ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. Справа №910/4827/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стінмаш"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 (повний текст складено 12.07.2021)

у справі №910/4827/21 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стінмаш"

до Приватного акціонерного товариства "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння"

про стягнення 20 160,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стінмаш" (далі - ТОВ "Стінмаш") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння" (далі - ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння") пені у розмірі 20 160,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 24.02.2020 №КП/20-7, в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 частково задоволено позовні вимоги ТОВ "Стінмаш". Стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 1 321,97 грн, а також 148,85 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Стінмаш" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що оплата поставленого товару керівництвом відповідача здійснена з порушенням строку в сім днів, після отримання товару, у зв`язку з чим, на думку скаржника, останній має сплатити ТОВ "Стінмаш" пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення. Крім того, скаржник посилався на те, що повний текст оскаржуваного рішення складено з пропуском строку, встановленого статтею 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стінмаш" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шаптала Є.Ю., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ТОВ "Стінмаш" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/4827/21.

25 серпня 2021 року до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4827/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Стінмаш" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/4827/21 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

27 вересня 2021 року скаржником усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/4827/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 поновлено ТОВ "Стінмаш" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/4827/21. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/4827/21 на час апеляційного провадження. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

26 жовтня 2021 року від ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння", через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2020 між ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" та ТОВ "Стінмаш" укладено договір постачання №КП/20-7.

Згідно з пунктом 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим правочином та специфікаціях, які після підписання сторонами становлять невід`ємну його частину, позивач зобов`язується поставити товарно-матеріальні цінності відповідачу, а останній - прийняти товар та оплатити його вартість.

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування, одиниця виміру, загальна кількість та якість, ціна за одиницю часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) товару, що підлягає поставці визначається сторонами в специфікаціях.

Якість та кількість товару, який поставляється покупцю, повинні відповідати вимогам встановленим в кожній специфікації (пункт 1.3 договору).

За умовами пункту 2.1 договору товар поставляється згідно з правилами Інкотермс 2010. Базис поставки товару сторони погоджують в окремих специфікаціях до цього правочину.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що строк та/або графік поставки товару встановлюються сторонами у відповідній специфікації.

Згідно з пунктом 2.5 договору, за результатами поставки товару сторони оформлюють та підписують акт приймання-передачі товару, та/або видаткову накладну, та/або товарно-транспортну накладну. Акт приймання-передачі товару, та/або видаткова накладна, та/або товарно-транспортна накладна підтверджує факт поставки товару належної кількості та якості. Сторони погоджуються, що підписаний обома сторонами акт приймання-передачі товару, та/або видаткова накладна, та/або товарно-транспортна накладна, є документом, який засвідчує факт передачі товару у власність покупця.

Відповідно до пункту 3.1 договору, загальна вартість товару, що може бути поставлена продавцем та прийнята покупцем за договором протягом його строку дії, згідно з специфікаціями, не може перевищувати 16 650 000,00 грн, крім того ПДВ 3 330 000,00 грн, разом з ПДВ - 19 980 000,00.

Пунктом 3.2 договору сторони встановили, що оплата вартості товару здійснюється на умовах та в строки визначені специфікаціями.

Датою оплати вартості товару по специфікації вважається дата списання грошових коштів на поточний рахунок продавця з рахунку покупця у банку покупця (пункт 3.3 договору).

Згідно з пунктом 4.3.1 договору продавець зобов`язується здійснити поставку товару на умовах, визначених договором та відповідною специфікацією.

19 березня 2020 року між сторонами укладено специфікацію №2 до договору.

Відповідно до зазначеної специфікації №2 продавець зобов`язався поставити покупцю наступний товар:

Апарат повітряного охолодження (АПО) в комплекті: 1) АПО з жалюзі та кріплення відповідно до ескізу - 1 шт.; 2) Вентилятор з електроприводом 1.1 кВт модель виконання 1 Ехd ІІС Т5 - 2 шт.; 3) Перетворювач частотний Delta Electronics, 1,5 кВт, 460В, 3ф., векторний, з інтегрованим ПЛК, VFD015F43T - 2 шт.

Пунктом 1 специфікації №2 визначено, що загальна вартість товару по специфікації №2 складає 576 000,00 грн з ПДВ.

Згідно з пунктом 4 специфікації №2 оплата товару здійснюється протягом 15 календарних днів з дати постачання товару.

Строк постачання: не більш ніж 70 календарних днів з моменту підписання цієї специфікації, з можливістю дострокової поставки (пункт 5 специфікації №2).

Відповідно до пункту 7 специфікації базис поставки товару: DDР (ІНКОТЕРМС 2010); місце поставки: Україна, Харківська область, Краснокутський район, поблизу с. Шевченково, Установка попередньої підготовки нафти і газу Сахалінського НГКР (координати GPS: 49°58'13.98"С 35°15'34.64"В).

Виробник товару: ТОВ "Стінмаш" (пункт 8 специфікації №2).

25 травня 2020 року продавець листом №230/25 повідомив покупця про неможливість своєчасно поставити товар по специфікації №2 від 19.03.2020.

Листом від 17.06.2020 №243/17 продавець проінформував покупця про затримку постачання вказаного товару і звернувся з проханням здійснити передоплату у розмірі 45% вартості товару.

Листом від 22.06.2020 №244/22 позивач проінформував, що постачання товару за специфікацією №2 планується орієнтовно 16-17 липня 2020 року.

У той же час, постачання товару по специфікації №2 здійснено позивачем - 03.08.2020, що підтверджується оформленою повноважними представниками сторін видатковою накладною від 03.08.2020 №10 та товарно-транспортною накладною від 03.08.2020 №Р10.

Електронним листом від 21.08.2020 директором позивача - Григорьєвою О.Ю. направлено на адресу відповідача повідомлення про готовність оплати штрафних санкцій у розмірі 187 488,00 грн за несвоєчасну поставку товару. При цьому, директор продавця звернувся з проханням оплатити повністю вартість товару по специфікації №2.

25 серпня 2020 року покупцем у повному обсязі здійснено оплату вартості товару по специфікації №2 у розмірі 576 000,00 грн. Дана обставина підтверджується платіжним дорученням від 25.08.2020 №252.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач вказує, що рішенням Господарського суду Харківської області від 04.03.2021 у справі №922/3779/20 стягнуто з ТОВ "Стінмаш" на користь ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" пеню в сумі 133 056,00 грн, штраф за порушення строків поставки понад 10 днів в розмірі 17 280,00 грн, штраф за порушення строків поставки понад 20 днів в сумі 57 600,00 грн, а також судовий збір в розмірі 3 974,71 грн. Позивач допустив прострочення поставки товару, а відповідачем застосовано притримання грошових коштів, відповідно до частини 3 статті 538 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем передбаченого укладеним між сторонами договором обов`язку щодо оплати поставленого позивачем товару, останній просив суд стягнути з відповідача 20 160,00 грн пені в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення, нарахованої у період з 19.08.2020 по 25.08.2020.

Відповідно до частин 1, 2 статті 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Згідно з частиною 3 статті 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

За приписами частини 1 статті 530 зазначеного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, пунктом 4 специфікації №2 встановлено, що оплата товару здійснюється протягом 15 календарних днів з дати постачання товару.

Отже, грошове зобов`язання підлягало виконанню відповідачем у строк, визначений умовами договору.

Товар відповідачем отриманий без зауважень та заперечень, видаткова накладна від 03.08.2020 №10, а також товарно-транспортна накладна від 03.08.2020 №Р10 підписані обома сторонами договору. Водночас, непоставлення товару в строк, не змінює погодженого сторонами строку проведення розрахунків за уже поставлений товар, та не є відкладальною умовою, чи умовою, з якою пов`язується можливість неналежної оплати поставленого товару.

25 серпня 2020 року покупцем у повному обсязі здійснено оплату вартості товару по специфікації №2 у розмірі 576 000,00 грн, тобто, з пропущенням визначеного договором строку на сім днів.

У зв`язку з вищевикладеним, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги посилання відповідача на те, що у останнього виникла можливість зупинити (притримати) свої зобов`язання щодо оплати товару, відповідно до частини 3 статті 538 ЦК України, оскільки позивач не виконав належним свої зобов`язання, обумовлені спірним договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання з оплати товару, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання, і він вважається таким, що прострочив, відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що за порушення строків розрахунків винна сторона сплачує на користь іншої сторони пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми, за кожен день такого прострочення, але не більше 10% від вартості специфікації.

Водночас, преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно зі статтями 1, 3 цього Закону, платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Зазначена правова позиція щодо розміру обчислення пені на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України викладена, зокрема, в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №907/65/18, від 19.12.2019 у справі №912/1153/19, від 30.01.2018 у справі №910/10224/14.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення пені в розмірі 1 321,97 грн, нарахованої у період з 19.08.2020 по 25.08.2020 на суму заборгованості в розмірі 576 000,00 грн із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ. В частині стягнення суми пені у розмірі 18 838,03 грн слід відмовити.

Відповідно до статей 73, 74, 77 ГПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Твердження відповідача про порушення судом строків складання повного тексту рішення, в силу вимог частини 2 статті 277 ГПК України, не є підставою для його скасування.

Враховуючи, що місцевим судом прийнято обґрунтоване та законне рішення, наведене вище порушення щодо строку складання повного тексту рішення не є підставою для скасування рішення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/4827/21 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Стінмаш" витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стінмаш" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/4827/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/4827/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/4827/21.

5. Матеріали справи №910/4827/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Є.Ю. Шаптала

С.А. Пашкіна