10.2010р., від 15.07.2011р., від 02.12.2011р., від 03.02.2012р., від 15.05.2012р., №10 від 01.02.2013р., №11 від 11.03.2015р., №12 від 02.12.2016р., №13 від 07.02.2018р., №14 від 04.09.2019р., №14/1 від 19.12.2019р., №15 від 28.01.2020р. щодо зміни розміру орендної плати, зміни назви орендодавця на ДКВ ОМР, а також щодо продовження строку дії договору до 07.01.2021р.

27.12.2019р. між ДКВ ОМР (продавець) та ТОВ Стрілець (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п.1.1 якого продавець продав, а покупець купив індивідуально-визначене майно комунальної власності, яке в цілому складається з нежилих приміщень першого поверху №810, загальною площею 295,2 кв.м., що розташовані за адресою: м.Одеса, вул..Косвена (вул..Скісна, вул.. Вегера, вул.. Косвенна), будинок 1,відображених у технічному паспорті, виданому КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 18 січня 2007 року .

Відповідно до п. 3.1 договору купівлі-продажу передача об`єкта купівлі-продажу від продавця до покупця здійснюється у триденний строк після сплати покупцем в повному обсязі ціни продажу об`єкта купівлі-продажу та оформлюється актом приймання-передачі, який підписується одночасно сторонами за цим договором.

Згідно п.3.2 договору купівлі-продажу право власності на об`єкт купівлі-продажу переходить до покупця після сплати у повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації разом з неустойкою (у разі її нарахування), підписання сторонами акта приймання-передачі та виникає з моменту держаної реєстрації права власності на придбаний об`єкт, відповідно до чинного законодавства.

В пункті 3.3 договору купівлі-продажу сторони погодили, що приватизація об`єкта приватизації вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності на об`єкт приватизації, що оформлюється наказом органу приватизації.

Додатковим договором №15 від 28.01.2020р. про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення №8025 від 26.09.2005р. пункт 2.2 договору викладно у наступній редакції: «за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату з 13.01.2020р. в сумі 30512,43 грн., що розрахована станом на 01.01.2020р. (без урахування подарку на додану вартість )».

29.01.2020р. Департаментом комунальної власності Одеської міської ради прийнято наказ №111/1 про завершення приватизації об`єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м.Одеса нежилих приміщень першого поверху №810, загальною площею 295,2 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул..Косвена (вул..Скісна) 1, яким наказано затвердити результати продажу об`єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м.Одеса - нежитлових приміщень першого поверху №810, загальною площею 295,2 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул..Косвена (вул..Скісна) 1, покупцю ТОВ «Стрілець» за договором купівлі-продажу від 27.12.2019р. (реєстровий номер 3153); передати об`єкт малої приватизації від продавця до покупця за актом приймання-передачі; вважати завершеною приватизацію об`єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м.Одеси нежилих приміщень першого поверху№810, загальною площею 295,2 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул..Косвена (вул..Скісна) 1.

29.01.2020 року Територіальна громада м.Одеси в особі Одеської міської ради (продавець), від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради та ТОВ «Стрілець» (покупець), підписали акт приймання передачі індивідуально-визначеного майна комунальної власності, яке складається з нежилих приміщень першого поверху №810, що розташовані за адресою: м.Одеса, вулиця Косвена, будинок 1, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив індивідуально визначене майно комунальної власності, яке складається з нежилих приміщень першого поверху №810, загальною площею 295,2 кв.м., що розташовані за адресою : м.Одеса, вул.. Скісна (вул..Вегера, вул..Косвенна), буд. 1, відображеного у технічному паспорті від 18.01.2007р., виданому КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості » за ціною 2 594 179,26 грн., податок на додану вартість враховано до вказаної суми та складає 432 363,21 грн. для приватизації шляхом викупу орендарем, загальною площею 295,2кв.м., розташованих за адресою : м.Одеса, вул.. Косвенна 1. Покупцем сплачено за об`єкт купівлі-продажу в повному обсязі. Передача вищезазначених нежитлових приміщень першого поверху №810 проводиться згідно з Договором купівлі-продажу, посвідченим 27.12.2019р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. у реєстрі за №3153.

