За позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-латвійське підприємство «Хімімпекс»
про стягнення 754 657, 08 грн,
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-латвійське підприємство «Хімімпекс»
до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування»
про стягнення 24 275, 14 грн
Суддя Карабань Я.А.
Секретар судових засідань Федорова С.М.
Представники учасників справи:
від позивача за первісним/відповідача за зустрічним позовом: Лозова М.В.;
від відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом: Кіндратишин І.А.;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-латвійське підприємство Хімімпекс» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 754 657, 08 грн, з яких: 388 657,11 грн пеня та 365 999, 77 грн штраф.
Позовні вимоги, з посиланням на ст.253, 525, 526, 610, 612, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.193, 218, 265 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором поставки №УБГ 306/015-19 від 06.06.2019, в частині своєчасної поставки товару.
Зустрічні позовні вимоги, з посиланням на ст.253, 530, 610, 611, 625, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.193, 265 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором поставки №УБГ 306/015-19 від 06.06.2019, в частині своєчасної оплати поставленого товару.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-латвійське підприємство Хімімпекс» (надалі - позивач за зустрічним/відповідач за первісним позовом) до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (надалі - позивач за первісним/відповідач за зустрічним позовом) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 24 275, 14 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 первісний позов задовольнити частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-латвійське підприємство «Хімімпекс» на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» 221 342, 84 грн пені, 365 999, 97 грн штрафу та 7 046, 72 грн судового збору, в іншій частині первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-латвійське підприємство «Хімімпекс» 8 165, 17 грн 3% річних та 12 200, 00 грн інфляційних втрат, у іншій частині зустрічного позову відмовлено.

02.12.2021 від представника позивача за зустрічним/відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про долучення доказів понесення витрат на правову допомогу в загальному розмірі 32 300, 00 грн ( клопотання направлено засобами поштового зв`язку 29.11.2021).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 14.12.2021.

13.12.2021 від представника позивача за первісним/відповідача за зустрічним позовом надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, яке мотивоване тим, що витрати є неспівмірними в порівняні зі складністю даної справи, окрім того, підлягають розподілу пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Просить зменшити розмір витрат на 90% від суми, яка залишиться після їх пропорційного розподілу.

У судовому засіданні 14.12.2021 представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу. Представник відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом просила стягнути понесені витрати на правову допомогу в заявленому розмірі.

Так, за змістом частин 2 та 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

При ухвалені Господарським судом міста Києва рішення від 23.11.2021 у справі №910/15881/20, з огляду заяву представника відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом про подачу доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після винесення рішення питання про розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами 4, 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 Закону договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Так, у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала наступні висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:

1) за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу);

2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;

4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу представником позивача за первісним/відповідача за зустрічним позовом до матеріалів справи долучено: копію договору про надання правової допомоги №23/09/2020 від 23.09.2020, укладеного з Адвокатським бюро «Юридичне агенство Ірени Кіндратишин», з додатком №1 від 23.11.2021; акт наданих послуг від 29.11.2021 з переліком наданих/отриманих послуг на загальну суму 32 300, 00 грн; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС№8786/10; копії довіреностей на ім`я адвоката Кіндратишин І.А. за №396/07 від 30.07.2020 та №б/н від 22.09.2021.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд вважає необґрунтованим покладення на позивача за первісним/відповідача за зустрічним позовом витрат відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом на правову допомогу в частині участі представника в 6 судових засіданнях (пункт 15 акту), оскільки відповідно до матеріалів справи представник відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом приймала участь в 5 засіданнях, а саме: 19.01.2021, 02.02.2021, 24.02.2021, 19.10.2021 та 23.11.2021. У підготовче засідання, яке було призначено на 09.12.2020 представники сторін не з`явилися, а тому враховуючи загальну вартість послуг за участь в судових засіданнях 9 000, 00 грн /6= 1 500, 00 грн та те, що представник приймала участь у 5 судових засіданнях, суд вважає, що розмір витрат за участь в них складає 7 500, 00 грн.

З огляду на викладене, враховуючи підтверджений обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи з критерію реальності і розумності розміру цих витрат, беручи до уваги складність даної справи, наявність і первісного і зустрічного позовів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заяви про розподіл судових витрат, а саме в розмірі 30 800, 00 грн.

Суд звертає увагу на те, що витрати, зокрема, на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Судом враховано, що позивачем за первісним/відповідачем за зустрічним позовом не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу в заявленому відповідачем за первісним/позивачем за зустрічним позовом розмірі.

При цьому судом відхиляються заперечення представника позивача за первісним/відповідачем за зустрічним позовом про те, що вказаний представником відповідача витрачений час є значно завищеним, не відповідає принципам співмірності. Так, у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, викладено правову позицію, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідачем за первісним/позивачем за зустрічним позовом у цілому наведені вимоги процесуального Закону виконано, проте не здійснено фактичне розмежування витрат на пов`язані з розглядом первісного та зустрічних позовів.

Відповідно, суд приймає до уваги витрати у визначеному розмірі в співвідношенні до задоволених вимог первісного та зустрічного позовів у їх сукупності.

Частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальний розмір (у грошовому вимірі) заявлених вимог первісного та зустрічного позовів складає 778 932, 22 гривень. Загалом, судом винесено рішення про стягнення на користь відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом 187 679, 44 гривень, що складає 24,09% загального розміру заявлених обома сторонами вимог.

Відповідачем за первісним/позивачем за зустрічним позовом заявлено та документально підтверджено до розподілу судом витрати на правничу допомогу в розмірі 30 800, 00 грн, які відповідно до приписів частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку мають бути розподілені між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд частково задовольняє вимогу про розподіл витрат на правову допомогу, надану відповідачу за первісним/позивачу за зустрічним позовом, а саме в розмірі 7 421, 09 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код 30019775) в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (63304, Харківська область, місто Красноград, вулиця Полтавська, будинок 86, ідентифікаційний код 00156392) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-латвійське підприємство «Хімімпекс» (01103, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 18 А, ідентифікаційний код 14345702) 7 421 (сім тисяч чотириста двадцять одну) грн 09 коп. витрат на правову допомогу.

2. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

3. Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 15.12.2021.

Суддя Я.А.Карабань