ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2021 р. м. Київ Справа №911/2503/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія України» (01135, м. Київ, вул. Жилянська, буд.97, літ. З)

до Сектора освіти Сквирської районної державної адміністрації (09000, Київська обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Богачевського, буд. 55)

про стягнення 450105,85 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

Від позивача: не з`явились

Від відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія України» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Сектору освіти Сквирської районної державної адміністрації (далі - відповідач) про стягнення 450105,85 грн заборгованості за договором постачання природного газу №11 від 03.03.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором постачання природного газу №11 від 03.03.2020 щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк, визначений договором.

Провадження у справі за вказаними вимогами відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 09.09.2021, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.10.2021, встановлено учасникам справи строки для вчинення необхідних процесуальних дій тощо.

07.10.2021 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання №65 від 01.10.2021 (вх. суду №23405/21 від 07.10.2021) про розгляд справи за наявними матеріалами справи та за відсутності відповідача, у якому останній також зазначає про повне визнання позовних вимог.

07.10.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 04.11.2021.

04.11.2021 повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи сторони в засідання суду не з`явились, що не перешкоджає вирішенню спору у даному судовому засіданні.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

ВСТАНОВИВ:

03.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія України», в якості постачальника, та Сектор освіти Сквирської районної державної адміністрації, в якості споживача, уклали договір постачання природного газу №11 (далі - договір), за яким постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2020 році товар: природний газ (код ДК 021:2015-09120000-6- Газове паливо (природний газ)), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1. договору загальна вартість даного договору складає 1632400,00 грн, в т.ч. ПДВ 272066,67 грн.

Згідно з п.2.2. договору ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1000,0 кубічних метрів газу та без ПДВ становить 4858,33 грн, крім того ПДВ 20% - 971,67 грн, разом 5830,00 грн.

Місячна вартість газу визначається в актах приймання-передачі на відповідний місяць (п.2.3. договору).

Відповідно до п.2.5. договору зміна ціни природного газу визначається згідно додатку №1 до договору, яким передбачено, що уразі коливання ціни на ринку можлива зміна ціни не більше ніж на 10%, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Так, згідно з додатковими угодами №3 від 02.11.2020 та №5 від 18.12.2020 сторонами договору було встановлено, що ціна газу з 01.11.2020 становить 7021,76 грн за тис.куб.м. та з 14.12.2020 7708,35 грн за тис.куб.м., відповідно. Ціна за одиницю товару включає усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені постачальником, в тому числі компенсацію вартості послуги доступу до потужності.

Пунктом 3.3. договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати споживачем грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунків за отриманий товар до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Розділом 4 договору визначений порядок постачання та приймання газу. Кількість поставленого споживачу газу визначається за показниками, встановленого у споживача комерційного вузла обліку та підтверджується оператором ГРМ та/або оператором ГТС, та визначається в інформаційній платформі (п.4.2. договору). Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг природного газу, зазначений постачальником в акті приймання-передачі природного газу, відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті-приймання передачі газу (п.4.3. договору). На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник складає, підписує і скріплює печаткою акти приймання-передачі природного газу та направляє їх споживачу (п.4.3.2. договору).

Згідно з пп.1 п.5.1.2. договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.

Підпунктом 2 п.5.2.2. договору визначено, що постачальник зобов`язується постачати природний газ на умовах та в обсягах, визначених даним договором.

При порушенні умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п.7.1. договору).

Відповідно до п.10.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання з 03.03.2020 і діє до 31.12.2020.

На виконання умов договору позивач у грудні 2020 передав у власність відповідача газ у загальному обсязі 60,5348 тис.куб.м. на загальну суму 450105,85 грн, у т.ч. вартість замовленої потужності, вартість понаднормової замовленої потужності, вартість недобору замовленої потужності склала 11079,75 грн, з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2020 №31/12-725, видатковою накладною від 31.12.2020 №725 та актом звірки взаємних розрахунків за 2020. Зазначені документи підписані в двосторонньому порядку сторонами та скріплені їх печатками (завірені копії залучені до матеріалів справи).

Відповідач за спожитий природний газ у грудні 2020 не розрахувався, заборгованість у сумі 450105,85 грн з ПДВ не погасив.

Враховуючи, що оплату за отриманий газ відповідач у встановлений договором строк не здійснив, чим порушив його умови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона-постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні-покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст.712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідач у встановлений договором строк не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати переданого йому природного газу в повному обсязі, він є таким, що порушив такі зобов`язання.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеним договором в повному обсязі та своєчасно не виконав, сума основного боргу відповідачем не сплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять, а позовні вимоги визнані відповідачем у повному обсязі (клопотання №65 від 01.10.2021 (вх. суду №23405/21 від 07.10.2021) суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 450105,85 грн основного боргу підлягають задоволенню.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними у розумінні ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 450105,85 грн основного боргу є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зважаючи на задоволення позову, підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України. Інших судових витрат для їх покладення на відповідача позивач не заявив.

Керуючись ст.ст.2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія України» до Сектору освіти Сквирської районної державної адміністрації про стягнення суми основного боргу за договором постачання природного газу №11 від 03.03.2020 у розмірі 450105,85 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сектору освіти Сквирської районної державної адміністрації (09000, Київська обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Богачевського, буд. 55, ідентифікаційний код 02143778) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія України» (01135, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 97, літера З, ідентифікаційний код 34528630) 450105 (чотириста п`ятдесят тисяч сто п`ять) грн 85 коп. основного боргу та 6751 (шість тисяч сімсот п`ятдесят одну) грн 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, передбачених ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у строк, визначений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України, з врахуванням пп.17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 13.12.2021.

Суддя О.О. Третьякова