Позивачем подано до справи претензію №01-13/1576 від 19.05.2020р., в якій Департамент, посилаючись на порушення ТОВом «Стрілець» п.2.2 та п.2.4 договору оренди пропонує у місячний строк сплатити заборгованість з орендної плати в сумі 4890,08грн. та пеню у розмірі 67,55грн., та вказує, що у разі залишення претензії без розгляду або без задоволення Департаментом буде ініційовано питання стягнення заборгованості у судовому порядку.

В позові Департамент пояснив, що орендна плата позивачем нараховувалася до моменту реєстрації за ТОВ «Стрілець» права власності на об`єкт оренди 03.03.2020р. та з 28.02.2020р.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за січень-березень 2020р. заборгованість ТОВ «Стрілець» з орендної плати становить 4890,08грн., з яких 2530,20грн. заборгованість (несплачений залишок) за лютий 2020 року, 1972,48 грн. за 2 дні березня 2020 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційну довідку сформовано на запит судді Мишкіної М.А. при розгляді справи №916/1956/21 ) право власності на нежилі приміщення першого поверху №810 загальною площею 295,2 кв.м. за адресою м.Одеса, вул..Косвена, буд.1, номер об`єкта в РПВН 17072919 зареєстровано за ТОВ «Стрілець» 03.03.2020р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер 3153, виданий 27.12.2019р., видавник приватний нотаріус Чужовська Н.Ю. Одеський міський нотаріальний округ; наказ серія та номер:111/1, виданий 29.01.2020р., видавник: Департамент комунальної власності Ожеської міської ради. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:51479397 від 05.03.2020, приватний нотаріус Чужовська Н.Ю., Одеський міський нотаріальний округ.

Вказуючи на несплату ТОВ «Стрілець» заборгованості з орендної плати у розмірі 4890,08грн.у добровільному порядку Департамент комунальної власності ОМР звернувся з відповідним позовом до господарського суду Одеської області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що відповідач придбав об`єкт оренди у власність по договору №3153 від 27.12.2019р., укладеному із ДКВ ОМР. Фактично майно передано відповідачу за актом приймання-передачі від 29.01.2020р. 29.01.2020р., приватизація об`єкта оренди відбулась у повній мірі 29.01.2020р., саме 29.01.2020р. припинився договір оренди №8025 від 26.09.2005р., відтак з 29.01.2020р. у позивача відсутні підстави нараховувати відповідачу орендну плату за вказаним договором.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України та частини першої 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина перша статті 762 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами частини п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України, частини третьої статті 285 Господарського кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором, а орендар зобов`язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Статтею 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Відповідно до ч.1 ст. 289 ГК України орендар має право на викуп об`єкта оренди, якщо таке право передбачено договором оренди.

В пункті 7.9 договору оренди №8025 сторони погодили, що дія договору оренди припиняється внаслідок: закінчення строку на який його було укладено; продажу об`єкта оренди за участю орендаря; переходу права власності на об`єкт оренди за договорами відчуження; загибелі об`єкта оренди; достроково за згодою сторін або за рішенням арбітражного суду (суду); банкрутства або ліквідації орендаря; в інших випадках передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ст.. 24 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди. Договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Відповідно до положень ч.2 ст 291 ГК України договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Відповідно до ст.. 18 ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизація об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною другою цієї статті. Орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов: орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна; орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу; невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди; здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності; орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати; договір оренди є чинним на момент приватизації. Надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або представницьким органом місцевого самоврядування. Орендар, який виконав умови, передбачені частиною другою цієї статті, має право на приватизацію об`єкта шляхом викупу. У разі якщо органами приватизації прийнято рішення про приватизацію на аукціоні з умовами щодо компенсації орендарю невід`ємних поліпшень, вартість таких поліпшень компенсується покупцем. Ціна продажу об`єкта приватизації зменшується на суму компенсації невід`ємних поліпшень. Якщо покупцем об`єкта приватизації стає орендар, вартість невід`ємних поліпшень зараховується йому під час остаточного розрахунку за об`єкт приватизації. Договір оренди зберігає чинність для нового власника приватизованого майна, а в разі якщо покупцем переданого в оренду об`єкта державного майна є орендар, дія відповідного договору припиняється з дня, за яким об`єкт оренди переходить у його власність.

Відповідно до п. 3.1 договору купівлі-продажу від 27.12.2019р. передача об`єкта купівлі-продажу від продавця до покупця здійснюється у триденний строк після сплати покупцем в повному обсязі ціни продажу об`єкта купівлі-продажу та оформлюється актом приймання-передачі, який підписується одночасно сторонами за цим договором.

