Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021Справа № 910/12961/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Окуджаві Г. Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Фармінг Галичина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрей Агро"

про стягнення 514 997,17 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Берегуляк О. В.

від відповідача: Ніколов Д. П.

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Фармінг Галичина" (далі - ТОВ "Мрія Фармінг Галичина", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрей Агро" (далі - ТОВ "Спрей Агро", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 514 997,17 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ним була здійснена попередня оплата вартості товару відповідно до умов договору поставки обладнання № 10032021-2 від 10.03.2021 р. Однак, ТОВ "Спрей Агро" порушило свої зобов`язання за цією угодою та поставку обумовленого договором товару не здійснило, тому сплачені кошти мають бути повернуті позивачу.

У позові ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" просить стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 460 190,39 грн., пеню у сумі 7 148,71 грн., 30 % річних за користування чужими грошовими коштами у сумі 47 658, 07 грн., що разом становить 514 997,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 р. вказану заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників спору, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

До початку розгляду справи по суті представник відповідача заявив клопотання про перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні, мотивуючи його значною ціною позову, складним характером спірних правовідносин, великим обсягом доказів та клопотань, що будуть подані сторонами, великим значенням справи для сторін. Розглянувши вказане клопотання, суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 29.09.2021 р., відмовив у його задоволенні, як у необґрунтованому, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 250 ГПК України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про залишення заяви відповідача без задоволення або про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). За змістом ч. 3 ст. 12 ГПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

У порядку спрощеного позовного провадження, окрім малозначних справ, може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. 2 ст. 247 ГПК України).

У даному випадку, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд прийняв до уваги положення ч. 3 ст. 12, ч. 2 ст. 247 ГПК України та врахував ціну позову, характер спірних правовідносин, незначну складність справи, про що було зазначено в ухвалі суду від 16.08.2021 р. про відкриття провадження у справі. У той же час, характер спірних правовідносин та предмет доказування, велике значення справи для сторін, на які посилався представник відповідача у своєму клопотанні, не вимагають розгляду справи у загальному позовному провадженні, інших обґрунтованих доводів щодо наявності підстав для такого розгляду справи відповідач не навів, відтак, у задоволенні клопотання ТОВ "Спрей Агро" суд відмовив.

Також відповідач надав суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечив, зазначив, що на виконання умов договору № 10032021-2 від 10.03.2021 р. він здійснив належну поставку обумовленого товару ТОВ "Мрія Сервіс", яке є пов`язаною особою з ТОВ "Мрія Фармінг Галичина", що підтверджується товарно-транспортними накладними № Р2783/03 від 20.05.2021 р, № Р2783/02 від 20.05.2021 р. Вважав позов необґрунтованим та просив відмовити у його задоволенні.

Указаний відзив відповідач подав із порушенням процесуального строку, визначеного законом, разом з тим, заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для подання цього відзиву з огляду на наявність поважних причин. Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку, суд дійшов висновку, що воно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. 1, 2 ст. 114 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку для подачі відзиву, ТОВ "Спрей Агро" зазначило, що не отримало направлену позивачем позовну заяву з додатками та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 р. про відкриття провадження у справі, а з матеріалами справи № 910/12961/21 відповідач ознайомився лише 27.09.2021 р.

Перевіривши такі доводи, суд встановив, що у зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень у Господарському суді м. Києва (відповідне оголошення було розміщене на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/), ухвала Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 про відкриття провадження у справі № 910/12961/21 не була направлена відповідачу поштою, проте, була розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ураховуючи такі обставини та виходячи з того, що учасники справи мають рівні права на реалізацію всіх процесуальних прав і обов`язків, передбачених ГПК України, і суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, суд поновив ТОВ "Спрей Агро" процесуальний строк на подання відзиву ухвалою від 21.10.2021, занесеною до протоколу судового засідання.

Крім того, відповідачем було заявлене клопотання про надання додаткового строку на подання нотаріально засвідчених заяв свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте суд, розглянувши вказане клопотання, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 21.10.2021 р., відмовив у його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ГПК України заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

За змістом ст. 80 ГПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 16.08.2021 р. відповідачу, окрім встановленого 15-ти денного строку для подачі відзиву, також був наданий строк для подання клопотань, письмових доказів, висновків експертів (до 17.09.2021 р.).

У якості причини пропуску строку на подання доказів (заяв свідків з нотаріальним посвідченням їх підписів) відповідач вказує на значну завантаженість нотаріусів через сплив строків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» на подання юридичними особами інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності.

Однак, відповідачем не надано доказів його звернення до нотаріуса з метою нотаріального засвідчення підписів свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за результатами розгляду якого було б отримано відмову у посвідченні підписів вказаних свідків, враховуючи завантаженість нотаріуса, або інших доказів, які б свідчили про неможливість вчасного подання доказів.

Крім того, як вже зазначалось, відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Таким чином, можливість продовження встановленого судом процесуального строку обумовлена поданням відповідної заяви учасника справи до закінчення цього строку. При цьому, разом із одночасним поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія.

Проте, відповідач, подаючи заяву про продовження процесуального строку на подання доказів, не надав разом з цією заявою таких доказів (нотаріально засвідчених заяв свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ).

За таких обставин суд вирішив, що підстав для задоволення клопотання відповідача про надання додаткового строку на подання нотаріально засвідчених заяв свідків немає.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Також вказав, що надані відповідачем товарно-транспортні накладні № Р2783/03 від 20.05.2021 р, № Р2783/02 від 20.05.2021 р., якими відповідач обґрунтовує належну поставку товару, були підписані відповідальними особами іншої юридичної особи - ТОВ "Мрія Сервіс" із проставленням печатки цього товариства. Проте, вказане товариство не є учасником спірних правовідносин за договором поставки № 10032021-2 від 10.03.2021 р., а тому фактичної поставки товару позивачу не відбулось.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, повідомив, що ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" та ТОВ "Мрія Сервіс" є пов`язаними особами, враховуючи спільного засновника, що свідчить про домовленість сторін стосовно одержувача товару. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Установлено, що 10.03.2021 р. між ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" (покупець) та ТОВ "Спрей Агро" (постачальник) був укладений договір поставки обладнання № 10032021-2 від 10.03.2021 р. (далі - договір). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити, прийняти та оплатити обладнання, найменування, кількість, номенклатура (асортимент), вартість та інші характеристики якого визначаються у специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору (п. 1.1, 2.1).

Ціна на товар встановлюється у специфікаціях згідно договору (п. 5.1 договору). Оплата товару здійснюється покупцем після належного виконання постачальником п. 5.6 договору та надання постачальником покупцю документів, зазначених у п. 7.2 договору, якщо інший порядок не передбачено в додатках до договору (п. 5.5 договору). Оплата за товар здійснюється виключно на підставі отриманого покупцем рахунку з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 5.6 договору).

Поставка товару здійснюється в строки, узгоджені сторонами та зазначені в специфікації до договору, що є невід`ємною частиною цього договору, відповідно до Інкторемс 2010 р. Разом з товаром постачальник зобов`язаний надати покупцю: товарно-транспортну накладну; видаткову накладну, оформлену відповідно до чинного законодавства; рахунок-фактуру у разі поставки товару на умовах відстрочення платежу; документ, що посвідчує якість товару (п. 6.1, 7.2 договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою. Даний договір діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань по цьому договору (п. 9.1, 9.2).

