ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2689/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас (08162, Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4В, ) до Приватного акціонерного товариства Старосілля (68212, Одеська обл., Саратський р-н, с. Старосілля, вул. Чернова, буд. 15, )

про стягнення заборгованості за Договором поставки від 23.06.2017 № 80-ІЗ в розмірі 724 570,45 грн., з якої 63 554,81 грн. інфляційні втрати, 257 493,74 грн. 48 % річних, 139 558,10 грн. пеня, 263 963,80 грн. штраф

Представники:

Від позивача Колісник Б.О. (адвокат, довіреність від 03.05.2021 № 3);

Від відповідача не з`явився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас» (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Старосілля» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки від 23.06.2017 № 80-ІЗ в розмірі 724 570,45 грн., з якої 63 554,81 грн. інфляційні втрати, 257 493,74 грн. 48 % річних, 139 558,10 грн. пеня, 263 963,80 грн. штраф.

Ухвалою від 13.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.10.2021.

Протокольною ухвалою від 13.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.11.2021.

Протокольною ухвалою від 01.11.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 19.11.2021.

Протокольною ухвалою від 19.11.2021, у зв`язку із відсутністю доказів належного повідомлення відповідача, оголошено перерву в судовому засіданні до 30.11.2021.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 530, 549, 551, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтю 216, 217 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням Відповідачем умов Договору поставки від 23.06.2017 № 80-ІЗ щодо строків оплати.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання про місце, дату та час повідомлений належним чином, про що свідчить роздруківка з відправлень електронної пошти.

07.10.2021 на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву ТОВ «Агрозахист Донбас» по справі № 916/2689/21 від 05.10.2021 (вх. № 26470/21) в якому Відповідач просив суд відмовити у задоволені вимоги про стягнення 63 554,81 грн. інфляційних втрат. Крім того, Відповідач просив суд зменшити розмір річних процентів, на 75 %.

Відповідач у Відзиві на позовну заяву ТОВ «Агрозахист Донбас» по справі № 916/2689/21 від 05.10.2021 (вх. № 26470/21) із посиланням на статті 256, 258, 261, 266 Цивільного кодексу України зроблено заяву про застосування позовної давності щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій.

21.10.2021 на адресу суду надійшла Відповідь на відзив від 13.10.2021 (вх. № 27877/21).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд

в с т а н о в и в :

23.06.2017 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір поставки № 80-ІЗ (далі Договір від 23.06.2017).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Договору від 23.06.2017 в терміни, визначені договором, постачальник (Позивач) зобов`язався передати у власність покупця (відповідача) продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором. За даним договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються додатками та/або накладними, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із пунктами 2.3, 3.1 Договору від 23.06.2017 загальна сума договору визначається сукупністю додатків та/або накладних, що зазначені в пункті 2.1, та які є невід`ємною частиною цього договору. У випадку розбіжностей даних у додатках щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується з боку покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару). Порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до даного договору.

Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пунктів 2, 3, 6 Додатку № 1 від 23.06.2017 до Договору поставки № 80-ІЗ від 23.06.2017 загальна ціна товару за даним додатком складає 1 319 819,02 грн. Оплата здійснюється в наступному порядку 100 % в сумі 1 319 819,02 грн. в строк до 21.07.2017. Поставка товару здійснюється в строк до 01.07.2017.

Судом встановлено, що Позивачем на виконання умов Договору від 23.06.2017 поставлено Відповідачу товар на загальну суму 1 319 819,01 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме:

807 418,69 грн. від 23.06.2017 № 6816;

512 400,32 грн. від 30.06.2017 № 6976.

Відповідач сплатив за поставлений товар повністю в сумі 1 319 819,01 грн. з порушенням строку, що підтверджується випискою з особового рахунку Позивача, а саме:

100 000,00 грн. 03.10.2017;

300 000,00 грн. 14.11.2017;

200 000,00 грн. 20.11.2017;

100 000,00 грн. 04.12.2017;

300 000,00 грн. 19.01.2018;

200 000,00 грн. 24.01.2018;

119 819,01 грн. 14.02.2018.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із пунктом 7.9 Договору від 23.06.2017 сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним договором відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до статті 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років.

