СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Харків Справа № 905/1488/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу особи, уповноваженої діяти від імені Мирноградського міського центру зайнятості - Н. Базилевич (вх. №3443Д/1-18)

на рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2021 року у справі №905/1488/21, ухвалене в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Бокова Ю.В.), повний текст якого складено 18.10.2021 року

за позовом Мирноградського міського центру зайнятості, Донецька обл., місто Мирноград

до відповідача Барановської Лариси Василівни (попередня назва - фізична особа - підприємець Барановська Лариса Василівна), Донецька обл., місто Мирноград про стягнення 6 623,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.10.2021 року у справі №905/1488/21 у задоволенні позовних вимог Мирноградського міського центру зайнятості до Барановської Л.В. про стягнення 6 623,84 грн. - відмовлено.

Особа, уповноважена діяти від імені Мирноградського міського центру зайнятості - Н. Базилевич з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2021 року у справі повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

У мотивувальній частині рішення суду вказано на те, що позивачем не доведено, що станом на дату звернення (16.06.2020 року) відповідача з заявою про отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, Барановська Л.В. отримувала пенсію.

На дату звернення, відповідач не отримувала пенсію, але за результатами звірки з Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України (з дислокацією в м. Мирноград), з 26.05.2020 року Барановській Л.В. було призначено пенсію, тобто, маючи право на отримання пенсії з 26.05.2020 року, відповідач звернулась до Мирноградського міського центру зайнятості та надала відомості про фізичну особу - підприємця, яка є застрахованою особою, щодо якої виконуються вимоги ч. 3 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" за березень, квітень та травень 2020 року, де вказала, що не має права на пенсію.

З точки зору вимог п. 3 Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid - 19, допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою (крім осіб, які отримують пенсію).

Посилається на правові позиції, викладені у рішеннях господарського суду Донецької області у справі №905/2120/20 від 01.04.2021 року та Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року у справі №580/3598/20.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року в Україні введений карантин; постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239, від 22.04.2020 року №291, від 11.05.2020 року №349, від 20.05.2020 року №392, від 17.06.2020 року №500, від 22.07.2020 року №641, від 26.08.2020 року №760, від 13.10.2020 року №956, від 09.12.2020 року №1236, від 17.02.2021 року № 104, від 21.04.2021 року №405, від 16.06.2021 року №611, від 11.08.2021 року №855, від 22.09.2021 року №981 до постанови від 11.03.2020 року № 211 внесено зміни, якими дію карантину продовжено до 31.12.2021 року.

Рада суддів України на офіційному сайті 11.03.2020 року звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та листом №9рс-186/20 від 16.03.2020 року до Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, місцевих та апеляційних судів з рекомендацією встановити особливий режим роботи судів України, в тому числі роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.

Для запобігання розповсюдженню особливо небезпечного вірусного захворювання серед працівників суду на період з 13.03.2020 року по 03.04.2020 року наказом голови Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 року за № 04-а встановлено особливий режим роботи суду в умовах карантину; наказами голови суду від 26.03.2020 року № 05-а, від 23.04.2020 року №07-а, від 08.05.2020 року №08-а, від 22.05.2020 року №10-а, від 22.06.2020 року №12-а, від 28.07.2020 року №14-а, від 31.08.2020 року №15-а, від 22.10.2020 року №21-а, від 18.12.2020 року №24-а, від 23.06.2021 року №10-а, від 16.08.2021 року №12-а на період дії карантину суд продовжує працювати в умовах встановленого раніше особливого режиму.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2021 року, у зв`язку з знаходженням на лікарняному судді Геза Т.Д., на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи суддею - доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, уповноваженої діяти від імені Мирноградського міського центру зайнятості - Н. Базилевич на рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2021 року у справі; відповідачу встановлено строк до 06.12.2021 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам частини 2 статті 263 ГПК України; призначено справу до розгляду на "08" грудня 2021 року о 12:45 год.; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

У судове засідання 08.12.2021 року представник позивача не з`явився, копію ухвали від 16.11.2021 року позивач отримав 23.11.2021 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 26.11.2021 року №801.

Представник відповідача в судове засідання 08.12.2021 року не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, копія ухвали суду апеляційної інстанції від 16.11.2021 року, яка була надіслана відповідачу за належною адресою, повернулась до суду, з довідкою працівників ПАТ Укрпошта - адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/15442/17.

За змістом п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Також, інформацію про дату, час та місце судового засідання було розміщено на офіційному сайті ПАТ Укрпошта, про що свідчить наявне в матеріалалх справи відповідне повідомлення (а.с.94).

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду від 16.11.2021 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з карантинними заходами, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

16.06.2020 року Барановська Л.В. , як фізична особа - підприємець звернулась до Мирноградського міського центру зайнятості з заявою про отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 та надала документи, передбачені п.п. 2 та 3 Закону України "Про зайнятість населення": наказ № 1 від 20.03.2020 року "Про зупинення діяльності на період карантину", відомості про фізичну особу-підприємця, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги ч. 3 ст.47-1 Закону України "Про зайнятість населення" окремо за березень - травень 2020 року, довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 16.06.2020 року за вересень 2019 року по лютий 2020 року.

На підставі п. 2 наказу Донецького обласного центру зайнятості від 18.06.2020 року №90 про надання та відмову у наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину з метою реалізації ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року № 5067-VI, виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 року №306 "Про затвердження порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2" (далі - Порядок №306) та протоколу № 29 від 18.06.2020 року засідання робочої групи Донецького обласного центру зайнятості з розгляду документів, поданих роботодавцями для отримання допомоги по частковому безробіттю на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), створеної наказом Донецького обласного центру зайнятості від 07.04.2020 року № 31, було надано допомогу по частковому безробіттю на період карантину Барановській Л.В ..

Відповідно до п. 5.2. наказу Донецького обласного центру зайнятості від 18.06.2020 року №90, директора Мирноградського міського центру зайнятості було зобов`язано забезпечити перерахування коштів фізичним особам-підприємцям, які зазначені в п. 2 наказу, з урахуванням вимог п.п. 15 та 23 Порядку №306.

Платіжними дорученнями № 995 від 30.06.2020 року, № 996 від 30.06.2020 року та № 997 від 30.06.2020 року позивачем було перераховано на користь ФОП Барановської Л.В. допомогу по частковому безробіттю на загальну суму 6 623,84 грн. згідно до ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення".

Позивач посилається на те, що під час проведення з Пенсійним фондом України верифікації було встановлено, що у травні 2020 року відповідачу було призначено пенсію (з 26.05.2020 року) та отримано допомогу по частковому безробіттю, в т.ч. за травень 2020 року.

Згідно листа Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, ФОП Барановська Л.В. звернулась з заявою на отримання пенсії 15.06.2020 року, дата прийняття рішення про призначення пенсії - 23.06.2020 року, дата, з якої призначена пенсія - 26.05.2020 року.

Наказом Донецького обласного центру зайнятості від 08.12.2020 року № 236 "Про скасування рішення щодо надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину" скасовано підпункт 2.651 п. 2 наказу Донецького обласного центру зайнятості № 90 від 18.06.2020 року в частині надання ФОП Барановській Л.В. (РНОКПП НОМЕР_1 ) допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

30.10.2020 року Мирноградський міський центр зайнятості звернувся до відповідача з претензією № 04-05/1922 з вимогою щодо повернення допомоги по частковому безробіттю в сумі 6 623,84 грн. протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання претензії.

Втім, відповідач не повернув виплачену допомогу по частковому безробіттю.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Донецької області, в якому останній просив стягнути з відповідача 6 623,84 грн.

12.10.2021 року господарським судом Донецької області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не доведено, що станом на дату звернення відповідача із заявою про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (16.06.2020 року), відповідач отримувала пенсію; подання заяви про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину після звернення особи до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії не може вважатись обставиною з якою пов`язано відсутність права на таку допомогу, оскільки таке право не мали особи, які саме отримували пенсію на момент звернення з заявою про надання допомоги по частковому безробіттю.

Колегія суддів вважає вказані висновки місцевого господарського суду частково необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, ухвалою господарського суду Донецької області від 25.08.2021 року у справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Після відкриття провадження у справі господарським судом Донецької області, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 04.10.2021 року здійснено запис про припинення здійснення відповідачем підприємницької діяльності.

За змістом ч.8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

У правових висновках, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі №916/559/17 вказано, зокрема, на таке. "За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону № 755-IV у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Реєстру запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов`язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Якщо стороною господарського спору є громадянин, який мав статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату прийняття судового рішення втратив цей статус, то зміна статусу, що відбулася після порушення провадження у справі, не зумовлює наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і відповідно - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду."

Таким чином, враховуючи те, що після відкриття провадження у справі господарським судом першої інстанції, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 04.10.2021 року здійснено запис про припинення здійснення ФОП Барановською Л.В. підприємницької діяльності, а зміна статусу, що відбулася після порушення провадження у справі, не зумовлює наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і відповідно - припинення провадження у ній, спір у справі підлягає розгляду до господарської юрисдикції.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України "Про зайнятість населення".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 30.03.2020 року № 540-ІХ, Закон України "Про зайнятість населення" було доповнено ст. 47-1: "Допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Дана норма Закону набула чинності з 02 квітня 2020 року.

За змістом ч. 1 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою.

Сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину надається роботодавцям, у тому числі фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва на строк зупинення (скорочення) діяльності, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину.

Допомога по частковому безробіттю на період карантину надається у разі сплати роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом шести місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Відповідно до ч.3 ст.47-1 Закону України "Про зайнятість населення", право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, в тому числі працівники з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію).

Пунктом 1 Порядку №306 (в редакції, що діяла на час звернення відповідача з заявою про надання допомоги) передбачено, що цей порядок визначає механізм надання коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, повернення зазначених коштів у разі порушення гарантій зайнятості осіб, яким виплачувалася така допомога, а також її розмір.

Відповідно до п. 3 Порядку № 306, допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, в тому числі працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою.

Порядок №306 необхідно застосовувати в системному зв`язку з нормами Закону України "Про зайнятість населення", який є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.

Таким чином, нормою ч. 3 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" обмежено перелік застрахованих осіб, які мають право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину, шляхом виключення з такого переліку осіб, які отримують пенсію.

Відтак, наведений законодавчий припис встановлює чітке та передбачуване обмеження щодо наявності права на допомогу по частковому безробіттю на період карантину, за яким таке право відсутнє в осіб, які отримують пенсії.

Положеннями п. 9 Порядку № 306 визначено, що для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до центру зайнятості за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи: роботодавець - заяву в довільній формі, в якій зазначається, зокрема, інформація про належність роботодавця до суб`єктів малого або середнього підприємництва відповідно до Господарського кодексу України, разом із засвідченими роботодавцем копіями підтвердних документів щодо середньої кількості працівників та доходу роботодавця за календарний рік, що передує року подання до центру зайнятості документів, передбачених цим пунктом; фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, - заяву у довільній формі; засвідчену роботодавцем/фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності; роботодавець - відомості про працівників (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України), в яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно із статтею 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", за формою згідно з додатком 1; фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою та звертається за отриманням допомоги по частковому безробіттю на період карантину, - відомості щодо себе за формою згідно з додатком 2. У разі подання відомостей щодо себе та щодо найманих працівників фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, подає відомості за формами згідно з додатками 1 і 2; довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення (скорочення) діяльності, подану роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, на підставі звітних відомостей, що надаються до Пенсійного фонду України або ДПС, крім фізичних осіб - підприємців, які є застрахованими особами та відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 10 Порядку № 306, рішення про надання або відмову в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину приймається обласним або Київським міським центром зайнятості протягом трьох робочих днів з дня подання роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, документів, передбачених пунктом 9 Порядку.

Рішення про надання або відмову в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину оформлюється наказом обласного або Київського міського центру зайнятості.

Згідно з абз.2 п.21 Порядку №306, у разі виявлення факту подання фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, недостовірних документів і відомостей, що є підставою для надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, кошти, отримані фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, повертаються до Фонду в повному обсязі у розмірі виплаченої такій особі допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Отже, підставою для повернення в повному обсязі грошових коштів, які були виплачені відповідачу як допомога по частковому безробіттю на період карантину, є виявлення факту подання відповідачем недостовірних документів і відомостей, які стали підставою для надання такої допомоги.

Апелянт посилається на те, що на дату звернення, відповідач не отримувала пенсію, але за результатами звірки з Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України (з дислокацією в м. Мирноград), з 26.05.2020 року Барановській Л.В. було призначено пенсію, тобто, маючи право на отримання пенсії з 26.05.2020 року, відповідач звернулась до Мирноградського міського центру зайнятості та надала відомості про фізичну особу - підприємця, яка є застрахованою особою, щодо якої виконуються вимоги ч. 3 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" за березень, квітень та травень 2020 року, де вказала, що не має права на пенсію.

Так, за матеріалами справи, 16.06.2020 року Барановська Л.В. , як фізична особа - підприємець звернулась до Мирноградського міського центру зайнятості з заявою про отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 та надала документи, передбачені п.п. 2 та 3 Закону України "Про зайнятість населення": наказ № 1 від 20.03.2020 року "Про зупинення діяльності на період карантину", відомості про фізичну особу-підприємця, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги ч. 3 ст.47-1 Закону України "Про зайнятість населення" окремо за березень - травень 2020 року, довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 16.06.2020 року за вересень 2019 року по лютий 2020 року.

Тобто, маючи право на отримання допомоги по частковому безробіттю, ФОП Барановська Л.В. звернулась до Мирноградського міського центру зайнятості та надала відомості про фізичну особу- підприємця, яка є застрахованою особою, щодо якої виконуються вимоги ч. 3 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" за березень, квітень та травень 2020 року.

Платіжними дорученнями № 995 від 30.06.2020 року, № 996 від 30.06.2020 року та №997 від 30.06.2020 року позивачем було перераховано на користь ФОП Барановської Л.В. допомогу по частковому безробіттю на загальну суму 6 623,84 грн. згідно до ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення".

Також, ФОП Барановська Л.В. звернулась з заявою на отримання пенсії 15.06.2020 року, дата прийняття рішення про призначення пенсії - 23.06.2020 року, дата, з якої призначена пенсія - 26.05.2020 року.

З наявної в матеріалах справи відомості за травень 2020 року Мирноградського міського центру зайнятості про фізичну особу - підприємця Барановську Л.В., кількість годин нормальної тривалості робочого часу на місяць становить 151 год.; кількість годин часткового безробіття за місяць становить 151 год.; сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину становить 2782,00 грн. (а.с.38).

Відповідно до ч. 4 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" в редакції, що діяла на час звернення відповідача з заявою про надання допомоги), допомога по частковому безробіттю на період карантину встановлюється за кожну годину, на яку працівникові або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою, було скорочено передбачену законодавством тривалість робочого часу, з розрахунку двох третин тарифної ставки (окладу), встановленої працівникові відповідного розряду, або з розрахунку двох третин бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою.

Таким чином, враховуючи те, що Барановська Л.В. звернулась з заявою на отримання пенсії 15.06.2020 року, дата прийняття рішення про призначення пенсії - 23.06.2020 року, дата, з якої призначена пенсія - 26.05.2020 року, а з заявою про отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину відповідач звернулась 16.06.2020 року, стягненню з відповідача на користь позивача за травень 2021 року (26.05.2020 року по 31.05.2020 року) підлягає сума у розмірі 538,00 грн. (2782,00 грн. /151 год.= 18,42 год.; 6 календарних днів *151 год./31 календарних днів=29,23 год.; 18,42*29,23=538,00 грн.)

Так, 2782,00 грн. складає суму допомоги по частковому безробіттю за травень 2020 року, відповідно до відомості Мирноградського міського центру зайнятості; кількість годин частково безробіття за місяць складає 151 год., відповідно до відомості Мирноградського міського центру зайнятості; кількість днів у травні 2020 року - 31 день; кількість годин часткового безробіття за 6 календарних днів травня 2020 року складає - 29,23 год., вартість часу часткового безробіття за місяць складає 18,42 грн.

Таким чином, оскільки, відповідачем було подано недостовірні відомості при поданні заяви про отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину та в силу положень ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", остання не мала права на її отримання, так як отримувала пенсію з 26.05.2020 року.

Відтак, системний аналіз наведених норм законодавства в контексті встановлених обставин справи, дає підстави вважати, що у відповідача станом на момент звернення із заявою від 16.06.2020 року було відсутнє право на отримання допомоги по частковою безробіттю на період карантину відповідно до ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", оскільки остання отримувала пенсію з 26.05.2021 року.

А отже, висновок господарського суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача 6085,84 грн. є обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, оскільки станом за березень 2020 року, квітень 2020 року та до 26.05.2020 року, відповідач не отримувала пенсію та мала право на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Щодо відмови у стягненні з відповідача на користь позивача допомоги по частковому безробіттю на період карантину з 26.05.2020 року по 31.05.2020 року, висновок господарського суду першої інстанції про відмову у позові є передчасним.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову у сумі 6085,84 грн. відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє часткове підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Отже, місцевий господарський суд не з`ясував обставини, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а тому рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2021 року у справі слід скасувати в частині відмови у стягненні 538,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, стягнувши з відповідача на користь позивача 538,00 грн., залишивши в решті рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2021 року у справі №905/1488/21 без змін, поклавши судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до ст.129 ГПК України, на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.2 ст. 275, п.1, 2 ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, уповноваженої діяти від імені Мирноградського міського центру зайнятості - Н. Базилевич задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2021 року у справі №905/1488/21 скасувати в частині відмови у стягненні 538,00 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Барановської Лариси Василівни (попередня назва - фізична особа - підприємець Барановська Лариса Василівна) ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Мирноградського міського центру зайнятості (85327, Донецька область, м. Мирноград, м-н Молодіжний, 37 Б, ) 538,00 грн.

В решті рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2021 року у справі №905/1488/21 залишити без змін.

Стягнути з Барановської Лариси Василівни (попередня назва - фізична особа - підприємець Барановська Лариса Василівна) ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Мирноградського міського центру зайнятості (85327, Донецька область, м. Мирноград, м-н Молодіжний, 37 Б, ) 184,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 277,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.12.2021 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя Н.В. Гребенюк