Специфікацією до договору сторони погодили найменування товару (змішувальна станція для ЗЗР та добрив), його кількість (2 штуки), строк доставки 17.05.2021 р., граничний строк доставки 20.05.2021 р. та загальну вартість на суму 766 983,98 грн. Також сторони передбачили оплату товару наступним чином: 60 % від загальної вартості товару, що становить 460 190,39 грн., покупець сплачує у термін 5 календарних днів з дати виставлення рахунку постачальником; решту 40 % від вартості товару, що становить 306 793,59 грн. - у термін до 10 календарних днів, з моменту підписання сторонами акту прийому - передачі. Цією ж специфікацією сторони погодили графік інформування про готовність товару до поставки покупцю: за 2 дні до відвантаження та умови поставки - склад покупця (надання адреси складу при підтвердженні замовлення).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору та виставленого відповідачем рахунку № 2146 від 10.03.2021 р. позивач сплатив ТОВ "Спрей Агро" 60 % вартості обумовленого сторонами товару на суму 460 190,39 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 75 від 30.03.2021 р., копія якого наявна в матеріалах справи.

Проте, відповідач свого зобов`язання за договором поставки не виконав та товар покупцю не передав.

Позивач, вважаючи непоставку товару порушенням договору, 16.06.2021 р. повідомив постачальника (лист № 16/06-2) про односторонню відмову від договору поставки № 10032021-2 від 10.03.2021 р. та припинення його дії, посилаючись на п. 10.4 договору. У цьому ж листі просив ТОВ "Спрей Агро" протягом 3 календарних днів повернути попередню плату у сумі 460 190,39 грн. Аналогічний лист про припинення умов договору поставки та повернення попередньої оплати був направлений позивачем 19.07.2021 р.

У відповідь на вказані листи ТОВ "Спрей Агро" (листом від 16.07.2021 р.) повідомило, що товар ним був поставлений у повному обсязі, що підтверджується товарно-транспортними накладними № Р2783/03 від 20.05.2021 р, № Р2783/02 від 20.05.2021 р., разом із якими позивачу була передана видаткова накладна № 3807 від 16.06.2021 р. Проте, вказана видаткова накладна не була підписана покупцем та постачальнику не повернута.

У судовому засіданні представник відповідача також вказував на належне виконання ним умов договору та своєчасну поставку товару покупцю, проте суд, перевіривши такі доводи ТОВ "Спрей Агро", дійшов висновку, що вони є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 927/986/17 визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства.

Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги (товару) і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18).

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так само пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Документами, які є підставою для оприбуткування товару та внесення запису в облікові бухгалтерські реєстри, є накладні та товарно-транспортні накладні. При цьому вказані первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити та містити дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що у спірних правовідносинах доказами реального здійснення господарської операції є первинні документи, які підтверджують передачу товару покупцю (позивачу), тому належним і допустимим доказом поставки товару є видаткові та/або товарно-транспортні накладні у разі, якщо вони містять усі необхідні реквізити.

Разом з тим, судом встановлено, що у даному випадку надана відповідачем видаткова накладна № 3807 від 16.06.2021 р. на суму 766 983,98 грн. не відповідає вимогам, що пред`являються законом до первинних документів, а саме - вказана видаткова накладна була складена ТОВ "Спрей Агро" у односторонньому порядку та не була погоджена позивачем, оскільки не містить підпису уповноваженої особи ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" і такий підпис не скріплений печаткою позивача.

При цьому суд враховує, що за умовами договору поставки (п. 7.4) перехід права власності на товар до покупця відбувається в момент одержання товару покупцем, передачі покупцю супровідних документів та підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних на передачу товару відповідно до базису поставки.

Отже, видаткова накладна № 3807 від 16.06.2021 р., на яку посилався відповідач у якості доказу поставки товару позивачу, не відповідає вимогам, що пред`являються до первинних документів бухгалтерського обліку та є неналежним доказом у розумінні ст. 73-79 ГПК України.

Щодо товарно-транспортних накладних (далі - ТТН) № Р2783/03 від 20.05.2021 р, № Р2783/02 від 20.05.2021 р., то суд їх також не приймає до уваги з огляду на таке.

Зі змісту вказаних ТТН вбачається, що вони не підписані з боку ТОВ "Мрія Фармінг Галичина", при їх формуванні ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" зазначено лише у якості замовника, однак, товар за цими накладними був отриманий представниками іншої юридичної особи - ТОВ "Мрія Сервіс" (Кривим В. М. та Зорієм Р. М.) із проставлянням печатки вказаного підприємства з позначкою «для звітності та кадрових документів».

Крім того, у вказаних ТТН вантажоодержувачем товару вказано ТОВ "Мрія Фармінг Галичина", а пунктом розвантаження визначено - с. Беримівці Зборівського району, Тернопільської області та смт. Козова, Тернопільської області. У той же час, встановлено, що позивач не повідомляв ТОВ "Спрей Агро" адреси поставки товару, яка мала відбутись при підтвердженому замовленні покупця. При цьому позивач не міг повідомити вказані адреси, оскільки постачальник (відповідач) за 2 дні до відвантаження товару не повідомив покупця про готовність поставити товар, як це передбачено п. 7.2 договору та специфікації № 1 до договору.

Також зі змісту наявної в матеріалах справи нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_3, який обіймає посаду директора ТОВ "Мрія Фармінг Галичина", вбачається, що ТОВ "Спрей Агро" не повідомлялась адреса поставки товару. У цій же заяві свідок заперечив факт отримання від ТОВ "Спрей Агро" товару та засвідчив, що ним не видавались довіреності будь-яким особам на прийняття товару від імені ТОВ "Мрія Фармінг Галичина".

Крім того, встановлено, що в ТТН № Р2783/02 від 20.05.2021 р. одна адреса поставки не конкретизована (зазначена лише назва селищного пункту), а за другою адресою (Тернопільська обл., Козівський р-н, смт. Козова, вул. І. Богуна, буд. 8 А), відповідно до інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані інші товариства - ТОВ "Сіефджі Трейдинг", ТОВ "ТКГ", а також інші підприємства, що орендують складські приміщення за цією адресою, тобто вказана адреса не є адресою місцезнаходження ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" (як вказував відповідач).

Більше того, у матеріалах справи наявний лист ТОВ "Мрія Сервіс" № 07/09 від 07.09.2021р., у якому вказане товариство повідомило ТОВ "Спрей Агро", що під час часткової інвентаризації ТМЦ на своїх складських приміщеннях ним був виявлений помилково отриманий товар - змішувальні станції для ЗЗР та добрив, вантажовідправником яких є ТОВ "Спрей Агро". У цьому ж листі ТОВ "Мрія Сервіс" просило відповідача в найкоротші терміни повідомити про подальші дії, направлені на відвантаження цього товару.

Отже, зазначені товарно-транспортні накладні № Р2783/03 від 20.05.2021 р, № Р2783/02 від 20.05.2021 р. не є належними доказами, що підтверджують здійснення господарської операції відповідачем з поставки товару.

Також за висновком суду не свідчить про належне виконання взятих на себе зобов`язань відповідачем і надане ним електронне листування, оскільки воно здійснювалось між особами, які не є працівниками та уповноваженими особами ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" та з електронних адрес, що не належать відповідачу та не узгоджувались у договорі поставки.

Відповідно до ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Згідно з ч. 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Саме накладання електронного підпису завершує створення електронного документа.

Як було зазначено Касаційним господарським судом Верховного суду у постанові від 28.12.2019 по справі № 922/788/19, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Таким чином, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом без накладеного електронного цифрового підпису і тому не може розглядатися судом як доказ. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.06.2019 року у справі № 904/2882/18, від 24.09.2019 року у справі № 922/1151/18, від 16.03.2020 року у справі № 910/1162/19.

Пояснення відповідача про наявність зв`язку ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" із іншими товариствами, зокрема, ТОВ "Мрія Фармінг Тернопіль" та ТОВ "Мрія Сервіс", а відтак - мала місце переддоговірна домовленість ТОВ "Спрей Агро" із ТОВ "Мрія Фармінг Галичина", що товар буде доставлений на адресу ТОВ "Мрія Сервіс", суд до уваги не приймає, оскільки відносини за договором поставки № 10032021-2 від 10.03.2021 р. виникли у відповідача саме із ТОВ "Мрія Фармінг Галичина". При цьому ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" є самостійною юридичною особою та самостійно здійснює свою господарську діяльність.

А відповідно до п. 15.6 договору після його підписання всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються даного договору, втрачають юридичну силу.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено належними та вірогідними доказами факту поставки покупцю (ТОВ "Мрія Фармінг Галичина") погодженого сторонами у договорі № 10032021-2 від 10.03.2021 р. товару, а доводи відповідача є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Відповідно до п. 10.4 договору, якщо термін порушення строку поставки товару перевищує граничний строк поставки вказаний у договорі або специфікаціях до цього договору, покупець має право розірвання договору повністю або в частині, а постачальник повинен протягом 3 календарних днів з моменту направлення повідомлення покупцем про розірвання договору повернути на поточний рахунок покупця сплачені грошові кошти з непоставлений товар.

Згідно зі статтею 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

За приписами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як свідчать матеріали справи, позивач скористався своїм правом, наданим йому законом та договором щодо відмови від подальшої дії договору поставки у зв`язку із порушенням постачальником своїх зобов`язань за договором.

За таких обставин суд дійшов висновку, що договір поставки № 10032021-2 від 10.03.2021 р. на час розгляду даного спору є розірваним у односторонньому порядку і ця обставина має наслідком обов`язок відповідача повернути попередню оплату на вимогу позивача (в силу п. п. 10.4 договору), яка йому була надіслана 16.06.2021 та 19.07.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належну поставку товару на суму 460 190,39 грн. не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення попередньої оплати є правомірними, а тому підлягають задоволенню. Отже, позов ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 7 148,71 грн., нарахованих за порушення відповідачем договірних зобов`язань з поставки товару, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

За змістом ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У пункті 10.4 договору сторони погодили, що у випадку порушення постачальником строку повернення попередньої оплати за товар (за умови надіслання покупцем вимоги про повернення попередньої оплати постачальнику), постачальник виплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми повернення попередньої оплати за товар за кожен день прострочення.

Отже, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов`язання та в силу наведених приписів закону і умов договору, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій, з урахуванням встановлених у даній справі обставин та наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 7 148,71 грн., тобто, у заявленій позивачем сумі.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача відсотки за користування чужими грошовими коштами на суму 47 658, 07 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 ГК України відсотки за грошовими зобов`язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 10.10 договору у разі порушення постачальником строків поставки товару, передбачених цим договором, за який внесена покупцем повна або часткова попередня оплата, постачальник за користування грошовими коштами покупця зобов`язаний сплатити покупцю 30 % річних від суми коштів, сплачених покупцем, за період з дня оплати і до дня його фактичної поставки товару або дня повернення грошових коштів.

Таким чином, оскільки наведеними положеннями чинного законодавства та умовами договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачені відсотки за користування чужими коштами, то суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення цих відсотків у погодженому сторонами розмірі, підлягає задоволенню.

Здійснивши перевірку правильності нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню відсотки у сумі 47 658, 07 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Отже, позов ТОВ "Мрія Фармінг Галичина" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Фармінг Галичина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрей Агро" про стягнення заборгованості у сумі 514 997,17 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрей Агро" (03680, м. Київ, вул. Пшенична, буд. 2, ідентифікаційний код 37921986) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Фармінг Галичина" (47602, Тернопільська обл., смт. Козова, вул. І. Богуна, буд. 8А, ідентифікаційний код 39790466) попередню оплату у сумі 460 190 (чотириста шістдесят тисяч сто дев`яносто) грн. 39 коп., пеню у сумі 7 148 (сім тисяч сто сорок вісім) грн. 71 коп., 30 % річних за користування чужими грошовими коштами у сумі 47 658 (сорок сім тисяч шістсот п`ятдесят вісім) грн. 07 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 724 (сім тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 96 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 2 грудня 2021 року.

Повний текст рішення складений 7 грудня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.