номер провадження справи 27/184/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 Справа № 908/2710/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Камаєвій О.М., розглянувши матеріали справи

За позовом: Комунального некомерційного підприємства "Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" Василівської міської ради Запорізької області (вул. Лікарняна, 5, м. Василівка, Запорізька область, 71600, ідентифікаційний код юридичної особи 01992908)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Піки Максима Валерійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 )

про стягнення 64 600 грн. 00 коп.

за участю

представника позивача: Рибалко А.С., дов. № б/н від б/д

представник відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

22.09.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства "Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" Василівської міської ради Запорізької області про стягнення з Фізичної особи-підприємця Піки Максима Валерійовича 64 600 грн., оплачених платіжними дорученнями № 58 від 03.04.2020 та № 57 від 03.03.2020.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2710/21 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 27.09.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

11.10.2021 на адресу суду від Комунального некомерційного підприємства "Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" Василівської міської ради Запорізької області надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2710/21, присвоєно справі номер провадження 27/184/21.

Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 22.11.2021.

Ухвалою суду від 22.11.2021 розгляд справи відкладався, відповідно до ст. 216 ГПК України на 06.12.2021.

У судовому засіданні 06.12.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме на комплексі "Акорд".

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представнику позивача, який прибув судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача в судовому засіданні 06.12.2021 підтримав позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Просив суд стягнути з відповідача 64 600 грн. попередньої оплати, яка сплачена платіжними дорученнями № 58 від 03.04.2020 та № 57 від 03.03.2020.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Клопотань про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, письмового відзиву не надано. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал суду. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

Ухвала суду від 25.10.2021, яка була направлена на адресу відповідача (вул. 40 років Перемоги, 9/3, м. Василівка, Запорізька область, 71600) адресована відповідачу, повернулося на адресу суду з відміткою засобу поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Суд зважає на положення ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 4 та 5 ч. 6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, та Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази та вислухавши представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

03.04.2020 між Комунальним некомерційним підприємством "Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" Василівської міської ради Запорізької області (Покупець) та Фізичною особою-підприємцем Пікою Максимом Валерійовичем (Постачальник) укладено договір поставки товарів № 48.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товари Код ДК 021:20-4 - Машини для обробки даних (системний блок), а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору.

03.04.2020 між Комунальним некомерційним підприємством "Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" Василівської міської ради Запорізької області (Покупець) та Фізичною особою-підприємцем Пікою Максимом Валерійовичем (Постачальник) укладено договір поставки товарів № 49.

Відповідно до п. 3.1 договору № 49 сума договору складає 29 200 грн. 00 коп. без ПДВ.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товари Код ДК 021:20-0 - Комп`ютерне обладнання (Монітор, принтер), а покупець, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору № 48 сума договору складає 35 400 грн. 00 коп. без ПДВ.

Відповідно до п. 6.1 договорів договори вступають в силу з дня їх підписання і діють до 31.12.2020.

Якщо за місця по закінченню строку дії договору жодна з сторін не має претензій щодо виконання умовного договору, то він вважається продовженим на рік (п. 6.2 договорів №№ 48, 49).

Відповідно до 2.1 договорів №№ 48, 49 оплата за отримані товари здійснюється Покупцем згідно виданих Постачальником накладних.

Як зазначив позивач за усною домовленістю сторін, узгоджено постачання товару за умови 100% передоплати вартості цього товару.

Відповідачем було виставлено відповідачу рахунок № Счт-057 за договором № 48 від 03.04.2020 та № Счт-058 за договором № 49 від 03.04.2020.

Позивачем 03.04.2020 здійснено попередню оплату в загальному розмірі 64 600 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №№ 57, 58 від 03.04.2020.

В матеріалах справи містяться видаткові накладні № РНк-0000025 за договором № 48 від 03.04.2020 р. та № РНк-0000026 за договором № 49 від 03.04.2020.

На видаткових накладних представником позивача зроблено запис, що товар не отримано, про що складено протокол від 30.04.2020.

Відповідно до протоколу засідання робочої інвентаризаційної комісії по КПП «Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ВРР ЗО від 30.04.2020:

Бухгалтер Чирка ОТ.: за накладними №РНк-0000025 від 03.04.2020 р. та №РНк-0000026 від 03.04.2020 р. товари, а саме Монітори 17" в кількості 6 шт на суму 11700 грн, принтери лазерні НР Lazег Iet А4 в кількості 7 шт на суму 17500 грн., системні блоки Іntel G5400 в кількості 6 шт. на суму 35400 грн., всього на суму 64600 грн. від ФОП Піка М.В. не отримувались та на склад матеріально-відповідальній особі Павліченко Є.І. не передавались.

Заступник головного бухгалтера Карась Н.І.: оргтехніка від ФОП Піка М.В. за накладними №РНк-0000025 від 03.04.2020 р. та №РНк-0000026 від 03.04.2020 р. не отримувалась, незважаючи на постійні телефонні нагадування та обіцянки поставити оргтехніку.

Завідуюча складом Павліченко Є.І.: товари за накладними № РНк-0000025 від 03.04.2020р. та № РНк-0000026 від 03.04.2020 р. не надходили.

Комісія дійшла висновку, що факт надходження від ФОП Піка М.В. оргтехніки за накладними № РНк-0ОО0025 від 03.04.2020р. та № РНк-0000026 від 03.04.2020р., а саме Монітори 17" в кількості 6 шт. на суму 11700 грн., принтери лазерні НР Lazer Jet М А4 в кількості 7 шт на суму 17500 грн., системні блоки Intel G5400 в кількості 6 шт. на суму 35400 грн., всього на суму 64600 грн. не підтверджено, дебіторська заборгованість ФОП Піка М.В. в сумі 64600 грн. достовірна, і в бухгалтерському обліку відображена обґрунтовано.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання Договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Позивачем було надано відповідачу претензії щодо виконання останнім своїх зобов`язання, які отримані особисто ФОП Пікою М.В. 19.08.2020, про що свідчить підпис на другому аркуші претензій.

20.08.2020 була укладена додаткова угода до Договору № 49 від 03.04.2020 про розірвання договору у зв`язку із неможливістю відповідачем виконати свої зобов`язання за договором поставки та про зобов`язання повернути суму попередньої оплати за договором.

Відповідач товар своєчасно не поставив, передоплату не повернув, свої обов`язки за договором поставки на не виконав, про що свідчать: оборотно-сальдова відомість позивача по рахунку 1531 за період 01.04.2020 - 17.09.2021 та оборотно-сальдова відомість позивача по рахунку 631 за період 01.04.2020 - 17.09.2021.

Однак, матеріали справи не містять доказів повернення попередньої оплати відповідачем в розмірі 64 600 грн. 00 коп.

За таких обставин, з наведеного вище вбачається, що товар за договорами №№ 48, 49 від 03.04.2020 відповідачем не було поставлено позивачу, попередню оплату відповідач не повернув.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 64 600 грн. попередньої оплати є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2 270 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства "Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" Василівської міської ради Запорізької області, Запорізька область, м. Василівка до Фізичної особи-підприємця Піки Максима Валерійовича, задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Піки Максима Валерійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства "Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" Василівської міської ради Запорізької області (вул. Лікарняна, 5, м. Василівка, Запорізька область, 71600, ідентифікаційний код юридичної особи 01992908) 64 600 (шістдесят чотири тисячі шістсот) грн. 00 коп., 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено і підписано 13.12.2021.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.