Згідно п.3.2 договору купівлі-продажу право власності на об`єкт купівлі-продажу переходить до покупця після сплати у повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації разом з неустойкою (у разі її нарахування), підписання сторонами акта приймання-передачі та виникає з моменту держаної реєстрації права власності на придбаний об`єкт, відповідно до чинного законодавства.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст.. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Отже, відчуження власником свого майна є підставою припинення права власності на таке майно.

Слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов`язання, яке виникло з договору про відчуження майна, а покупець є його законним володільцем.

В даному випадку ТОВ «Стрілець» став законним володільцем об`єкта оренди на підставі договору купівлі-продажу, який, в свою чергу, умовою переходу права власності від продавця до покупця на об`єкт купівлі-продажу ставить сплату покупцем в повному обсязі ціни продажу об`єкта купівлі-продажу, оформлення та підписання акту приймання-передачі, закінчення приватизації.

29.01.2020р. Департаментом комунальної власності Одеської міської ради підписано наказ №111/1 про завершення приватизації об`єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м.Одеса нежилих приміщень першого поверху №810, загальною площею 295,2 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул..Косвена (вул..Скісна) 1, яким наказано затвердити результати продажу об`єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м.Одеса - нежитлових приміщень першого поверху №810, загальною площею 295,2 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул..Косвена (вул..Скісна) 1, покупцю ТОВ «Стрілець» за договором купівлі-продажу від 27.12.2019р. (реєстровий номер 3153); передати об`єкт малої приватизації від продавця до покупця за актом приймання-передачі; вважати завершеною приватизацію об`єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади м.Одеси нежилих приміщень першого поверху№810, загальною площею 295,2 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул..Косвена (вул..Скісна) 1.

Також 29.01.2020 року Територіальна громада м.Одеси в особі Одеської міської ради (продавець), від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради та ТОВ «Стрілець» (покупець) підписали акт приймання передачі індивідуально-визначеного майна комунальної власності, яке складається з нежилих приміщень першого поверху №810, що розташовані за адресою: м.Одеса, вулиця Косвена, будинок 1, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив індивідуально визначене майно комунальної власності, яке складається з нежилих приміщень першого поверху №810, загальною площею 295,2 кв.м. В акті вказано, що покупцем сплачено за об`єкт купівлі-продажу в повному обсязі. Майно передав продавець Територіальна громада міста Одеса в особі Одеської міської ради, майно прийняв покупець ТОВ «Срілець». Акт підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Отже, право власності на об`єкт оренди перейшло до ТОВ «Стрілець» 29.01.2020р. після завершення приватизації об`єкта оренди та підписання акта приймання-передачі індивідуально-визначеного майна комунальної власності, яке було об`єктом оренди та, відповідно саме 29.01.2020р. відповідний договір оренди припинив свою дію.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Колегія суддів вважає, що при завершенні приватизації, оформленому Наказом та Актом приймання-передачі від 29.01.2020р., до відповідача як покупця перейшло право володіння та користування об`єктом приватизації, а право власності в повному обсязі, у тому числі правомочність розпорядження майном, виникло з 03.03.2020р.

Таким чином, після передачі об`єкта приватизації ТОВ «Стрілець» користувалося ним вже як власник, проте до 03.03.2020р. не мало права ним розпоряджатися, що виключає можливість стягнення з нього орендної плати за договором оренди, який припинив свою дію внаслідок відчуження майна Департаментом.

Ані договір оренди нежитлового приміщення від 26.09.2005р. №8025, ані ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», ані ГК України не ставлять умовою припинення договору оренди саме реєстрацію права власності за покупцем, колишнім орендарем.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про припинення між сторонами договірних відносин щодо оренди спірного майна з моменту закінчення приватизації об`єкта оренди, тобто з 29.01.2020р. оскільки об`єкт оренди приватизовано відповідачем на підставі приписів Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" шляхом викупу, що є підставою для припинення договору оренди в силу положень п. 7.9 договору оренди №8025, ст.. 24 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» , ч.2 ст 291 ГК України.

За таких підстав у позивача були відсутні підстави для нарахування орендної плати за лютий та 2 дні березня 2020 року, а відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 4890,08грн. заборгованості з орендної плати обгрунтовано визнана судом такою, що не підлягає задоволенню, оскільки договір оренди припинив дію 29.01.2020р..

Щодо відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 4000грн.

На підтвердження витрат на послуги адвоката відповідач подав суду: договір про надання правової допомоги від 21.07.2021р., укладений між АО Громада правників та ТОВ Стрілець, акт приймання-передачі виконаних робіт від 29.07.2021р., платіжне доручення №31 від 27.07.2021р. на суму 4000грн., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №003699 від 20.03.2019р.

У п.п.1.1., 1.2. договору про надання правової допомоги від 21.07.2021р. сторони передбачили, що адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта. Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в судових установах всіх рівнів та здійснювати свою професійну діяльність згідно з умовами цього договору з усіма правами представника та сторони в господарському процесі, які передбачені діючим законодавством, по справам за участю клієнта.

Згідно п.4.2. договору про надання правової допомоги від 21.07.2021р. гонорар адвоката рахується від кількості судових засідань та підготовлених процесуальних документів, із розрахунку 800 (вісімсот) грн. за участь в судовому засіданні та 800 (вісімсот) грн. за складення процесуального документу (заяви, клопотання, мирової угоди тощо), але не менше ніж 10 (десять)% від встановленого розміру мінімальної заробітної плати на день виконання робіт за кожну витрачену годину.

Відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт від 29.07.2021р. адвокат надав наступну допомогу: ознайомлення з первинними документами, вивчення нормативних документів - 1 год, вартість 800грн.; вивчення позовної заяви та підготовка заперечень 1 год., вартість 800грн.; складання відзиву на позов витрачено 1 годину вартість 800грн.; підготовка та виготовлення додатків до відзиву та подання до суду витрачено 2 год, загальна вартість 1600грн.

Відповідно до п.3 Акту замовником в повному обсязі було сплачено адвокату відповідно до п.4.1 Договору.

Позивач подав заперечення від 27.08.2021р. з приводу відшкодування відповідачу судових витрат. В обґрунтування заперечення позивач послався на те, що згідно пункту 4.2. договору про надання правової допомоги від 21.07.2021р. гонорар адвоката рахується від кількості судових засідань та підготовлених процесуальних документів, із розрахунку 800грн. за участь в судовому засіданні та 800грн. за складення процесуального документу (заяви, клопотання, мирової угоди тощо), але не менше ніж 10 (десять) % від встановленого розміру мінімальної заробітної плати на день виконання робіт за кожну витрачену годину. Позивач відмічає, що ознайомлення з первинними документами, вивчення нормативних документів, вивчення позовної заяви та подання її до суду - не є участю у судовому засіданні, не є складанням процесуальних документів, що прописано в договорі про надання правової допомоги. Також позивач просить суд врахувати, що спір у цій справі був зумовлений порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідач не вживав дій з урегулювання спору та не намагався усунути допущену заборгованість, хоча був обізнаний та повідомлений зі сторони позивача спочатку претензією від 19.05.2020р. №01-13/1576, а потім судовим наказом (справа №916/3233/20).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. За практикою Верховного Суду (постанова від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19) під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст.126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Задовольняючи частково заяву відповідача про відшкодування судових витрат місцевий господарський суд вказав, що додатки до відзиву налічують 8 документів, 7 із яких викладені на одній сторінці; додатки до відзиву засвідчені директором відповідача та 7 із них відносяться до діяльності відповідача, отже, не вбачається складнощів для їх виготовлення. Складання відзиву на 4 аркушах, більшість тексту якого містить посилання на чинне законодавство, не може бути надважким для професійного адвоката та займати 1 годину його часу.

Отже, місцевий господарський суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат, враховуючи аргументи позивача, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи , дійшов вірного висновку не присуджувати відповідачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення та стягнув на користь відповідача 2000грн..

Скаржник не обгрунтував невідповідність стягненої суми на професійну правничу допомогу фактично виконаній роботі з надання професійної правничої допомоги, непропорційність цих витрат.

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду, правильність застосування норм матеріального права та не вказують на порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Підстав для виходу судом апеляційної інстанції за межі доводів апеляційної скарги не убачається, оскільки при апеляційному розгляді справи не встановлено порушення норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2021р. залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до п.п. в п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України,колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2021р. у справі №916/1956/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повна постанова складена 13.12.2021р. відповідно до ч.5 ст. 240 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко