ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. Справа№ 910/11512/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

при секретарі Реуцькій Т.О.

За участю представників:

від позивача: Головков Є.І. (ордер серія АІ №1157804 від 28.10.2021);

від відповідача: ОСОБА_6 (керівник, виписка від 30.11.2020);

від третьої особи: ОСОБА_1; Жебраткіна Т.С. (ордер серія АІ №1154012 від 21.09.2021),

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2021

у справі №910/11512/21 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом ОСОБА_2

до гаражно-будівельного кооперативу «Печерський»

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору

ОСОБА_1

про визнання недійсними загальних зборів та скасування реєстраційних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позов заявлено про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» з 26.08.2020 по 06.09.2020, оформлених протоколом №1 позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» від 06.09.2020, та скасування реєстраційних дій державного реєстратора Солов`яненка І.В., здійснених 18.09.2020 щодо гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» за № 011014700 (державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при проведенні вказаних загальних зборів порушено порядок їх скликання та порядок повідомлення учасників кооперативу про їх проведення, а рішення, прийняті на вказаних зборах, прийняті за відсутності кворуму.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем подано відзив на позов у якому відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 115-118 т. 1).

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2021, повний текст якого складений 14.09.2021, у справі №910/11512/21 позов задоволено повністю:

- визнано недійсними у повному обсязі рішення позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» з 26.08.2020 по 06.09.2020, оформлених протоколом №1 позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» від 06.09.2020 за підписом голови позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» ОСОБА_1 та секретаря позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» ОСОБА_3 ;

- скасовано реєстраційні дії державного реєстратора Солов`яненка І.В. здійснені 18.09.2020 щодо гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» за № 011014700 (державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань);

- позивачу з Державного бюджету України повернуто судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. сплачений на підставі платіжного доручення від 14.07.2020 на загальну суму 4 540,00 грн.;

- до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 2 270,00 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції встановив, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджуються твердження позивача про відсутність кворуму на спірних загальних зборах.

Вказаних висновків суд першої інстанції дійшов виходячи з того, що:

- відповідач підтвердив суду твердження позивача про відсутність кворуму для проведення спірних загальних зборів;

- реєстраційна справа юридичної особи (відповідача) містить копії протоколів загальних зборів, проведених відповідачем у 2018, 2020 роках, виходячи зі змісту яких кількість членів кооперативу до та після проведення спірних загальних зборів становила більше однієї тисячі осіб, в той час як матеріали реєстраційної справи (як і даної судової) не містять жодного документу про належне виключення членів кооперативу;

- за таких обставин наведена у протоколі №1 від 06.09.2020 загальна кількість членів кооперативу (790 осіб) не відповідає дійсності;

- враховуючи, що пунктом 34.11 Статуту гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» передбачено, що збори членів кооперативу визнаються дійсними при участі в них не менш 50% від загальної кількості членів кооперативу, 405 присутніх осіб не були повноважними для прийняття будь-яких рішень з питання діяльності кооперативу.

Крім того, суд першої інстанції встановив відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів того, що позивач та інші члени кооперативу були повідомлені про проведення спірних загальних зборів.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/11512/21 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апеллянт зазначив про те, що оспорюване рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні поданого ним до початку першого судового засідання клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору;

- судом першої інстанції порушено визначений положеннями процесуального законодавства порядок розгляду поданого апелянтом клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, так як вказане клопотання було подано до початку першого судового засідання, проте головуючий суддя Кирилюк Т.Ю. перед початком розгляду справи по суті 07.09.2021 не оголосила зазначене клопотання, під час проведення судового засідання 07.09.2021, вказане клопотання не ставилось судом до вирішення, суд не виходив до нарадчої кімнати для його вирішення. При цьому, з вступної частини оспорюваного рішення вбачається, що справа розглядалась господарським судом міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. в порядку загального позовного провадження за участі секретаря судового засідання Маринченко М.В. та представників учасників справи, проте з вступної частини постановленої судом ухвали від 07.09.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання про залучення апелянта до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, вбачається, що вказана ухвала постановлена господарським судом міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. в порядку загального позовного провадження без участі секретаря судового засідання та учасників справи;

- ухвала суду від 07.09.2021 не містить належного обґрунтування підстав відмови у задоволенні клопотання про залучення апелянта до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, окрім загальних посилань на приписи ст. 50 ГПК України;

- при прийнятті судом першої інстанції визнання позиву відповідачем, судом порушено положення ч. 4 ст. 191 ГПК України, згідно з якими, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд, та не враховано, що у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа №910/10891/21 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» №1 від 24.10.2020, яким, звільнено ОСОБА_1 та обрано ОСОБА_6 на посаду голови правління кооперативу та скасування державної реєстрації змін до установчих документів та відомостей про гаражно-будівельний кооператив «Печерський», здійснених на підставі оспорюваних рішень;

- при цьому інтереси гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» у справі №910/10891/21 представляє та ж сама особа - адвокат Головко Є.І., що і інтереси позивача - ОСОБА_2 у цій справі (№910/11512/21), що прямо свідчить про наявність певної домовленості між учасниками справи №910/11512/21 - позивачем ОСОБА_2 та законним на цей час представником відповідача гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» «Печерський» ОСОБА_6 щодо обставин визнання позову;

- отже, ухвалення у цій справі рішення про задоволення позову у повному обсязі внаслідок його визнання відповідачем є прямим порушенням приписів ст. 191 ГПК України, оскільки визнання відповідачем позову явно суперечить закону та безпосередньо порушує права та інтереси апелянта.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2021 справу №910/11512/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Руденко М.А., судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/11512/21, справу призначено до розгляду на 16.11.2021 о 10 год. 45 хв.

01.11.2021 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач, з посиланням на те, що:

- суд першої інстанції цілком вірно відмовив у задоволенні клопотання апелянта про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, так як апелянтом у вказаному клопотанні не пояснено які саме права апелянта буде порушено та не вказано, яке саме вирішення цього спору може вплинути на його права та обов`язки;

- позивачу копію клопотання апелянта про залучення його до участі у справі в якості третьої особи направлено не було, а відповідачу направлено в день судового засідання 07.09.2021 та отримано останнім лише 13.09.2021, у вказаному клопотанні не зазначено на стороні кого з учасників судового розгляду апелянт бажає вступити у справу;

- якщо підсумувати всю викладену апелянтом у апеляційній скарзі інформацію, то вбачається, що апелянт жодним чином не зазначив про не легітимність обрання ОСОБА_7 та апелянта на посаду керівника кооперативу, яка встановлена численними судовими рішеннями,

просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того у відзиві на апеляційну скаргу позивачем наголошено на наявності підстав для визнання недійсним оспорюваних рішень загальних зборів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07 грудня 2021 року клопотання представника апелянта задоволено та залучено ОСОБА_1 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

09.12.2021 до суду від апелянта надійшли додаткові пояснення у справі в яких апелянт, пославшись на те, що:

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність необхідного кворуму для проведення спірних загальних зборів виходячи з відомостей, які встановлені: протоколами загальних зборів від 30.08.2018, від 02.09.2018, від 27.09.2018, від 03.07.2019, так як рішення загальних зборів, оформлені вказаними протоколами, скасовані в судовому порядку; протоколом від 24.10.2020, так як спірні правовідносини у цій справі стосуються часового періоду до 06.09.2020;

- посилання позивача на те, що члени гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» не повідомлялись про проведення спірних загальних зборів за 10 днів спростовуються самим позивачем який зазначає про те, що відповідне повідомлення було розміщене на території кооперативу, а відтак, позивач був обізнаний про проведення таких зборів. Крім того, факт завчасного повідомлення всіх членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» про проведення спірних загальних зборів підтверджується доданими до вказаних пояснень належним чином засвідченими копіями реєстрів поштових відправлень повідомлень про проведення таких зборів та заповнених бюлетенів для голосувань;

