ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Справа №921/631/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.,

Суддів: Кравчук Н.М.,

Скрипчук О.С.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства Білокриниця б/н від 16.07.2021 (вх. № 01-05/2510/21 від 26.07.2021)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2021 про повернення зустрічної позовної заяви

у справі № 921/631/20 (суддя С.О. Хома)

за позовом: Приватного підприємства Білокриниця, с. Білокриниця Тернопільської обл.

до відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю Захід Агробізнес, м. Рівне,

про: визнання недійсним Договору поставки захисту рослин №67-3-ЧА-19,

В порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У провадженні Господарського суду Тернопільської області знаходиться справа №921/631/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» до Приватного підприємства «Білокриниця» про стягнення заборгованості за договором поставки рослин №67-3-ЧА-19 від 13 лютого 2019 року.

Відповідач Приватне підприємство «Білокриниця» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з зустрічною позовною заявою б/н від 25.11.2020 (вх. №863 від 30.11.2020) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» про визнання недійсним Договору поставки №67-3-ЧА-19 від 13 лютого 2019 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2021 у справі №921/631/20 зустрічну позовну заяву Приватного підприємства Білокриниця без номера від 25.11.2020 (вх. №863 від 30.11.2020) та додані до неї документи повернуто позивачу.

При постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції зазначив, що ухвалою суду від 02.12.2020 зустрічну позовну заяву за №без номера від 25.11.2020 (вх. №863 від 30.11.2020) Приватного підприємства «Білокриниця» залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали, який становив десять днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Суд першої інстанції встановив, що позивачем, всупереч норм чинного законодавства та визначеного судом строку - до 17.12.2020 (включно), не усунуто недоліки зустрічної позовної заяви. За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зустрічну позовну заяву за №без номера від 25.11.2020 (вх. №863 від 30.11.2020) Приватного підприємства «Білокриниця» з додатками слід вважати неподаною та такою, що підлягає поверненню заявнику на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ПП Білокриниця оскаржило ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвалу від 22.01.2021 у справі №921/631/20 постановлено при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими та з порушенням норм процесуального права.

При цьому апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку, що ухвалу від 02.12.2020 про залишення зустрічного позову позивач отримав 07.12.2020.

Апелянт вказує, що допустимим доказом, який підтверджує дату отримання учасником судового рішення, є рекомендоване повідомлення про вручення.

Отже, як стверджує апелянт, висновок суду першої інстанції про те, що ПП «Білокриниця» 07.12.2020 отримало ухвалу від 02.12.2020 про залишення зустрічного позову без руху, зроблено за відсутності допустимих доказів, що свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Відтак, апелянт переконаний, що враховуючи, що в матеріалах справи відсутній доказ, який підтверджує дату отримання ПП «Білокриниця» ухвали від 02.12.2020, то відповідно до ст. 116 ГПК України строк на усунення недоліків не почав перебіг, а отже на дату постановлення оскаржуваної ухвали не є пропущений.

З огляду на вищенаведене, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2021 у справі №921/631/20 та передати справу до Господарського суду Тернопільської області для вирішення питання про відкриття провадження за зустрічним позовом ПП «Білокриниця» та об`єднання вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося, відзив на апеляційну скаргу не надало.

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Білокриниця» про стягнення заборгованості за договором поставки рослин №67-3-ЧА-19 від 13 лютого 2019 року.

Приватне підприємство «Білокриниця» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з зустрічною позовною заявою б/н від 25.11.2020 (вх. №863 від 30.11.2020) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» про визнання недійсним Договору поставки №67-3-ЧА-19 від 13 лютого 2019 року.

Ухвалою від 02.12.2020 зустрічну позовну заяву за №без номера від 25.11.2020 (вх. №863 від 30.11.2020) Приватного підприємства «Білокриниця» залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали, який становив десять днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2021 зустрічну позовну заяву за №без номера від 25.11.2020 (вх. №863 від 30.11.2020) Приватного підприємства «Білокриниця» та додані до неї документи (всього на 10 аркушах) повернуто позивачу за зустрічним позовом Приватному підприємству «Білокриниця»

Норми права та висновки якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Згідно із п.6 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 2 ст. 271 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. Судове засідання не проводилось. Учасники провадження не викликались.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, розумні строки розгляду справи судом.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом пункту 3 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (стаття 180 Господарського процесуального кодексу України).

За формою та змістом зустрічний позов нічим не відрізняться від первісної позовної заяви, оскільки відповідно до частин 4 - 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною 4 цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 цієї статті, ухвалою суду повертається заявникові. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Як свідчать матеріали справи, 30.11.2020 ПП «Білокриниця» звернулося до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним Договору поставки №67-3-ЧА-19 від 13 лютого 2019 року.

Проте у зв`язку з ненаданням до зустрічної позовної заяви доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, ухвалою місцевого господарського суду від 02.12.2020 зазначена зустрічна позовна заява ПП «Білокриниця» була залишена без руху; встановлено ПП «Білокриниця» строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів із дня вручення копії цієї ухвали.

03.12.2020 зазначена ухвала суду від 02.12.2020 про залишення без руху зустрічної позовної заяви ПП «Білокриниця» була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Як встановив суд першої інстанції, примірник ухвали суду від 02.12.2020 про залишення зустрічної позовної заяви без руху ПП «Білокриниця» отримало 07.12.2020 (що підтверджується Реєстром відстеження пересилання поштових відправлень об`єктом поштового зв`язку, в якому міститься інформація, що відправлення вручено: особисто ще 07.12.2020); а відтак, станом на 22.01.2021 строк, встановлений судом для усунення недоліків зустрічної позовної заяви, закінчився.

Крім того, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що уповноважений представник позивача по зустрічному позову та відповідач по первісному був присутнім у підготовчому засіданні 09.12.2020 та в судових засіданнях в подальшому, та був обізнаний про залишення зустрічної позовної заяви без руху.

Однак, станом на 22.01.2021 ПП «Білокриниця» не усунуло недоліків зустрічної позовної заяви, у зв`язку з чим зазначену зустрічну позовну заяву згідно з ухвалою господарського суду першої інстанції від 22.01.2021 було повернуто ПП «Блокриниця» на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви законний та обґрунтований, у зв`язку із чим відсутні підстави для зміни чи скасування постановленого у справі судового рішення.

Право скаржника подати зустрічний позов не ставиться під сумнів судом, однак подання зустрічної позовної заяви регламентовано положеннями ГПК України, які не було ним дотримано.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлені законом, у даному разі ГПК України.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (позовів) (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Отже, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ПП «Білокриниця».

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а оскаржувана ухвала господарського суду відповідає чинному законодавству, тому підстави, передбачені ст.ст. 277, 280 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2021 у справі №921/631/20 відсутні.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Руїс Торіха проти Іспанії").

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, Західний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ПП «Білокриниця», зміни чи скасування ухвали Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2021 у справі №921/631/20. Порушень норм процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у даній справі, судовою колегією не встановлено.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 86, 129, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства Білокриниця б/н від 16.07.2021 (вх. № 01-05/2510/21 від 26.07.2021) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2021 у справі №921/631/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Скрипчук О.С.