РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2021Справа № 910/11871/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Бараненко Н.І. розглянув матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "ТАНАЇС" (02121, м.Київ, вул.Вербицького 22/1, код 21522949)

до 1) Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (02068, м.Київ, вул.О.Кошиця, буд.11, код 37388222)

2) Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва" (02091, м.Київ, Харківське шосе,148-а, код 39604270)

про визнання договору продовженим

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "ТАНАЇС" звернулось з позовом до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва" про визнання договору оренди №163/2018 від 17.01.2018 про передачу майна територіальної громади міста Києва продовженим на тих самих умовах та на той самий строк, на який він був укладений, а саме на 2 роки та 364 дні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.07.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, ухвалив справу розглядати за правилами загального провадження, підготовче засідання призначив на 07.09.2021.

25.08.2021 від відповідачів 1 та 2 надійшли відзиви на позовну заяву, в яких вони позовні вимоги не визнають,просять відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.09.2021 підготовче засідання було призначене на 28.09.2021, в зв`язку з перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному судове засідання 07.09.2021 не відбулось.

28.09.2021 у підготовчому засіданні була оголошена перерва до 26.10.2021.

26.10.2021 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 16.11.2021.

В судовому засіданні 16.11.2021 суд розпочав розгляд справи по суті та оголосив перерву до 25.11.2021.

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги,просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечували.

В судовому засіданні 25.11.2021 відповідно до статті 240 ГПК Украйни судом оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.01.2018 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Танаїс» (орендар), відповідачем 1 - Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець) та відповідачем 2 -Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (балансоутримувач) укладений договір оренди №163/2018 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору, орендодавець на виконання пункту 61 додатку 2 до протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 05.12.2017 № 72, розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 17.01.2018 №13 «Про погодження змін до істотних умов договорів про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду у Дарницькому районі» передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - Об`єкт, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вербицького,22/1, для розміщення суб`єктів господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (ремонт комп`ютерної та побутової техніки).

Згідно з абзацом 2 пункту 2.1. договору, об`єктом оренди є нежитлові приміщення, загальною площею 12,70 кв. м, в т.ч. на І поверсі - 12,70 кв. м, згідно з викопіюванням з поверхневого плану, що складає невід`ємну частину цього договору.

Пункт 2.2. договору, передбачає, що вартість об`єкта згідно із затвердженим актом оцінки майна або висновком про вартість майна станом на 31 липня 2017 року становить 231 510 грн. 00 коп.

Пункт 2.4. договору встановлює, що Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом у термін, указаний у цьому договорі , але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж на три роки - не раніше дати державної реєстрації цього Договору) та акта приймання-передачі об`єкта.

Відповідно до пункту 3.1. договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21 квітня 2015 року №415/1280, і становить без ПДВ: 79 грн. 83 коп.за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць оренди станом на 01 січня 2018 року 1013 грн. 82 коп.

Пункт 3.1.1. договору, встановлено, що відповідно до пункту 11 Рішення Київської міської ради від 21 квітня 2015 року №415/1280 із змінами та доповненнями встановлено, що до 01 березня 2018 року, але не пізніше дати набуття чинності новою редакцією Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, для об`єктів оренди, дата оцінки яких встановлена після 01 вересня 2014 року, орендні ставки, визначені Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, застосовується у розмірі 50% встановленого обсягу, що в цілому складає 506,91 грн. за базовий місяць оренди.

Згідно з пунктом 9.1. договору, цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 17 січня 2018 року до 15 січня 2021 року.

У пункті 9.7. договору, сторони передбачили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються відповідним договором, який є невід`ємною частиною цього Договору.

За актом приймання-передачі об`єкта оренди до договору № 163/2018 від « 17» січня 2018 року орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Вербицького,22/1 загальною площею 12,7 кв.м. для розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (ремонт комп`ютерної та побутової техніки).

Відповідно до Додаткової угоди від 17 січня 2018 року про внесення змін до договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №167/2014 від 29 вересня 2014 року вищевказаний договір є новою редакцією цього договору №167/2014 від 29 вересня 2014 року з продовженням терміну його дії.

Заявою від 15.01.2021 №1 (вх. №101/241 від 18.01.2021) ТОВ «Науково-виробнича фірма «Танаїс» звернулось до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації з проханням продовжити термін дії договору №163/2018 від 17.01.2018 на 5 (п`ять) років.

Заявою від 11.03.2021 №4 (вх. №101/1385) ТОВ «Науково-виробнича фірма «Танаїс» повторно звернулось до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації з проханням продовжити термін дії договору №163/2018 від 17.01.2018 на 5 (п`ять) років.

Як стверджує позивач, заяву орендодавця - Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про припинення договору або зміну його умов протягом 1 (одного) місяця після закінчення строку дії договору орендар - ТОВ «Науково-виробнича фірма «Танаїс» не отримувало.

В позовній заяві позивач посилаючись на статті 11, 509, 626, 627, 759, 760 Цивільного кодексу України (ЦК Украіни), статтю 283 Господарського кодексу України (ГК України) та Закон України ««Про оренду державного та комунального майна» від 03 жовтня 2019 р., зазначає, що для продовження дії договору оренди за «мовчазною згодою» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє повідомлення однієї із сторін договору у встановлений строк, про припинення або зміну умов договору. Станом на момент складення даного позову позивач не повернув відповідачу приміщення, продовжує ним користуватись та регулярно сплачує орендну плату та комунальні платежі, що підтверджуються квитанціями які додаються, а відповідач приймає оплату та не заперечує проти неї. Протягом місяця після закінчення цього строку було відсутнє заперечення орендодавця щодо продовження договору. Отже, договір оренди №163/2018 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 17 січня 2018 року є продовженим на тих самих умовах та на той самий строк, на який він був укладений.

Крім того, позивач посилається розділ 7 Статуту ТОВ «Науково- виробнича фірма «Танаїс», відповідно до якого основною діяльністю підприємства є музейна діяльність, в т.ч. пошук предметів старовини, реставрація, обмін та продаж, а за абзацом 2 частини 2 статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що право на отримання в оренду державного та комунального майна, що не міститься в Переліку першого типу, без проведення аукціону також мають музеї.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.07.2021 за кодом 25 основним видом економічної діяльності ТОВ «Науково-виробнича фірма «Танаїс» є функціонування музеїв. Таким чином, позивач вважає, що договір оренди №163/2018 від 17.01.2018 може бути продовжений без проведення аукціону.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 ЦК України, Глави 30 ГК України (параграф 5) та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з частиною 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 ст. 283 ГК України).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

3 жовтня 2019 року був прийнятий Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ (далі Закон № 157-ІХ). Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ , цей Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та введений в дію з 1 лютого 2020 року.

Відповідно до преамбули Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ, цей Закон регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна.

Орендоване за договором майно є комунальним, а тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ.

Пунком 5 Прикінцевих та перехідних положень, визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про оренду державного та комунального майна" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше:набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Судом встановлено, що договір оренди № 163/2018 від 17.01.2018, був укладений до набрання чинності Законом № 157-ІХ та припинив свою дію 15 січня 2021 року, даний факт не заперечується сторонами.

Отже, договір оренди № 163/2018 від 17.01.2018 припинив свою дію після 1 липня 2020 року, як визначено в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень, , тому повинен продовжуватись в порядку, визначеному цим Законом, за результатами проведення аукціону (частина 1 статті 18 Закону).

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 13 Закону № 157-ІХ, об`єкти державної та комунальної власності передаються в оренду за результатами проведення аукціону виключно в ЕТС, у тому числі аукціону, предметом якого є право на продовження договору оренди об`єкта згідно із статтею 18 цього Закону.

Частиною 3 статті 18 Закону визначено, що договори оренди можуть бути продовженими на той самий строк , на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Аналогічні умови передбачені Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна»

Доказів звернення позивача з заявою до орендодавця про продовження договору за три місяці до закінчення строку дії договору оренди суду не надано.

Перше звернення про продовження договору оренди листом № 1 датоване лише 15.01.2021 ( дата припинення строку договору оренди).

Відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 18 Закону, без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону. Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» право на отримання в оренду державного та комунального майна, що не міститься в Переліку першого типу, без проведення аукціону також мають музеї.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на абзац 4 частини 2 статті 18 та абзац 2 частини 2 статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», та Статут позивача, вказує, що відповідно до Статуту та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осі, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності позивача є музейна діяльність, тому договір оренди № 163 /2018 від 17.01.2018 може бути продовжений без проведення аукціону.

Посилання позивача на Статут Товариства, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.07.2021, згідно з яким за кодом 25 основним видом економічної діяльності ТОВ «Науково-виробнича фірма «Танаїс» є функціонування музеїв, джерела засобів масової інформації та договори про співробітництво №1 від 22.05.2020, про співпрацю №1/21 від 20.01.2021, Дозвіл на проведення археологічних розвідок, розкопок, а також досліджень решток життєдіяльності людини, що міститься під земною поверхнею, під водою №22-027-11/21 від 10.06.2021, №22-026-П/21 від 10.06.2021, почесну грамоту № 146 від грудня 2004 року та диплом Всеукраїнського фестивалю журналістики «Людина і зброя» від 2005 року є безпідставними та не заслуговують на увагу суду, оскільки об`єкт оренди використовується позивачем не для розміщення музею, а для розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (ремонт комп`ютерної та побутової техніки ) (пункт 1 договору).

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач, всупереч ст. ст. 76, 77 ГПК України, під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги та свідчили про наявність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову , з покладенням судового збору на позивача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченими розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 09.12.2021.

Суддя О.М.Ярмак