ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року м.Дніпро Справа № 904/3273/21

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Подобєда І.М.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Шевченко В.В. (в режимі відеоконференції), директор;

від відповідача-2: Муравський В.В., адвокат, ордер серії АЕ №1081296 від 09.11.2021 року;

інші учасники процесу не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 року у справі № 904/3273/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Укрросхим", м. Суми

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор", м.Дніпро

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Дністровські Роси", с.Дністрівка, Чернівецька область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-1 Приватне підприємство "Леон-Поділля", м. Хмельницький

про визнання договорів купівлі-продажу недійсними

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "УКРРОСХИМ" звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор", Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІСТРОВІ РОСИ" з позовом (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.04.2021р.) в якому просив:

1. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 11914 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11914 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ кузова НОМЕР_1 ) з моменту його укладення.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 11922 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі догвоору комісії № 11922 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ НОМЕР_2 ) з моменту його укладення.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 11919 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11919 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль RENAULT DUSTER 1461 (2014) сірий (№ кузова НОМЕР_3 ) з моменту його укладення.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 11917 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11917 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль SKODA SUPERB 1800 (2015) коричневий (№ кузова НОМЕР_4 ) з моменту його укладення.

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 11913 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11913 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль МІТSUВІSНІ РАJERО SPORT 2477 (2012) сірий (№ кузова НОМЕР_5 ) з моменту його укладення.

6. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 11916 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11916 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль FIAT DOBLO 1368 (2009) білий (№ кузова НОМЕР_6 ) з моменту його укладення.

7. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 11940 від 15.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11940 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль СНЕVROLЕТ NIVА (2009) біжевий (№ кузова НОМЕР_7 ) з моменту його укладення.

8. Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення автомобілів RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ кузова НОМЕР_8 ), RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ кузова НОМЕР_9 ), RENAULT DUSTER1461 (2014) сірий (№ кузова НОМЕР_10 ), SКОDА SUPERВ 1800 (2015) коричневий (№ кузова НОМЕР_11 ), МІТSUВІSНІ РАJERО SPORT 2477 (2012) сірий (№ кузова НОМЕР_12 ), FIAT DOBLO 1368 (2009) білий (№ кузова НОМЕР_6 ), НОМЕР_13 (2009) біжевий (№ кузова НОМЕР_7 ) ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР ().

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 року у справі № 904/3273/21 позов задоволено.

Суд визнав недійсним договір купівлі-продажу № 11914 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11914 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ кузова НОМЕР_1 ) з моменту його укладення.

Визнав недійсним договір купівлі-продажу № 11922 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі догвоору комісії № 11922 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ НОМЕР_2 ) з моменту його укладення.

Визнав недійсним договір купівлі-продажу № 11919 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11919 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль RENAULT DUSTER 1461 (2014) сірий (№ кузова НОМЕР_3 ) з моменту його укладення.

Визнав недійсним договір купівлі-продажу № 11917 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11917 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль SKODA SUPERB 1800 (2015) коричневий (№ кузова НОМЕР_4 ) з моменту його укладення.

Визнав недійсним договір купівлі-продажу № 11913 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11913 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль МІТSUВІSНІ РАJERО SPORT 2477 (2012) сірий (№ кузова НОМЕР_5 ) з моменту його укладення.

Визнав недійсним договір купівлі-продажу № 11916 від 14.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11916 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль FIAT DOBLO 1368 (2009) білий (№ кузова НОМЕР_6 ) з моменту його укладення.

Визнав недійсним договір купівлі-продажу № 11940 від 15.05.2020р., укладений між ПП "ЛЕОН-ПОДІЛЛЯ" (), яке діяло від імені ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР () на підставі договору комісії № 11940 від 14.05.2020р. та ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ (), за яким було відчужено автомобіль СНЕVROLЕТ NIVА (2009) біжевий (№ кузова НОМЕР_7 ) з моменту його укладення.

Відновив становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення автомобілів RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ кузова НОМЕР_8 ), RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ кузова НОМЕР_9 ), RENAULT DUSTER1461 (2014) сірий (№ кузова НОМЕР_10 ), SКОDА SUPERВ 1800 (2015) коричневий (№ кузова НОМЕР_11 ), МІТSUВІSНІ РАJERО SPORT 2477 (2012) сірий (№ кузова НОМЕР_12 ), FIAT DOBLO 1368 (2009) білий (№ кузова НОМЕР_6 ), НОМЕР_13 (2009) біжевий (№ кузова НОМЕР_7 ) ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР ().

Не погодившись з рішенням суду, відповідач-1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, не з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував виконання оскаржуваних договірів в частині розрахунку за придбане майно, передачу спірних автомобілів покупцю, що виключає ознаки фіктивності правочинів.

Апелянт вважає, що суд не навів доказів, на підставі яких він прийшов до висновку про відчуженні відповідачем 1 спірних автомобілів за ціною, значно меншою за ринкову, оскільки з цього приводу не була проведена жодна експертиза або дослідження.

Зазначене, спростовує висновки суду про нібито намагання Відповідача 1 здійснити формальне відчуження власного майна пов`язаній особі по заниженій ціні з метою приховати таке майно та уникнути проведення стягнення заборгованості за рахунок даного майна.

Апелянт посилається на те, що на момент відчуження майна відповідачем 1 факт існування заборгованості та її розмір перед позивачем ще не був встановлений судовим рішенням, що набрало законної чинності, а тому відповідач не був позбавлений можливості розпоряджуватись своїм майном, як особа, якій належить право власності.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 р. по справі № 904/3273/21 та відмови у позові про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2021 року (колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Березкіна О.В., судді Іванов О.Г., Дармін М.О.) судове засідання у справі призначено на 01.12.2021 о 15:00 годину.

За розпорядженням керівника апарату суду від 01.12.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О. - члена колегії суддів, відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №904/3273/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Іванов О.Г., Подобєд І.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2021.

В судове засідання з`явились представники позивача -ТОВ "ТД "Укрросхим", ( в режимі відеоконференції), та відповідача-2 - ТОВ "Дністровські Роси", які надали свої пояснення щодо вимог апеляційної скарги, представники відповідача-1- ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-1 ПП "Леон-Поділля", м. Хмельницький в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги без участі сторін, які не скористались своїм правом прибути в судове засідання.

В судовому засіданні 01.12.2021року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників позивача та відповідача-2, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Укрросхим" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Шепетівський цукор" (покупець) укладено договір поставки № 1381, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передавати у власність покупця майно (товар), перелік і кількість якого визначається специфікаціями, а покупець - прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених договором.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.04.2020 по справі № 924/106/20 задоволено позовні вимоги Позивача (ТОВ ТД УКРРОСХИМ) до ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР та стягнуто з ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР на користь Позивача -ТОВ ТД УКРРОСХИМ суму боргу за договором поставки в розмірі 8 310 600,00 грн., 42 971,38 грн. 3% річних, 393 899,70 грн. пені та 2 493 180,00 грн. штрафу.

Рішення суду від 27.04.2020 по справі № 924/106/20 набрало законної сили 14.10.2020.

Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду.

Під час проведення виконавчих дій приватним виконавцем було встановлено, що Відповідач-1 ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР мав у власності рухоме майно, а саме автомобілі:

- RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ кузова НОМЕР_1 ),

- RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ кузова НОМЕР_9 ),

- RENAULT DUSTER 1461 (2014) сірий (№ кузова НОМЕР_3 ),

- SKODA SUPERB 1800 (2015) коричневий (№ кузова НОМЕР_14 ),

- MITSUBISHI PAJERO SPORT 2477 (2012) сірий (№ кузова НОМЕР_12 ),

- FIAT DOBLO 1368 (2009) білий (№ кузова НОМЕР_15 ),

- CHEVROLET NIVA (2009) біжевий (№ кузова НОМЕР_16 )

В ході розслідування кримінальної справи, порушеної слідчим Глуховського ВП ГНУ в Сумській області, з`ясовано, що 14.05.2020 та 15.05.2020 Відповідач-1 ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР шляхом укладання договорів купівлі-продажу передав зазначені автомобілі Відповідачеві-2 ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ", що підтверджується відповіддю Начальника сервісного центру МВС в Сумській області на запит слідчого.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ кузова НОМЕР_1 ) був відчужений Відповідачем-1 (ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР) за допомогою комісіонера ПП "Леон-Поділля" (договір комісії №11914 від 14.05.2020 р.) за договором купівлі продажу №11914 від 14.05.2020 р. за ціною 253 449,72 грн.

Транспортний засіб RENAULT DUSTER 1461 (2017) білий (№ кузова НОМЕР_9 ) був відчужений Відповідачем-1 (ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР) за допомогою комісіонера ПП "Леон-Поділля" (договір комісії №11922 від 14.05.2020 р.) за договором купівлі продажу №11922 від 14.05.2020 р. за ціною 253 299,29 грн.

Транспортний засіб RENAULT DUSTER 1461 (2014) сірий (№ кузова НОМЕР_3 ) був відчужений Відповідачем-1 (ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР) за допомогою комісіонера ПП "Леон-Поділля" (договір комісії №11919 від 14.05.2020 р.) за договором купівлі продажу №11919 від 14.05.2020 р. за ціною 45 149,46 грн.

Транспортний засіб SKODA SUPERB 1800 (2015) коричневий (№ кузова НОМЕР_14 ) був відчужений Відповідачем-1 (ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР) за допомогою комісіонера ПП "Леон-Поділля" (договір комісії №11917 від 14.05.2020 р.) за договором купівлі продажу №11917 від 14.05.2020 р. за ціною 306 539,86 грн.

Транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO SPORT 2477 (2012) сірий (№ кузова НОМЕР_12 ) був відчужений Відповідачем-1 (ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР) за допомогою комісіонера ПП "Леон-Поділля" (договір комісії №11913 від 14.05.2020 р.) за договором купівлі продажу №11913 від 14.05.2020 р. за ціною 12 000,00 грн.

Транспортний засіб FIAT DOBLO 1368 (2009) білий (№ кузова НОМЕР_15 ) був відчужений Відповідачем-1 (ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР) за допомогою комісіонера ПП "Леон-Поділля" (договір комісії №11916 від 14.05.2020 р.) за договором купівлі продажу №11916 від 14.05.2020 р. за ціною 6 000,00 грн.

Транспортний засіб CHEVROLET NIVA (2009) біжевий (№ кузова НОМЕР_16 ) був відчужений Відповідачем-1 (ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР) за допомогою комісіонера ПП "Леон-Поділля" (договір комісії №11940 від 14.05.2020 р.) за договором купівлі продажу №11940 від 14.05.2020 р. за ціною 7 064,99 грн.

Перелічені транспортні засоби були відчужені 14.05.2020р. після винесення рішення Господарським судом Хмельницької області 27.04.2020 по справі № 924/106/20.

З наявних в матеріалах справи даних з сайту Міністерства юстиції по ТОВ ДНІСТРОВІ РОСИ та витягу з ЄДРПОУ по ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР станом на 14.05.2020р. вбачається, що на дату укладення оскаржуваних договорів купівлі-продажу транспортних засобів Відповідач-1 та Відповідач-2 були пов`язаними особами, афілійованими єдиним засновником ТОВ СВАРОГ КАПІТАЛ () та кінцевим бенефіціаром Буряком Олександром Васильовичем.

На дату відкриття виконавчого провадження 14.10.2020 р. у Відповідача-1 були відсутні кошти на рахунка та майно для задоволення вимог кредитора ТОВ ТД УКРРОСХИМ.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІСТРОВІ РОСИ"із позовом про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "УКРРОСХИМ" посилався на те, що укладені між Відповідачами Договори купівлі-продажу від 14.05.2020 р., від 15.05.2020р. є фіктивними, оскільки вчинені з метою уникнення стягнення коштів по рішенню господарського суду Хмельницької області від 27.04.2020 по справі № 924/106/20.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що укладені правочини мають ознаки фіктивності, оскільки відповідач при їх укладанні діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом першої інстанції, 14.05.2020 року ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР та ПП «Леон-Поділля» уклали договора комісії № 11914, 11922,11919,11917,11913,11916,11940, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини щодо продажу транспортних засобів ( а.с.89,91,93,95,97,99,101 т. 1)

14.05.2020 та 15.05.2020 року ПП « Леон-Поділля» уклав договора купівлі-продажу вищезазначених автомобілів ТОВ « Дністрові Роси».

Пунктами 2.2 договорів купівлі-продажу передабчено, що покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання договору. (а.с. 88,90,92,94,96,98,100 т.1).

Разом з цим, доказів оплати за даними договорами сторони не надали. Тобто, фактично, у період існування заборгованості перед позивачем у розмірі 8 310 600,00 грн., відповідач фактично безоплатно відчужує належне йому майно ТОВ « Дністрові Роси».

У подальшому, 29 грудня 2020 року, тобто, вже після набрання чинності рішенням суду 14.10.2020 року, відповідач відступає право вимоги до ТОВ « Дністрові Роси» за вищезазначеними договорами купівлі-продажу ТОВ «АТЗТ Мирне» ( а.с. 102 т.1), а 31.12.2020 року укладає з ТОВ «АТЗТ Мирне» угоду № 31/12-20 про зарахування зустрічних однорідних вимог ( а.с. 105 т.1)

Апелянт посилається на те, що укладені договори не є фіктивними, оскільки відбулось їх виконання - відповідач 1 передав майно, а відповідач 2 перерахував за дане майно грошові кошти на користь ТОВ « АТЗТ Мирне», як нового кредитора.

На підтвердження проведення розрахунків за транспортні засоби відповідачем-2 - ТОВ « АТЗТ Мирне» надані платіжні доручення: №157 від 13.04.2021 р. на суму 253 449,42 грн., №162 від 13.04.2021 р. на суму 253 299,29 грн.. №161 від 13.04.2021 р. на сумку 45 149,46 грн., №160 від 13.04.2021 р. на суму 306 539,86 грн., №158 від 13.04.2021 р. на суму 12 000,00 грн., №159 від 13.04.2021 р. на суму 6 000,00 грн., №163 від 13.04.2021 р.

Судом не проводилось дослідження законності укладення договору №29/12/2020-др про відступлення права вимоги від 29.12.2020р. та угоди №31/12-20 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2020 р., так як це не було предметом даного спору.

Проте, як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, єдиним засновником ТОВ « ТД «Шепетівський Цукор», ТОВ «Дністрові Роси», ТОВ АТЗТ МИРНЕ на момент укладання спірних правочинів було ТОВ «СВАРОГ КАПІТАЛ» (код ЄДРОПУ 37820210) та кінцевим бенефіціаром ОСОБА_1 , компанія «Віта Дженеро Лімітед» , а оплати за оспорюваними договорами купівлі- продажу надійшли на рахунок нового кредитора - ТОВ АТЗТ МИРНЕ, яке пов`язано з відповідачами у справі одним і тим же засновником та кінцевим бенефіціаром.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Суд зазначає, що дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В силу частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року №2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 3, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука а також зловживання правом в інших формах, що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 236 ГПК України).

У постанові Верховного суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19травня 2021 року у справі №693/624/19 (провадження № 61-6420св21) зроблено висновок, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди). Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що:

- особа (особи) використовувала/використовували право на зло;

- наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають);

- враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №405/1820/17 (провадження №61-2761св19) зазначено, що вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, Верховний Суд врахував, що: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. На переконання Верховного Суду, сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

За висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 24 березня 2020 року по справі № 704/1410/18, будь-який правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

При цьому та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі №755/17944/18 (провадження №61-17511св19) зроблено висновок, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції фраудаторності при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору.

До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.04.2020 року стягнуто з ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР на користь ТОВ «ТД «УКРРОСХИМ» суму боргу за договором поставки в розмірі 8 310 600,00 грн., 42 971,38 грн. 3% річних, 393 899,70 грн. пені та 2 493 180,00 грн. штрафу.

Рішення суду від 27.04.2020 по справі № 924/106/20 було оскаржено відповідачем - ТОВ ТД ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР, проте, апеляційна скарга була повернута апелянту ухвалою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 року у зв`язку з неусуненням недоліків, внаслідок чого рішення суду першої інстанції набрало законної сили 14.10.2020.

Будучі обізнаним з існуванням заборгованості за договором поставки перед позивачем, про що свідчить лист відповідача від 12.12.2019 року ( а.с. 52), в якому відповідач підтвердив суму заборгованості у розмірі 8 310 600 грн. за договором поставки, та про стягнення даної суми боргу на підставі судового рішення, відповідач у період після ухвалення рішення суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу на зазначене рішення, здійснив відчуження належного йому на праві власності майна ТОВ «Дністрові Роси».

Тобто, з означених правочинів вбачається, що пов`язані єдиним засновником та кінцевим бенефіціаром юридичні особи фактично здійснили безкоштовну передачу спірного майна.

При цьому, колегія суддів зауважує, що оплати за наданими Відповідачем-2 платіжними дорученнями здійснені на рахунок ТОВ АТЗТ МИРНЕ за договором №29/12/2020-др про відступлення права вимоги від 29.12.2020 р. лише 13 квітня 2021 року, тобто, вже після звернення позивача до суду із вимогами про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

З огляду на вищезазначене, доводи апелянта про те, що за оспорюваними договорами були передані автомобілі та перераховані кошти, що на думку апелянта, включає фіктивність даних правочинів, спростовуються вищезазначеними обставинами, належну оцінку яких надав суд першої інстанції.

Враховуючи, що:

учасники цивільних відносин (сторони оспорюваних договорів купівлі-продажу) "вживали право на зло", оскільки цивільно-правовий інструментарій (оспорювані договори купівлі-продажу) використовувався учасниками для недопущення звернення стягнення на майно боржника;

встановлені судом обставини дозволяють зробити висновок, що оспорювані договори купівлі продажу є фраудаторними, тобто вчиненими на шкоду кредитору;

до обставин, які дозволяють кваліфікувати оспорювані договори як фраудаторні відноситься:

момент вчинення договорів (14.05.2021, тобто після винесення рішення судом про стягнення заборгованості з Відповідача-1);

боржник та контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (ТОВ "ТД "ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР" вчинило оспорювані договори купівлі-продажу з ТОВ "ДНІСТРОВІ РОСИ"), та новий кредитор, якому було відступлено право вимоги, на момент укладення договорів були пов`язаними особами (пов`язані спільним засновником);

відсутність реальної оплати транспортних засобів за оспорюваними договорами, оскільки кошти на рахунок Відповідача-1 за продані транспортні засоби не надійшли;

відсутність іншого майна для виконання зобов`язань за судовим рішенням,

значне заниження ціни продажу транспортних засобів, так як Відповідачем-1 не доведено правомірність такого заниження;

колегія суддів вважає законними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що боржник - ТОВ "ТД "ШЕПЕТІВСЬКИЙ ЦУКОР" діяв недобросовісно та зловживав правами, оскільки вчинив оспорювані договори купівлі-продажу, які порушують майнові інтереси кредитора і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника, який відчужив транспортні засоби на підставі оспорених договорів купівлі-продажу на користь пов`язаної особи (ТОВ "ДНІСТРОВІ РОСИ") після прийняття рішення суду щодо стягнення заборгованості на користь Позивача.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 року у справі №904/3273/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.12.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя І.М.Подобєд