Відповідно до пункту 7.1, підпункту 7.1.1 пункту 7.1 Договору від 23.06.2017 за порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує спричиненні цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням даного договору. Крім відповідальності, встановленої пунктом 7.1 даного договору покупець, зокрема, за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що пеня за прострочення оплати за Договором від 23.06.2017 за періоди з 22.07.2017 по 13.02.2018 складає 139 558,10 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Згідно із пунктом 7.8 Договору від 23.06.2017 в разі прострочення покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 10 днів, покупець сплачує додатково штраф у розмірі 20 % від суми несвоєчасно сплаченого товару.

Судом встановлено, що штраф за прострочення оплати за Договором від 23.06.2017 складає 263 963,80 грн. (1 319 819,01 Х 20 % = 263 963,80).

Не підлягає задоволенню заява про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу та пені, викладена у Відзиві на позовну заяву, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 256, пункту 1 частини другої статті 258, частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» карантин на усій території України було встановлено з 12.03.2020.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення сум пені за періоди з 22.07.2017 по 13.02.2018 та стягнення суми штрафу обов`язок сплати якого виник 11.07.2017. Отже, з урахуванням умов пункту 7.9 Договору від 23.06.2017 позовна давність спливала б у період 22.07.2020 щодо пені та у період 11.07.2020 щодо штрафу, який припадає на час дії карантину. А відтак, відповідно до пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, позовна давність щодо цих вимог вважається продовженою, та не сплила на час звернення Позивачем із позовною заявою до суду.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом встановлено, що інфляційні втрати за Договором від 23.06.2017 за періоди з 22.07.2017 по 13.02.2018 складають суму в розмірі 63 554,81 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Згідно із пунктом 7.7 Договору від 23.06.2017 в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань передбачених розділом 3 цього договору покупець, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості сорок вісім відсотків річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Судом встановлено, що 48 % річних за прострочення оплати за Договором від 23.06.2017 за періоди з 22.07.2017 по 13.02.2018 складає суму в розмірі 257 493,74 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Згідно із частиною четвертою статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує висновки Великої Палати викладені у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, згідно із яким Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Згідно із статтею 233 Господарського кодексу України У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Позивачем не заявлялось клопотання про зменшення сум пені та штрафу.

В обґрунтування заяви щодо зменшення розміру річних процентів Відповідач зазначає, що стягнення з ПрАТ "Старосілля" 48 % річних, що становить 257 493,74 грн., може лягти непомірним тягарем для Відповідача та унеможливити своєчасне виконання ним зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам, оскільки Відповідач отримав усього сукупного доходу в розмірі 367 000,00 грн. за 6 місяців 2021р., та фонд заробітної плати підприємства середньооблікової кількості штатних працівників в 20 осіб за 6 місяців 2021р. складає 514 000,00 грн.

Крім того, Відповідач зазначає, що при розгляді судом питання про зменшення розміру стягнення річних процентів має бути враховане так із простроченням, але добровільне виконання грошового зобов`язання Відповідачем у повному обсязі більш ніж за 3,5 роки до подання позову Позивачем.

Суд враховує вказані обставини та з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення суми процентів річних, вважає, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Враховуючи інтереси сторін, поведінку винної сторони та ступень виконання зобов`язання, а саме повну оплату суми основного боргу, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків Позивачу, стягнення пені, штрафу та інфляційних втрат, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, зменшення розміру 48 % річних, що підлягають стягненню до 128 746,87 грн.

На підставі викладеного, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 63 554,81 грн. інфляційних втрат, 128 746,87 грн. 48 % річних, 139 558,10 грн. пені, 263 963,80 грн. - штрафу.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір в разі зменшення судом розміру 48 % річних покладається на Відповідача без врахування зменшення такого розміру.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 256, пунктом 1 частиною другою статті 258, частиною першою статті 261, статтями 525, 526, 509, частиною першою статті 530, статтею 549, статтею 629, частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, статтею 193, частиною шостою статті 232, частиною другою статті 343 Господарського кодексу України, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Старосілля (68212, Одеська обл., Саратський р-н, с. Старосілля, вул. Чернова, буд. 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас (08162, Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4В, ) 63 554,81 грн. (шістдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 81 коп.) інфляційних втрат, 128 746,87 грн. (сто двадцять вісім тисяч сімсот сорок шість гривень 87 коп.) 48 % річних, 139 558,10 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 10 коп.) пені, 263 963,80 грн. (двісті шістдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят три гривні 80 коп.) - штрафу та витрати на сплату судового збору в розмірі 10 868,56 грн. (десять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 56 коп.).

3. Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас до Приватного акціонерного товариства Старосілля в частині стягнення 128 746,87 грн. 48 % річних.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2021 р.

Суддя Ю.А. Шаратов