- проведення спірних загальних зборів як «триваючих» було обумовлено встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 у зв`язку з карантином;

- зважаючи на те, що позивачем було заявлено позовну вимогу про скасування реєстраційних дій державного реєстратора Солов`яненка І.В., відповідачем щодо вказаної вимоги має бути цей державний реєстратор, проте він не був залучений до участі у справі, що є самостійною вимогою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вказаної позовної вимоги,

просить долучити до матеріалів справи вказані пояснення з доказами на їх підтвердження, а також скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До вказаних пояснень апелянтом додані додаткові докази, а саме, копії реєстрів поштових відправлень на 24 аркушах (а.с. 16-39 т.1 додат.мат), список членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» (а.с. 40-53 т.1 додат.мат.), які з`явились на позачергові загальні збори на 14 аркушах, листа від 14.02.1992 на 1 аркуші (а.с. 54 т.1 додат.мат.) та бюлетенів для голосування на 1620 аркушах. (1-8 томів додат.мат.)

Щодо вказаних додаткових доказів колегія суддів зазначає про наступне.

Враховуючи, що апелянт додав ці документальні докази під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оспорюваного рішення таких доказів суд першої інстанції в своєму розпорядженні не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

У додаткових поясненнях у справі апелянт не наводить обґрунтувань щодо неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.

При цьому, як слідує з матеріалів справи апелянт був обізнаний про розгляд цієї справи судом першої інстанції, про що свідчить подане ним 07.09.2021 до суду першої інстанції клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи.

Водночас, виходячи за змісту положень ч.ч. 2, 3 ст. 80 ГПК України, згідно з якими позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи, апелянт мав би подати відповідні докази до суду першої інстанції разом клопотанням про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, а до суду апеляційної інстанції - разом з апеляційною скаргою.

При цьому, всі надані апелянтом додаткові докази, з огляду на дату їх виникнення, він мав можливість подати, як до суду першої інстанції, так і разом з апеляційною скаргою, проте вказаних дій не вчинив, а суду апеляційної інстанції доказів об`єктивної неможливості вчинення таких дій не надав.

Колегія суддів зауважує апелянту на тому, що підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від учасників судового процесу.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює апелянту більш сприятливі, аніж позивачу та відповідачу умови в розгляді конкретної справи.

За таких обставин, додані апелянтом під час апеляційного перегляду копії реєстрів поштових відправлень на 24 аркушах, списку членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський», які з`явились на позачергові загальні збори на 14 аркушах, листа від 14.02.1992 на 1 аркуші та бюлетенів для голосування на 1620 аркушах, як додаткові докази колегією суддів не приймаються.

У судовому засіданні 13.12.2021 представник третьої особи апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представники позивача та відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, гаражно-будівельний кооператив «Печерський»» (далі Кооператив) організований за рішенням виконкому Печерської райради народних депутатів м. Києва від 26.06.1985 №323 та зареєстрований 21.03.1996 в Харківській райдержадміністрації м. Києва. (а.с. 130 т.1)

З матеріалів реєстраційної справи слідує та сторонами не заперечується, що станом на 26.08.2020 позивач був членом Кооперативу.

У період з 26.08.2020 по 06.09.2020 відбулись позачергові загальні збори членів Кооперативу, рішення яких оформлені протоколом №1 позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» від 06.09.2020 (далі Протокол). (а.с. 47-49 т.1)

Зі змісту Протоколу слідує, що на порядок денний вказаних загальних зборів були поставлені питання:

1. Обрання лічильної комісії для підрахунку голосів позачергових загальних зборів Кооперативу;

2. Обрання голови та секретаря позачергових загальних зборів Кооперативу;

3. Затвердження прийняття до складу Кооперативу нових членів, затвердження оновленого складу членів Кооперативу та відповідного, списку членів Кооперативу;

4. Оновлення складу правління Кооперативу;

5. Переобрання чинного голови правління Кооперативу на новий строк;

6. Затвердження нової редакції Статуту Кооперативу;(а.с.37-46 т.1)

7. Визначення уповноваженого представника на здійснення дій щодо проведення державної реєстрації нової редакції Статуту Кооперативу;

8. Отримання дозволу (рішення) на постійне користування існуючої території Кооперативу без орендної плати.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить визнати недійсними рішення, оформлені Протоколом та скасувати реєстраційні дії, які були проведенні на підставі оспорюваних рішень.

При цьому у поданому до суду першої інстанції відзиві на позов відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд першої інстанції, встановивши що спірні загальні забори були проведені за відсутності кворуму, а також те, що позивач та інші члени кооперативу не були належним чином повідомлені про проведення вказаних загальних зборів, що є порушенням прав позивача, встановлених ст. 12 Закону України «Про кооперацію», в тому числі права участі в господарській діяльності кооперативу, права участі в управлінні кооперативом, права голосу на його загальних зборах, права обирати і бути обраним в органи управління та враховуючи визнання позову відповідачем, задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Звертаючись з позовними вимогами, позивач послався на те, що:

- інформація про проведення спірних загальних зборів до відома всіх дійсних членів кооперативу не доводилась, що свідчить те, що порушено, встановлений Законом України «Про кооперацію», порядок повідомлення учасників Кооперативу про проведення зборів;

- порушено, встановлений ч. 4 та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про кооперацію», порядок скликання позачергових загальних зборів, які мають проводитись за ініціативою не менше третини членів та органів управління (скликання позачергових зборів за ініціативою спостережної ради або ревізійної комісії у даному випадку не згадується, оскільки зазначені органи у кооперативі не були створені), так як третина членів Кооперативу не виступала з ініціативою скликання спірних позачергових загальних зборів;

- зазначеної у протоколі №1 позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» від 06.09.2020 кількості присутніх (405 осіб) не було достатньо для наявності кворуму та прийняття рішень по всім питанням порядку денного (щодо затвердження нової редакції статуту кооперативу та обрання членів правління та голови правління), що свідчить про відсутність кворуму для прийняття рішень.

Частиною 1 ст. 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з ч. 1 ст. 87 ЦК України для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження.

Товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи (ст. 84 ЦК України).

За змістом ст. 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Особливості правового статусу окремих видів непідприємницьких товариств встановлюються законом.

Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню (ст. 86 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про кооперацію», в редакції, яка існувала станом на дату прийняття спірних рішень, встановлено, що кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (ст. 2 Закону України «Про кооперацію»).

За змістом положень ст.ст. 2, 6, 9 Закону України «Про кооперацію» кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Відповідно, члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №509/577/18.

Згідно з п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24.10.2008 суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується.

Отже, у спорі про визнання недійсними рішень зборів учасників, в тому числі і кооперативу, вирішальним є встановлення факту порушення відповідним рішенням прав та законних інтересів позивача як учасника кооперативу, тобто його корпоративних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Одним із основних прав учасника кооперативу є право брати участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління (ст. 12 Закону України «Про кооперацію»).

Враховуючи, що станом на дату проведення загальних зборів, рішення яких оскаржені, позивач був учасником Кооперативу, рішення, які прийняті на вказаних загальних зборах, зокрема, щодо прийняття до членів Кооперативу нових членів, оновлення складу правлення, переобрання голови правління, затвердження нової редакції статуту, стосуються права позивача як учасника Кооперативу на участь в управлінні справами Кооперативу, тобто його корпоративних прав, і він має право на їх захист.

Частиною 1 пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24.10.2008 роз`яснено, що при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Згідно з п. 2.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин»:

- під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень;

- безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: - прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України «Про господарські товариства», статті 41 та 42 Закону України «Про акціонерні товариства», стаття 15 Закону України «Про кооперацію»); - прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України «Про акціонерні товариства»); - прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п`ята статті 61 Закону України «Про господарські товариства»); - відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (частина шоста статті 60 Закону України «Про господарські товариства»); - відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України «Про акціонерні товариства»);

- під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Статтею 8 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства, кооператив здійснює діяльність через свої органи, компетенція, порядок створення, функціонування яких визначаються установчими документами кооперативу, тобто, в даному випадку, компетенція органів управління Кооперативу визначається його Статутом.

З матеріалів справи слідує, що станом на дату проведення спірних зборів (з 26.08.2020 по 06.09.2020) діяла редакція Статуту Кооперативу прийнятого рішеннями загальних зборів членів Кооперативу від 28.03.2002. (а.с. 20-36 т.1)

Суд першої інстанції вирішуючи спір сторін по суті дійшов висновку про відсутність кворуму на спірних зборах, що колегія суддів вважає вірним з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Так, положеннями Статуту Кооперативу передбачено, що:

- вищім органом управління Кооперативу є загальні збори/збори вповноважених членів кооперативу (п. 33);

- збори членів Кооперативу визнаються дійсними при участі в них не менш 50% від загальної кількості членів кооперативу або 2/3 уповноважених. Рішення зборів приймаються простою більшістю голосів присутніх на зборах. (п. 34.11).

Зі змісту оскаржуваного протоколу вбачається, що:

- список членів Кооперативу затверджений Рішенням Виконкому Печерської райради народних депутатів №323 від 26.05.1985, згідно якого кількість членів Кооперативу становить 398 осіб;

- рішенням правління Кооперативу №22 від 25.08.2020 до членів Кооперативу на підставі поданих фізичними особами письмових заяв та сплати внесків прийнято 790 фізичних осіб, причому деякі з яких володіють більше ніж одним гаражем (гаражним боксом), що відображено у відповідному списку - Реєстрі членів Кооперативу, затвердження якого внесено до порядку денного цих Зборів;

- на спірних загальних зборах були присутні 405 членів кооперативу, що складає 51,26 % кількості членів Кооперативу, і відповідно, які разом володіють 405 голосами (51,26 % голосів).

Водночас за твердженням позивача загальна кількість членів Кооперативу складає 1 241 особа.

У поданому відзиві на позов відповідач підтвердив суду твердження позивача про відсутність кворуму для проведення спірних загальних зборів.

Наявна у матеріалах справи копія реєстраційної справи юридичної особи (Кооперативу) містить копії протоколів загальних зборів, проведених відповідачем у 2018, 2020 роках:

- протокол №1 від 30.08.2018, яким визначається загальною кількістю членів Кооперативу 1 917 осіб; (а.с. 168-169 т.1)

- протокол №1 від 02.09.2018, за яким загальна кількість членів кооперативу складає 1 960 осіб; (а.с. 192-194 т.1)

- протокол №1 від 24.09.2018, за яким загальна кількість членів кооперативу складає 1 917 осіб; (а.с. 200 т.1)

- протокол №4 від 27.09.2018, за яким загальна кількість членів кооперативу складає 1 970 осіб; (а.с. 2 т.2)

- протокол №1 від 24.10.2020, за яким загальна кількість членів кооперативу складає 1 241 особи.

Враховуючи вказані обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виходячи з наведеної у протоколах загальних зборів 2018, 2020 років кількості членів кооперативу, їх кількість до та після проведення спірних загальних зборів 26.08.2020 - 06.09.2020 становила більше однієї тисячі осіб, в той час як матеріали як реєстраційної справи, так і цієї справи №910/11512/21 не містять жодного документу про належне виключення членів кооперативу, наведена у Протоколі загальна кількість членів кооперативу (790 осіб) не відповідає дійсності.

При цьому, той факт, що рішення загальних зборів, оформлені протоколами від 30.08.2018, від 02.09.2018, від 27.09.2018, від 03.07.2019, скасовані в судовому порядку, а протокол від 24.10.2020 стосується часового періоду після спірних загальних зборів, не спростовують той факт, що всі вказані протоколи визначають кількість загальних членів Кооперативу яка становить більшу, ніж одна тисяча осіб, в той час як апелянтом належних доказів на спростовування вказаних обставин не надано.

За таких обставин, виходячи з того, що загальна кількість членів Кооперативу станом на дату проведення спірних загальних зборів становила більше однієї тисячі осіб, та враховуючи положення п. 34.11 Статуту Кооперативу згідно з якими збори членів Кооперативу визнаються дійсними при участі в них не менш 50% від загальної кількості членів Кооперативу, присутність на спірних загальних зборах 405 осіб свідчить про відсутність кворуму на таких загальних зборах.

Вказане є самостійною та безумовною підставою для визнання оспорюваних рішень загальних зборів членів кооперативу недійсними.

Водночас колегія суддів зазначає і про наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення членів Кооперативу, в тому числі позивача, про проведення спірних загальних зборів та повідомлення членам Кооперативу порядку денного зборів.

При цьому розміщення відповідного повідомлення про проведення спірних загальних зборів було розміщене на території Кооперативу не може свідчить про належне повідомлення про вказані збори всіх членів Кооперативу особисто.

Також слід зазначити і про те, що за змістом п. 34.10 Статуту Кооперативу збори скликаються правлінням кооперативу як правило один раз на рік. Позачергові збори членів кооперативу скликаються у 14-тиденний строк на вимогу не менше третини членів кооперативу.

За змістом ч. 6 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об`єднання, членом якого він є.

Як слідує зі змісту Протоколу, проводились позачергові загальні збори, їх проведення мало бути ініційоване або не менше третиною членів Кооперативу або спостережною радою або ревізійною комісією (ревізором) або органом управління кооперативного об`єднання, членом якого Кооператив є.

Водночас матеріали справи не містять доказів ініціювання проведення спірних загальних зборів визначеними у Статуті Кооперативу або у Законі України «Про кооперацію» суб`єктами.

Вказані порушення також є підставою для визнання недійсними оспорюваних рішень загальних зборів учасників Кооперативу.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» з 26.08.2020 по 06.09.2020, оформлених протоколом №1 позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» від 06.09.2020. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення таких вимог залишається без змін.

З огляду на задоволення позовних вимог про визнання недійсним рішень позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» з 26.08.2020 по 06.09.2020, оформлених протоколом №1 позачергових загальних зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» від 06.09.2020, позовні вимоги про скасування реєстраційних дій державного реєстратора Солов`яненка І.В. здійснених 18.09.2020 щодо гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» за №011014700 (державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), які є наслідком задоволення позовних вимог про визнання недійсним вищевказаних рішень, також підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

При цьому необґрунтованими є доводи апелянта про те, що з огляду на заявлення позивачем позовної вимоги про скасування реєстраційних дій державного реєстратора Солов`яненка І.В., відповідачем щодо вказаної вимоги має бути зазначений державний реєстратор, проте він не був залучений до участі у справі, що є самостійною вимогою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вказаної позовної вимоги, оскільки державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах даної категорії, що свідчить про відсутність підстав для залучення його до участі у цій справі та, відповідно, скасування рішення суду першої інстанції з вказаної підстави.

При цьому наявність у провадженні суду справи за позовом апелянта про визнання недійсним інших рішень загальних зборів учасників Кооперативу (справа №910/10891/21) не може бути підставою, як для неприйняття судом першої інстанції визнання відповідачем позову, так і для відмови у задоволенні позовних вимог у даній справі.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що прийняття у цій справі рішення про задоволення позовних вимог не є наслідком прийняття судом першої інстанції заяви про визнання відповідачем позову, а наслідком встановлення порушень допущених при прийнятті оскаржуваного рішення позачергових загальних зборів членів кооперативу «Печерський» з 26.08.2020 по 06.09.2020 року, оформлених протоколом №1.

Будь-яких доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції як щодо відсутності кворуму на спірних загальних зборах, так і щодо порушення порядку повідомлення учасників Кооперативу про такі збори, а також висновку про порушення порядку скликання таких зборів, тобто доказів, які б спростували доводи, якими обґрунтований позов та які є підставою для його задоволення, апелянтом не надано.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/11512/21, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/11512/21 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/11512/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/11512/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 16.12.2021.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук