ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року м. Дніпро Справа № 904/146/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Малого приватного підприємства "ЛАРГО"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021р.

(суддя Загинайко Т.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 16.08.2021р.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОНГ-АГРО", смт. Софіївка

до Малого приватного підприємства "ЛАРГО", м. Кривий Ріг

про стягнення 197 822 грн. 11 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОНГ-АГРО" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Малого приватного підприємства "ЛАРГО" про стягнення 197 822 грн. 11 коп., що складається з: 99 358 грн. 55 коп. - заборгованості за товар, поставлений відповідно до умов Договору купівлі - продажу від 23.09.2019 №105, 90 614 грн. 49 коп. - пені, 3 715 грн. 78 коп. - 3% річних та 4 133 грн. 29 коп. - інфляційних втрат.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021р. позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з Малого приватного підприємства "ЛАРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОНГ-АГРО" 5 190 грн. 51 коп. - пені, 3 926 грн. 19 коп. - інфляційних нарахувань, 3 715 грн. 78 коп. - річних та 295 грн. 84 коп. - витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Мале приватне підприємство "ЛАРГО" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Одночасно в апеляційній скарзі апелянт просить суд поновити строк на подання апеляційної скарги.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання по суті.

Зокрема, Скаржник зазначає на тому, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надало оцінки доводам Позивача щодо положень п. 6.4 Договору № 105, укладеного між Позивачем та Відповідачем.

Скаржник вважає, що Позивачем недотримано вимоги п. 6.4 Договору щодо підтвердження обставин того, що саме Позивач є виробником Товару та здійснює його першу поставку. Внаслідок цього до Відповідача було застосовано санкції з боку державних органів у вигляді відмови в реєстрації податкової накладної щодо постачання товару, придбаного у Позивача.

Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги та надав оцінки обставинам справи щодо положень п. 9.5 Договору № 105, укладеного між Позивачем та Відповідачем.

Зокрема Апелянт вважає, що станом на дату звернення із вказаним позовом до суду Позивачем не було надано Відповідачу копії документів, передбачених п. 9.5 Договору № 105, тому, на думку Скаржника, з урахуванням приписів п. 5.5. Договору № 105, у Відповідача виникло право притримати оплату до отримання таких документів, за відсутності прострочення виконання зобов`язання боржника внаслідок прострочення кредитора.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОНГ-АГРО" просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає рішення законними та обгрунтованими, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які Позивач посилався як на підставу своїх вимог.

Крім того, Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що може надати підтвердження наявності трудових ресурсів та матеріальної бази для виробництва обсягу сільськогосподарської продукції, поставленої за договором купівлі- продажу № 105 від 23.09. 2019 р. наступними документами: податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2019 р.; звіт площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 01.12.2019р., в якому вказані 69 га посівної площі соняшнику та 2553,00 ц обсягу виробництва за 2019 рік; звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2019р., в якому вказані 69 га посівної площі соняшнику; договір № 1 на виконання робіт зі збирання соняшнику від 09.09.2019р., шляхом виконання механізованих робіт по збиранню соняшнику та Акт здачі-приймання виконаних робіт від 21.10.2019р..

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Чус О.В., Подобєда І.М..

Ухвалою Центрального апеляційного господасрького суду від 21.09.2021р. апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "ЛАРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021р. у справі № 904/146/21 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії ції ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 4 451,01 грн. та клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з відповідними доказами.

Від скаржника до суду надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з платіжним дорученням та заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, з відповідними доказами.

Розпорядженням керівника апарату суду від 19.10.2021 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Орєшкіної Е.В.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2021р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Малого приватного підприємства "ЛАРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. Зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 07.12.2021р., у зв`язку з виходом на роботу судді Подобєда І.М., - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021р., для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 904/146/21, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Чус О.В., Подобєд І.М..

Розпорядженням керівника апарату суду від 07.12.2021р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу, для розгляду справи, визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2021р., колегією суддів у складі: судді-доповідача Кощеєва І.М., суддів: Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В., справу №904/146/21 прийнято до свого провадження.

7. Встановлені судом обставини справи

10.09.2019р., між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОНГ-АГРО" (Покупець) та Малим приватним підприємством "ЛАРГО" (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу №97 (Договір №97), відповідно до п. 1.1 якого, продавець поставляє та передає у власність, а покупець приймає і здійснює оплату за сільськогосподарську продукцію - насіння соняшнику українського походження, врожаю 2019 р., код УКЗЕД (товар), на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 1.2 Договору№97, Продавець стверджує, що товар є товаром власного виробництва.

Відповідно до п. 3.1 Договору№97, ціна товару складає 8 800 грн. 00 коп. за 1 тонну, в т.ч. ПДВ-1466грн.67коп..

Загальна вартість договору складає 693 616 грн. 00 коп., в т.ч. 115 602 грн. 67 коп. (п. 3.2 Договору№97).

Датою поставки на момент переходу права власності вважається дата документальної фіксації факту переоформлення товару на покупця шляхом підписання відповідних документів (п. 4.2 Договору №97).

Договір вступає в силу від дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з даного договору (п. 9.2 Договору).

Крім того, 23.09.2019р., між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОНГ-АГРО" (Покупець) та Малим приватним підприємством "ЛАРГО" (Продавець) було укладено договір купівлі - продажу №105 (Договір №105), відповідно до п.1.1 якого продавець поставляє та передає у власність, а покупець приймає і здійснює оплату за сільськогосподарську продукцію - насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 р., код УКЗЕД 120600 (надалі- товар) на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору №105, ціна товару складає 8 000 грн. 00 коп. за 1 тонну, в т.ч. ПДВ-1 333 грн. 33 коп..

Загальна вартість договору складає 1 200 000 грн. 00 коп., в т.ч. 200 000 грн.00 коп. (пункт 3.2 Договору №105).

Датою поставки на момент переходу права власності вважається дата документальної фіксації факту переоформлення товару на покупця шляхом підписання відповідних документів (п. 4.2 Договору №105).

Договір вступає в силу від дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з даного договору (п. 9.2 Договору №105).

Також, згідно п. 5.1 Договору №97 та Договору№105, покупець здійснює оплату в розмірі 80% вартості товару в строк не пізніше трьох робочих днів з моменту переоформлення товару за п.п. 4.1., 4.2. Договору, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку Продавця та Договорі, та за умови отримання від продавця примірників наступних документів: - рахунку фактури із зазначенням кількості Товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до сплати; - видаткової та податкової накладних, виписаних на 100% товару у відповідності до діючого законодавства України. Покупець здійснює сплату решти 20% вартості Товару протягом трьох робочих днів після реєстрації податкової накладної на дану поставку Товару.

На виконання умов Договору №97 та Договору №105, позивач здійснив поставку товару відповідачу, а відповідачем було частково сплачено товар, що підтверджується наступним:

- згідно видаткової накладної №1 від 10.09.2019р. (а.с.15), відповідачу було поставлено 24,28 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 р. загальною вартістю 194792,81 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 24.09.2019р. (а.с.16а);

- згідно платіжних доручень №1064 від 18.09.2019р. (а.с.17) на суму 80 000,00 грн., №1069 від 20.09.2019р. (а.с18) на суму 80 000,00 грн., №1123 від 10.10.2019р. (а.с.19) на суму 124 465,76 грн. відповідачем було оплачено за вищевказану поставку у повному обсязі. Залишок з оплати складав 89 672,95грн..

- згідно видаткової накладної №2 від 12.09.2019р. (а.с.20), відповідачу було поставлено 54,54 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019р. загальною вартістю 464672,95 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 26.09.2019 р. (а.с.22);

- згідно платіжного доручення №1055 від 17.09.2019р. (а.с.23) відповідач сплатив 375000,00 грн. за вищевказану поставку;

- згідно видаткової накладної №3 від 24.09.2019р. (а.с.24), відповідачу було поставлено 34,24 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 р. загальною вартістю 258560,21 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 15.10.2019р. (а.с.26);

- згідно платіжного доручення №1089 від 27.09.2019р. (а.с.27) відповідач сплатив 100000,00 грн. за насіння соняшнику;

- згідно платіжного доручення №1098 від 01.10.2019р. (а.с.28) відповідач сплатив 698400,00 грн. за вищевказану поставку;

- згідно платіжного доручення №1132 від 21.10.2019р. (а.с.29) відповідач сплатив 100000,00 грн. за вищевказану поставку. Залишок з оплати складав 639 839,79грн.;

- згідно видаткової накладної №4 від 25.09.2019р. (а.с.30), відповідачу було поставлено 43,04 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019р. загальною вартістю 325933,49 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 16.10.2019р. (а.с.32);

- згідно видаткової накладної №5 від 25.09.2019о. (а.с.33), відповідачу було поставлено 26,64 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019р. загальною вартістю 200903,86 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 15.10.2019р. (а.с.35);

- згідно видаткової накладної №6 від 26.09.2019р. (а.с.36), відповідачу було поставлено 27,02 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019р. загальною вартістю 212360,99 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 15.10.2019р. (а.с.38).

За поясненнями позивача, переплата за видатковими накладними №1 та №3 була зарахована в рахунок оплати за іншими видатковими накладними.

Таким чином, свої зобов`язання з виготовлення та поставки Товару на адресу відповідача позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується підписаними обома сторонами вищевказаними видатковими накладними.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків за період з 10.09.2019р. по 30.09.2019р. між позивачем та відповідачем кінцеве сальдо складає 99 358,55 грн. (а.с.39).

Позивач направляв відповідачу вимогу вих. №3 від 16.06.2020р. (а.с.43), однак вона залишена без відповіді.

На момент розгляду справи відповідач за отримане насіння соняшнику розрахувався у повному обсязі.

Згідно п. 6.2. Договору купівлі-продажу № 97 від 10.09.2019 р. та Договору купівлі-продажу №105 від 23.09.2019р., передбачена відповідальність відповідача за затримку оплати товару, а саме у випадку, якщо покупець здійснює оплату пізніше строків, передбачених п. 5.1. Договору № 97 та Договору № 105, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,2% вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

На підставі п. 6.2 Договорів, Позивачем, за загальний період з 30.09.2019р. по 28.12.2020р., Відповідачу нараховано пеню у розмірі 90 614грн.49 коп..

На підставі ст. 625 ЦК України, позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних втрат в розмірі 4 133 грн. 29 коп., за загальний період з листопада 2019 р. по листопад 2020р. та 3% річних, за період з 30.09.2019р. по 28.12.2020р., розмірі 3 715 грн. 78 коп.

Позивач зазначає, що Відповідачем вказану суму не оплачено, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Відповідач просив суд про застосування строків позовної давності щодо нарахування штрафних санкцій.

За наслідками розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОНГ-АГРО" господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Причиною спору у даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача вартості поставленого на підставі договорів купівлі-продажу насіння соняшнику, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Нормами ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві в строк, установлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОНГ-АГРО" (Покупець) та Малим приватним підприємством "ЛАРГО" (Продавець) укладені договори купівлі-продажу № 97 від 10.09.2019 р. та №105 від 23.09.2019р. (далі договори).

Відповідно до п.1.1 договору № 97, продавець поставляє та передає у власність, а покупець приймає і здійснює оплату за сільськогосподарську продукцію - насіння соняшнику українського походження, врожаю 2019 р., код УКЗЕД (далі - товар) на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 1.2 Договору №97, продавець стверджує, що товар є товаром власного виробництва.

Відповідно до п. 3.1 Договору №97, ціна товару складає 8 800 грн. 00 коп. за 1 тонну, в т.ч. ПДВ-1466грн.67коп.

Загальна вартість договору складає 693 616 грн. 00 коп., в т.ч. 115 602 грн. 67 коп. (пункт 3.2 Договору №97).

Датою поставки на момент переходу права власності вважається дата документальної фіксації факту переоформлення товару на покупця шляхом підписання відповідних документів (п. 4.2 Договору №97).

Договір вступає в силу від дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з даного договору (п.9.2 Договору №97).

Відповідно до п.1.1договору № 105, продавець поставляє та передає у власність, а покупець приймає і здійснює оплату за сільськогосподарську продукцію - насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 р., код УКЗЕД 120600 (надалі- товар) на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору №105, ціна товару складає 8 000 грн. 00 коп. за 1 тонну, в т.ч. ПДВ-1 333 грн. 33 коп.

Загальна вартість договору складає 1 200 000 грн. 00 коп., в т.ч. 200 000 грн.00 коп. (п. 3.2 Договору №105).

Датою поставки на момент переходу права власності вважається дата документальної фіксації факту переоформлення товару на покупця шляхом підписання відповідних документів (п. 4.2 Договору №105).

Договір вступає в силу від дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з даного договору (п. 9.2 Договору №105).

