ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1873/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Управління житлово-комунального господарства «Біличі»

прo стягнення 5 226 533,54 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Качкурова С.В.

вiдповiдача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі - позивач) до Управління житлово-комунального господарства «Біличі» (надалі - відповідач) прo стягнення 5 226 533,54 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.07.2021 року відкрито провадження у справі №911/1873/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.09.2021 року підготовче засідання відкладено на 21.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 911/1873/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.10.2021 року.

У судовому засіданні 05.10.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 05.10.2021 року не з`явився. Розгляд справи відкладався на 26.10.2021 року.

В судовому засіданні 26.10.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідач в судове засідання не з`явився, в ході розгляду спору відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 26.10.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 року «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м.Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 року постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго».

20.11.2018 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (позивач) та Управлінням житлово-комунального «Біличі» (відповідач) укладено Договір №1420313 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), відповідно до якого позивач зобов`язався виробити та поставити теплову енергію відповідачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а відповідач зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов Договору.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.04.2019 року. 26.01.2021 року між сторонами укладено Додаткову угоду до Договору, якою встановлено строк дії Договору до 15.04.2021 року, всі інші умову Договору залишаються без змін.

Відповідно до п. 2.2 Договору повивач зобов`язався безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із відповідачем, а саме до будинків за наступними адресами: Київська обл. Ірпінь (міськрада) р-н смт.Коцюбинське, вул.Пономарьова, 4 (особовий рахунок НОМЕР_10), Київська обл. Ірпінь (міськрада) р-н смт.Коцюбинське, вул.Пономарьова, 9 (особовий рахунок НОМЕР_1 ), Київська обл. Ірпінь (міськрада) р-н смт.Коцюбинське, вул.Пономарьова, 9 (особовий рахунок НОМЕР_2 ), Київська обл. Ірпінь (міськрада) р-н смт.Коцюбинське, вул.Пономарьова, 11 (особовий рахунок НОМЕР_3 ), Київська обл. Ірпінь (міськрада) р-н смт.Коцюбинське, вул.Пономарьова, 16 (особовий рахунок (НОМЕР_9), Київська обл. Ірпінь (міськрада) р-н смт.Коцюбинське, вул.Пономарьова, 18 (особовий рахунок НОМЕР_4 ), Київська обл. Ірпінь (міськрада) р-н смт.Коцюбинське, вул.Пономарьова, 18А (особовий рахунок НОМЕР_5 ), Київська обл. Ірпінь (міськрада) р-н смт.Коцюбинське, вул.Пономарьова, 28 (особовий рахунок НОМЕР_6 ), Київська обл. Ірпінь (міськрада) р-н смт.Коцюбинське, вул.Пономарьова, 34 (особовий рахунок НОМЕР_7 ), Київська обл. Ірпінь (міськрада) р-н смт.Коцюбинське, вул.Пономарьова, 24Б (особовий рахунок НОМЕР_8 ) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року.

У разі встановлення у відповідача будинкових комерційних приладів обліку теплової енергії - кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається відповідно до показників цих приладів, встановлених на межі балансової належності (п. 2 Додатку 2 до Договору). Будинки за вищезазначеними адресами обліковуються загальними приладами обліку.

Проте, у разі ненадання відповідачем показників приладів обліку у встановлені Договором терміни, кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається відповідно до п. 8 Додатку № 2 до Договору.

Відповідно до п.5 Додатку 2 до Договору відповідач, що має будинкові прилади обліку (незалежно від балансової належності приладів обліку теплової енергії), щомісячно надає позивачу звіт по фактичному споживанню теплової енергії в ЦОК за адресою: просп. Повітрофлотський, 58 не пізніше 30 (31) числа звітного місяця.

Однак, як зазначає позивач, умови п.5 Додатку 2 до Договору відповідачем не виконувались, відповідач не надавав позивачу відомості обліку теплової енергії.

Отже, кількість спожитої теплової енергії за спірний період визначалась позивачем за навантаженням відповідно до умов Договору, в підтвердження чого позивачем надано Довідку про нарахування за теплову енергію за Договором.

17.11.2020 року позивачем за участю керівника відповідача складено Акт №07-11/327/1 про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору. Відповідно до зазначеного Акту встановлено, що відповідач споживає теплову енергію без дозволу Енергопостачальної організації. Заходами щодо ліквідації порушень визначено: терміново припинити самовільне споживання теплової енергії, укласти договір на теплопостачання. Акт про порушення направлено відповідачу засобами поштового зв`язку 26.11.2020 року, що підтверджується відповідним поштовим чеком.

На підставі Акту №07-11/327/1 від 17.11.2020 року Постачальником теплової енергії здійснено коригування обсягів теплової енергії за період з 16.10.2020 року по 31.10.2020 року. Розрахунок коригування за період з 16.10.2020 року по 31.10.2020 року відображено в обліковій картці та в Довідкці про нарахування за теплову енергію в грудні 2020 року як «Добор за жовтень 2020».

Відповідно до п. 10 Додатку 2 до Договору відповідач на розрахунковий рахунок позивача, щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію.

Згідно з п. 2.3.1. Договору відповідач зобов`язується своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у Додатку 2.

Відповідно до п.1 Додатку 2 до Договору розрахунки з відповідачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).

Проте, згідно зі статтею 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб`єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Отже, за період постачання позивачем теплової енергії у гарячій воді (з червня 2020 року по травень 2021 року включно) при оформленні щомісячно рахунків-фактур відповідачем застосовувався затверджений тариф на теплову енергію, що підтверджується щомісячним обліковим записом до Договору.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 (далі - Правила) споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Проте, в порушення умов Договору відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію у гарячій воді, в результаті чого за період з червня 2020 року по травень 2021 року включно утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви складає 4 773 630,89 грн., що підтверджується довідкою про стан розрахунків за спожиту відповідачем теплову енергію.

Відповідач в ході розгляду спору в судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростовував. З наявних у справі поштових повідомлень про вручення вбачається, що відповідач отримував ухвали суду і був обізнаний з судовим розглядом позову.

В ході розгляду спору на підставі наданих позивачем доказів та пояснень, судом встановлено, що відповідач в період з червня 2020 року по травень 2021 року споживав теплову енергію у гарячій воді на підставі укладеного з позивачем Договору № НОМЕР_10 від 20.11.2018 року, однак своєчасно та в повному обсязі не перерахував позивачу кошти в оплату спожитої теплової енергії в сумі 4 773 630,89 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену теплову енергію в гарячій воді за період з червня 2020 року по травень 2021 року в сумі 4 773 630,89 грн. станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 4 773 630,89 грн. підлягає задоволенню.

У зв`язку з простроченням відповідачем строків оплати наданих послуг, позивач просить стягнути з відповідача 186 534,08 грн. пені, 219 786,50 грн. інфляційних та 46 582,07 грн. 3% річних.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до п.3.3 Договору Споживач сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що початком нарахування пені за прострочення зобов`язання є наступний день, коли воно мало бути виконано за умовами Договору, тобто з 11 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим, протягом шести місяців в межах одного року. Таким чином, пеня за прострочення виконання зобов`язання правомірно та обґрунтовано нарахована в сумі 186 534,08 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що позивачем обґрунтовано та правомірно нараховано відповідачу 219 786,50 грн. інфляційних та 46 582,07 грн. 3% річних.

Відтак, оскільки вимоги про стягнення пені, відсотків річних та інфляційних є обґрунтованими, надані розрахунки є арифметично вірними, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення пені, відсотків річних та інфляційних в повному обсязі.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 78 398,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Управління житлово-комунального господарства «Біличі» про стягнення 5 226 533,54 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства «Біличі» (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, 11а, код 23579209) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, код 40538421) 4 773 630,89 грн. основного боргу, 186 534,08 грн. пені, 219 786,50 грн. інфляційних, 46 582,07 грн. 3% річних та 78 398,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 08.12.2021 року