Згідно п. 5.1 Договору №97 та Договору №105, покупець здійснює оплату в розмірі 80% вартості товару в строк не пізніше трьох робочих днів з моменту переоформлення товару за п.п. 4.1., 4.2. Договору, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку Продавця та Договорі, та за умови отримання від продавця примірників наступних документів: - рахунку фактури із зазначенням кількості Товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до сплати; - видаткової та податкової накладних, виписаних на 100% товару у відповідності до діючого законодавства України. Покупець здійснює сплату решти 20% вартості Товару протягом трьох робочих днів після реєстрації податкової накладної на дану поставку Товару.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг; неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо; інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку; права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку; підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку; відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи; копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами; обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством; вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством (ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

На виконання умов Договорів №97 та №105 позивач здійснив поставку товару відповідачу, а відповідачем було частково сплачено товар, що підтверджується наступним:

- згідно видаткової накладної №1 від 10.09.2019р. (а.с.15), відповідачу було поставлено 24,28 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 р., загальною вартістю 194 792,81 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 24.09.2019р. (а.с.16а);

- згідно платіжних доручень №1064 від 18.09.2019р. (а.с.17), на суму 80 000,00 грн., №1069 від 20.09.2019р. (а.с18), на суму 80 000,00 грн., №1123 від 10.10.2019р. (а.с.19), на суму 124 465,76 грн. відповідачем було оплачено за вищевказану поставку у повному обсязі. Залишок з оплати складав 89 672,95грн.;

- згідно видаткової накладної №2 від 12.09.2019р. (а.с.20), відповідачу було поставлено 54,54 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 р., загальною вартістю 464 672,95 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 26.09.2019р. (а.с.22);

- згідно платіжного доручення №1055 від 17.09.2019р. (а.с.23), відповідач сплатив 375000,00 грн. за вищевказану поставку;

- згідно видаткової накладної №3 від 24.09.2019р. (а.с.24), відповідачу було поставлено 34,24 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 р., загальною вартістю 258 560,21 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 15.10.2019р. (а.с.26);

- згідно платіжного доручення №1089 від 27.09.2019р. (а.с.27) відповідач сплатив 100 000,00 грн. за насіння соняшнику;

- згідно платіжного доручення №1098 від 01.10.2019р. (а.с.28) відповідач сплатив 698 400,00 грн. за вищевказану поставку;

- згідно платіжного доручення №1132 від 21.10.2019р. (а.с.29) відповідач сплатив 100 000,00 грн. за вищевказану поставку. Залишок з оплати складав 639 839,79 грн.;

- згідно видаткової накладної №4 від 25.09.2019р. (а.с.30), відповідачу було поставлено 43,04 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 р., загальною вартістю 325 933,49 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 16.10.2019р. (а.с.32);

- згідно видаткової накладної №5 від 25.09.2019 (а.с.33), відповідачу було поставлено 26,64 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 року загальною вартістю 200903,86 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 15.10.2019 (а.с.35);

- згідно видаткової накладної №6 від 26.09.2019 (а.с.36), відповідачу було поставлено 27,02 тон насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 року загальною вартістю 212360,99 грн. з ПДВ. Відповідна податкова накладна була зареєстрована 15.10.2019 (а.с.38).

За поясненнями позивача, переплата за видатковими накладними №1 та №3 була зарахована в рахунок оплати за іншими видатковими накладними.

Судом встановлено, що надані первинні документи на загальну суму складені між позивачем та відповідачем містять всі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і в розумінні вказаного Закону є такими, що підтверджують здійснення господарської операції по постачанню позивачем відповідачу товару.

Отже, свої зобов`язання з виготовлення та поставки Товару на адресу відповідача позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується підписаними обома сторонами вищевказаними видатковими накладними.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків за період з 10.09.2019 р. по 30.09.2019 р. між позивачем та відповідачем кінцеве сальдо складає 99 358,55 грн. (а.с.39).

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, строк оплати за отриманий товар є таким, що настав, і відповідач повинен був здійснити оплату за товар позивачу.

Позивач направляв відповідачу вимогу вих. №3 від 16.06.2020р. (а.с.43), однак вона залишена без відповіді.

Як встановлено судом першої інстанції, на момент розгляду справи відповідач за отримане насіння соняшнику розрахувався у повному обсязі, проте, з простроченням оплати.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як вже зазначалось, згідно п. 6.2. Договору купівлі-продажу № 97 від 10.09.2019 р. та Договору купівлі-продажу №105 від 23.09.2019 р., передбачена відповідальність відповідача за затримку оплати товару, а саме у випадку, якщо покупець здійснює оплату пізніше строків, передбачених п. 5.1. Договору № 97 та Договору № 105, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,2% вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за порушення строків оплати товару, за загальний період з 30.09.2019р. по 28.12.2020р., у розмірі 90 614грн.49 коп..

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення пені за несвоєчасну оплату товару за весь період прострочення без обмеження певного часового проміжку, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умови договорів №97 та №105 не містять іншого строку щодо стягнення пені, ніж передбачено нормами закону.

Перевіривши наданий позивачем та здійснений господарським судом першої інстанції розрахунок заявленої до стягнення пені, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір пені, з урахуванням п. 6 ст. 232 ГК України, за період з 30.09.2019р. по 29.03.2020р., становить 13 407 грн. 43 коп..

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач в ході розгляду справи заявив клопотання про застосування строку позовної давності щодо нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК Україн, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Відповідно до ч.ч. 4 ,5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесене до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся із позовною заявою про стягнення пені, за період з 30.09.2019р. по 28.12.2020р., в сумі 90 614 грн. 49 коп. - 06.01.2021р. згідно відбитку штампу Господарського суду Дніпропетровської області, оскільки на конверті, у якому позов надійшов до суду відсутній відбиток підприємства поштового зв`язку.

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що правомірним є нарахування пені, за період з 30.09.2019р. по 29.03.2020р., у сумі 13 407 грн. 43 коп..

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що з урахуванням строку позовної давності, пеня підлягає стягненню, за період з 06.01.2020р. по 29.03.2020р., у розмірі 5 190 грн. 51 коп..

З урахуванням викладених обставин, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у зв`язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індекса інфляції необхідно мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

За положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, зокрема наявність грошових зобов`язань відповідача щодо оплати вартості поставленого товару, на спірні правовідносини поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №910/10156/17 та від 16.05.2018р. у справі №686/21962/15-ц за наслідками неоднакового застосування норми права в подібних правовідносинах.

Стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову. Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017р. зі справи № 3-1522гс16, у постановах Верховного Суду від 26.10.2018р. зі справи № 922/4099/17, від 03.07.2019р. зі справи № 541/3253/15-ц, від 13.05.2021р. у справі № 910/4391/19.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання перед позивачем, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що у позивача виникло право на нарахування відповідачу інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

За розрахунком позивача, за період з 30.09.2019р. по 28.12.2020р., річні становлять 3 715 грн. 78 коп.,

інфляційні збитки, за загальний період з листопада 2019р. по листопад 2020р., скаладють 4 133 грн. 29 коп..

Перевіривши наданий позивачем та здійснений господарським судом першої інстанції розрахунок заявленої до стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду, що сума 3% річних є обґрунтованою та арифметично вірною, а інфляційні нарахування за вказаний період становлять 3 926 грн.19 коп.

Доводи апелянта про те, що Позивачем недотримано вимоги п. 6.4 Договору колегія суддів відхиляє, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що згідно видаткової накладної №6 від 26.09.2019р. Відповідач отримав товар - насіння соняшнику, українського походження, врожаю 2019 р., кількістю 27,02 т. на загальну суму 212 350,99 грн. з ПДВ. У цей же день була складена податкова накладна № 49, яка була зареєстрована та прийнята Державною податковою службою України 15.10.2019 року без будь-яких зауважень.

Згідно п.201.10 ст. 201 ПК України (в редакції від 01.07.2019 р., що була чинна на момент реєстрації вищевказаної податкової накладної, Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вонискладені.

Таким чином, Позивач діяв в межах діючого законодавства та зареєстрував податкову накладну 15 жовтня 2019 року.

Згідно вказаного Відповідачем відзиву Державної податкової служби України, причиною відмови у реєстрації податкової накладної № 24 від 16.09.2019 року визначено: надання платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Отже, Позивач не може нести відповідальність за надання Відповідачем документів, які складені з порушенням законодавства.

Колегія суддів також відхиляє доводи Скаржника про те, що Позивачем не було надано Відповідачу копії документів, передбачених п. 9.5 Договору № 105, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що Відповідач неодноразово отримував товар за даним договором та сплачував вартість отриманого товару, що свідчить про реальне виконання умов договору між сторонами без будь-яких зауважень. Разом з тим, колегія суддів зазначає на тому, що доказів направлення запиту на адресу позивача про отримання вищевказаного переліку документів повторно матеріали справи не містять.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені ст. 276 ГПК України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "ЛАРГО" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021р. у справі № 904/146/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна