ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. Справа №909/511/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

О.І. Матущак,

секретар судового засідання М.С. Кіра

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Дічука Ігоря Юрійовича б/н від 03.09.2021 року (вх. № 01-05/3008/21 від 06.09.2021 року)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2021 року (суддя О.В. Малєєва; повний текст рішення складено 23.08.2021 року)

у справі №909/511/21

за позовом: Громадської спілки Організація колективного управління авторськими і суміжними правами (надалі ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Мьюзік (надалі ТзОВ Бест Мьюзік)

до відповідача: Фізичної особи підприємця Дічука Ігоря Юрійовича (надалі ФОП Дічук І.Ю.)

про стягнення 113500,00 грн за незаконне використання музичних творів,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Гуйда Д.М. адвокат (довіреність б/н від 01.01.2021 року);

від відповідача: Осташек В.І. адвокат (ордер серія КВ № 468696 від 01.11.2021 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву

01.06.2021 року ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Мьюзік звернулась до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП Дічука І.Ю. про стягнення 113500,00 грн за незаконне використання музичних творів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ФОП Дічук І.Ю. порушив майнові авторські права ТОВ "Бест Мьюзік" на музичні твори "Ти тільки мій" та "Україна колядує" (виконавець - Ірина Федишин), оскільки відповідач без дозволу правовласника та без виплати авторської винагороди здійснював публічне виконання з комерційною метою вказаних музичних творів, у зв`язку з чим просить стягнути компенсацію за незаконне використання двох музичних творів у сумі, що еквівалентна 25-ти прожитковим мінімумам для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року, що становить 56750,00 грн за кожен музичний твір, разом 113500,00 грн.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 10855/21 від 14.07.2021 року) заперечує проти позовних вимог з підстав їх незаконності та необгрунтованості.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2021 року у справі №909/511/21 (суддя О.В. Малєєва) задоволено позов ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» в інтересах ТзОВ «Бест Мьюзік». Стягнуто з ФОП Дічука І.Ю. на користь ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» в інтересах ТзОВ «Бест Мьюзік» 113500,00 грн за незаконне використання музичних творів.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що ТзОВ «Бест Мьюзік» на підставі договору № 09-ПФ від 01.06.2016 року про передачу виключних авторських і суміжних прав належать майнові авторські права на музичні твори "Ти тільки мій" та "Україна колядує" (виконавець - Ірина Федишин), а ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами відповідно до договору №АВ110620 від 26.06.2020 року про управління майновими авторськими правами має право збирати винагороду за публічне виконання цих творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів. Позов пред`явлено ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами в інтересах ТОВ "Бест Мьюзік". Використання музичних творів "Ти тільки мій" та "Україна колядує" (виконавець - Ірина Федишин), зокрема в магазині «Смаколик», що знаходиться на вул. Грушевського, с. Микуличин Івано-Франківської обл. (суб`єкт господарювання ФОП Дічук І.Ю.) повинно здійснюватись лише з дозволу особи, у якої наявні майнові права щодо цих об`єктів авторського права. Суд зазначив, що наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а саме: акт фіксації використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання №10/03/21 від 10.03.2021 року; додаток до акту фіксації №10/03/21 від 10.03.2021 року, диск відеозвукозапису, фіскальний чек від 10.03.2021 № та квитанція від 10.03.2021 №3933, які суд прийняв в якості належних і допустимих, свідчать, що відповідач у своїй господарській діяльності використовував спірні музичні твори без відповідного договору від суб`єкта авторського права чи організації колективного управління, що є порушенням вимог Закону України Про авторське право і суміжні права. А тому, саме ФОП Дічук І.Ю., який здійснює господарську діяльність у відповідному магазині, несе відповідальність за додержання в ньому вимог Закону щодо охорони права на об`єкти інтелектуальної власності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ФОП Дічук І.Ю. подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2021 року у справі №909/511/21, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позову. Скаржник заперечує повноважність ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами щодо заявлення даного позову. Вважає, що належним і допустимим доказом правомочності ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами у цій справі є каталог організації, розміщений на її офіційному веб-порталі, до якого на час прийняття оскаржуваного рішення не включені музичні твори Ірини Федишин «Україна колядує» та «Ти тільки мій». Звертає увагу на те, що відповідно до реєстру організацій колективного управління, розміщеного на офіційному сайті Мінекономіки, ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами не дозволяється здійснювати діяльність у сферах пов`язаного та розширеного колективного управління до її акредитації у відповідності з Законом (п. 16 Реєстру). Покликається на те, що права автора ОСОБА_1 (творчий псевдонім ОСОБА_2 ) на музичні твори «Україна колядує» та «Ти тільки мій» не засвідчені в установленому порядку свідоцтвом, виданим уповноваженим органом. Стверджує, що оскільки зафіксовані ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами 10.03.2021 року події не можуть розцінюватись як публічне виконання в розумінні ЗУ «Про авторські і суміжні права» (декламація, гра, спів відповідачем не вчинялись), відсутнє правопорушення, передбачене ст. 50 Закону, за яке на відповідача може бути покладена відповідальність. Також вважає необгрунтованим висновок суду про те, що відповідач використовував вказані музичні твори з комерційною метою. Зауважує, що суд не мав права використовувати, як базу для нарахування компенсації тарифи, які встановлені в порядку визначеному Законом. В свою чергу вважає, що єдиною базою нарахування компенсації в умовах невиконання ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами вимог Закону щодо тарифів, може бути виключно Постанова КМУ від 18.01.2003 року № 72, а саме 10% від мінімальної заробітної плати на 01.01.2021 року (6000,00 грн. * 10% = 600,00 грн.).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу повністю заперечує проти доводів скаржника. Зокрема, зазначає, що між ОСОБА_1 , як правовласником, та ТОВ «Бест Мюзік», як видавцем, укладено договір про передачу виключних авторських і суміжних прав від 01.06.2016 № 09-ПФ. Відповідно додатку до договору- 1 від 28.11.2016 передано права на фонограму/виконання твору "Україна колядує"; відповідно до додатку до договору-1 від 12.06.2017 передано права на фонограму/виконання твору "Ти тільки мій" (виконавець - Ірина Федишин). На підставі договору про управління майновими авторськими правами від 26.06.2020 №АВ110620 ГС "ОКУАСП" має право збирати винагороду за публічне виконання цих творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів. Позовні вимоги у даній справі стосуються незаконного використання відповідачем творів «Україна колядує» і «Ти тільки мій» (виконавець - Ірина Федишин), які знаходиться у каталозі позивача і передані в управління від правовласника ТзОВ «Бест Мьюзік». На спростування доводів відповідача про відсутність на сайті у каталозі ГС «ОКУАСП» творів, які стосуються предмету позову, зазначає, що ці твори знаходяться на сайті ГС «ОКУАСП» у відповідному каталозі за наступними номерами: №1538 «Україна колядує» і №1971 «Ти тільки мій». Звертає увагу, що починаючи з 24 вересня 2021 року ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» акредитована у сфері розширеного колективного управління «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів» строком на три роки, що підтверджується відповідними Наказом Мінекономіки та Рішенням комісії з акредитації ОКУ. Відповідно до частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Наказ Мінекономіки на виконання Рішення комісії з акредитації ОКУ був виданий лише 24 вересня 2021 року, тобто не існував на момент розгляду справи в суді першої інстанції, тому позивач не міг його подати з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Вважає, що вищевказаними аргументами та матеріалами справи спростовуються доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі. Просить залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2021 року у справі №909/511/21, апеляційну скаргу ФОП Дічука І.Ю. без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржене рішення суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи

ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» є організацією колективного управління, що підтверджується витягом з Реєстру організацій колективного управління від 15.09.2020 року № 18 (а.с.11-12, т.1).

Згідно з пунктом 2.2 Статуту ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» напрямами діяльності організації є фіксація фактів правопорушень авторського права (а.с.129, т.1).

01.06.2016 року між ОСОБА_1 (творчий псевдонім ОСОБА_2 ) (правовласник) та ТзОВ "Бест Мьюзік" (видавець) укладено договір про передачу виключних авторських і суміжних прав №09-ПФ, відповідно до якого правовласник передає видавцю, належні правовласнику виключні майнові права на об`єкти, зазначені в додатках до договору, що означає право видавця використовувати об`єкти протягом строку і на території способами, зазначеними в п. 2.2 договору. За надані виключні майнові права на об`єкти видавець зобов`язується виплачувати правовласнику роялті та виконувати інші зобов`язання, покладені на нього договором (а.с.173-178, т.1.).

Згідно з п. 2.3 договору №09-ПФ від 01.06.2016 року права на використання об`єктів вважаються переданими видавцю в момент підписання договору та відповідних додатків до нього.

З метою організації збору винагороди за використання об`єктів, способами, зазначеними, в п. 2.2 договору, в тому числі за відтворення об`єктів в формі звукового або аудіовізуального запису в особистих цілях, видавець має право частково передавати права на використання об`єктів в управління організації, що здійснює управління правами на колективній основі, або іншій аналогічній організації, а також має право наділити таку організацію правом видавати дозволи (субдіпензії) на відповідні способи використання і на збір відповідної винагороди в порядку, визначеному договором між такою організацією і видавцем з обов`язковою реєстрацією правовласника у відповідному каталозі такої організації. Видавець зобов`язаний вибрати відповідну організацію для збору винагороди на основі сумлінності. Умови, на яких буде здійснюватися використання об`єктів кінцевими користувачами, в такому випадку будуть визначатися договорами між такою організацією і кінцевими користувачами (п. 2.4 договору №09-ПФ від 01.06.2016 року).

У відповідності до пункту 2.8 договору №09-ПФ від 01.06.2016 року правовласник передає видавцю право здійснювати будь-які юридичні дії відповідно до чинного законодавства України з метою забезпечення майнових суміжних і/або авторських прав на об`єкти, в тому числі шляхом фіксації фактів порушення суміжних і/або авторських прав, пред`явлення претензій, заяв, судових позовів, представляти і захищати майнові і немайнові інтереси, а також здійснювати будь-які, за вибором видавця, юридичні дії, пов`язані з неправомірним використанням об`єктів, права на які передані видавцю відповідно до умов цього договору.

Строк договору №09-ПФ від 01.06.2016 року визначено в п.1.20 період часу, який починає обчислюватись з моменту підписання сторонами договору і триває до 31.12.2017 року, якщо інше не передбачено в додатках до договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом строку, а в частині виконання фінансових зобов`язань - до повного їх виконання. При відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору за 30 і більше днів до закінчення терміну його дії, договір вважається автоматично пролонгованим на тих же умовах і на той самий строк (п. 8.1 договору №09-ПФ від 01.06.2016 року).

В матеріалах даної справи відсутні докази про припинення дії договору №09-ПФ від 01.06.2016 року, а тому він вважається пролонгованим.

Відповідно до додатків від 28.11.2016 року, 12.06.2017 року до договору №09-ПФ від 01.06.2016 року ОСОБА_1 (творчий псевдонім ОСОБА_2 ) (правовласник) передала ТзОВ "Бест Мьюзік" (видавець) права на фонограми/виконання творів "Україна колядує" та "Ти тільки мій" (а.с.33, 36-38, т.1).

26.06.2020 року між ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» (організація) та ТзОВ "Бест Мьюзік" (правовласник) укладено договір про управління майновими авторськими правами №АВ110620, відповідно до якого правовласник надає організації повноваження (невиключне право) здійснювати управління майновими правами на об`єкти авторських прав (у тих сферах, про які йдеться в цьому договорі), що належать правовласнику, а саме: дозволяти та/або забороняти в інтересах правовласника використання таких об`єктів третіми особами, а також здійснювати інші дії передбачені цим договором та законом (а.с. 19-22, т.1).

Згідно з пунктом 2.2 договору №АВ110620 від 26.06.2020 року надання повноважень на управління правами за цим договором передбачає право на укладання організацією договорів про надання дозволів на використання об`єктів авторських прав третіми особами та/або договорів про виплату винагороди за використання об`єктів авторських прав, здійснення функцій по розподілу та виплаті такої винагороди, а також здійснення будь-яких інших функцій, які прямо не заборонені законом.

Правовласник уповноважує організацію отримувати від третіх осіб, зокрема від організацій колективного управління винагороду, зібрану ними за використання об`єктів авторського права (переданих в управління правовласником організації), у тому числі впродовж періодів, передуючих укладенню цього договору (п. 2.5 договору №АВ110620 від 26.06.2020 року).

В пункті 4.1 договору №АВ110620 від 26.06.2020 року зазначено, що згідно цього договору організація отримує повноваження здійснювати управління майновими правами правовласника на колективній основі щодо наступних видів використання об`єктів авторських прав: публічне використання об`єктів авторських прав (творів) (п. 4.1.1): публічне виконання об`єктів авторських прав (творів) (п. 4.1.1.1); публічне сповіщення авторських прав (творів) (п. 4.1.1.2).

Відповідно до п. 4.3 договору №АВ110620 від 26.06.2020 року правовласник передає організації за цим договором невиключне право здійснювати збір винагороди при використанні об`єктів майнових авторських прав щодо способів, зазначених в пункті 4.1.1.1 та 4.1.1.2 договору.

Згідно з пунктом 6.1 договору №АВ110620 від 26.06.2020 року організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав правовласника на об`єкти авторських прав, повноваження на управління якими передані організації за цим договором.

За змістом п. 6.2 договору №АВ110620 від 26.06.2020 року організація має право вживати будь-яких законних заходів, направлених на захист майнових прав правовласника, в тому числі - здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторських прав.

У відповідності до пункту 9.1 договір №АВ110620 від 26.06.2020 року вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє безстроково.

В додатковій угоді № 1 від 01.07.2020 до договору №АВ110620 від 26.06.2020 року сторони узгодили, що у разі звернення до суду з позовом в інтересах і на користь правовласника організація має право вимагати присудження на свій рахунок (та має право отримувати на свій рахунок) сум коштів, яких стосується позов (а.с.127, т.1).

Довіреністю від 01.07.2020 року ТзОВ "Бест Мьюзік" уповноважило ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» здійснювати будь-які дії направлені на реалізацію положень договору про управління майновими авторськими правами від 26.06.2020 року, в тому числі звертатись до суду в інтересах і на користь довірителя із стягненням компенсації, збитків або інших сум на рахунок повіреного (для їх подальшого перерахування довірителю на погоджених за договором умовами), реалізовувати право на апеляційне та касаційне оскарження, представляти інтереси довірителя в судах будь-яких інстанцій, в тому числі в Верховному Суді. Для реалізації зазначених повноважень повірений залучає власних представників без додаткового їх погодження із повіреним (а.с.128, т.1).

Надання ТзОВ "Бест Мьюзік" позивачу повноважень щодо конкретних об`єктів авторського права підтверджується: деклараціями-дорученнями від 26.06.2020 року до договору №АВ110620 від 26.06.2020 року щодо музичних творів "Ти тільки мій" та "Україна колядує" (виконавець Ірина Федишин) (а.с.25-26, т.1).

Одночасно з декларуванням ТзОВ "Бест Мьюзік" надало ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» попередню письмову згоду (дозвіл) на фіксацію фактів використання зазначених об`єктів авторського права та на звернення з позовом до суду з метою захисту порушених прав та здійснення будь-яких інших дій як для захисту прав правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами щодо зазначених об`єктів.

В додатку від 26.06.2020 року до договору про управління майновими авторськими правами №АВ110620 від 26.06.2020 року сторони узгодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає організація. За загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується договір, в цілому і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою ніж сума еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань). Водночас, щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче, ніж сума еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань) (а.с.24, т.1).

10.03.2021 року представник ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» Швець С.П., який діяв на підставі довіреності від 23.02.2021 року, склав акт фіксації №10/03/21 використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання (з додатком) про те, що у приміщенні магазину "Смаколик" за адресою: с. Микуличин, вул. Грушевського, в якому здійснює господарську діяльність ФОП Дічук І.Ю., зафіксований факт публічного виконання музичних творів "Ти тільки мій" та "Україна колядує" (виконавець Ірина Федишин), суб`єктом майнових авторських прав щодо яких (музичних творів) є позивач. Фіксування використання музичних творів здійснювалося за допомогою відеокамери Sony. В акті відсутня інформація про підставу використання музичних творів в публічному закладі та підпис представника публічного закладу (а.с.43-44, т.1).

На підтвердження зазначених обставин суду позивач надав копії фіскального чека від 10.03.2021 № та квитанції від 10.03.2021 №3933, виданих в магазині «Смаколик» за адресою: с. Микуличин, вул. Грушевського, в якому здійснює господарську діяльність ФОП Дічук І.Ю. (а.с. 45, т.1).

Суд першої інстанції, відтворивши в судовому засіданні 11.08.2021 року наданий позивачем відеозапис від 10.03.2021 року, встановив, що цей відеозвукозапис зафіксував обставини відвідування представником позивача магазину "Смаколик" та придбання в ньому кави "Американо з молоком", факт звучання в цьому магазині музичних творів "Ти тільки мій" та "Україна колядує" (виконавець Ірина Федишин). Відеозвукозапис якісний, послідовний, безперервний, що відповідає вимогам достовірності доказів (ч. 1 ст. 78 ГПК України). Гучність музичних творів змінюється залежно від пересування представника позивача по магазину. Це свідчить про використання стаціонарних технічних пристроїв звуковідтворення.

Підставою позову у даній справі є незаконне використання відповідачем об`єктів авторського права - двох музичних творів "Ти тільки мій" та "Україна колядує" (виконавець Ірина Федишин), у зв`язку з чим заявлено о стягнення компенсацію в сумі, еквівалентній 25-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року, що становить 56750,00 грн за кожну пісню, разом 113500,00 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 421 ЦК України суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

У відповідності до частини 3 статті 426 Цивільного кодексу України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону (ст. 435 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статтею 440 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до положень статті 441 Цивільного кодексу України використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Публічне виконання - подання творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час (ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Статтею 7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

В силу положень пункту 2 частини 3 статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані (ч. 1 ст. 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління.

Правові засади діяльності організацій колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав в Україні визначаються Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" організація колективного управління - громадське об`єднання зі статусом юридичної особи, зареєстроване в Установі, що не має на меті отримання прибутку, засноване виключно правовласниками, діяльність якого спрямована на колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав.

В Законі України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" законодавець розмежував різновиди колективного управління.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" добровільне колективне управління - колективне управління, що здійснюється організаціями колективного управління, зареєстрованими у встановленому цим Законом порядку, виключно щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, включених до каталогу відповідної організації колективного управління; розширене колективне управління - колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав незалежно від їх наявності в каталозі організації колективного управління (крім випадків, коли відповідні права вилучені правовласником з колективного управління в порядку, встановленому цим Законом), у визначених цим Законом сферах, що здійснюється акредитованими Установою організаціями у визначених цим Законом сферах.

Організація колективного управління може здійснювати управління майновими правами її членів у межах, визначених автором (автор визначає конкретні майнові права для управління які вносяться у відповідний каталог), а розширене колективне управління, у свою чергу, надає право організації колективного управління управляти майновими правами членів організації без включення їх у відповідні каталоги (крім випадків вилучення майнових прав автором). Такий висновок щодо застосування норм матеріального права наведений у постановах Верховного Суду від 08.06.2021 року у справі № 910/16803/19, від 22.02.2021 року у справі №910/18772/19.

У відповідності до пункту а статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їхні майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39-41 цього Закону, з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21-25, 42, 43 цього Закону, а також зловживання посадовими особами організації колективного управління службовим становищем, що призвело до невиплати або неналежних розподілу і виплати винагороди правовласникам.

За захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій (ч. 1 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Причиною спору у даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача компенсації у зв`язку з порушенням майнових авторських прав суб`єкта авторського права.

Суд встановив, що ТзОВ "Бест Мьюзік" на підставі договору про передачу виключних авторських і суміжних прав №09-ПФ від 01.06.2016 року належать майнові авторські права на музичні твори "Ти тільки мій" та "Україна колядує" (виконавець Ірина Федишин), а ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» відповідно до договору про управління майновими авторськими правами №АВ110620 від 26.06.2020 року має право збирати винагороду за публічне виконання цих творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів.

Вказані правочини станом на час фіксації порушення були чинними, недійсними не визнавалися.

До предмета доказування у даній справі належить факт неправомірного використання відповідачем об`єктів авторського права - музичних творів "Ти тільки мій" та "Україна колядує" (виконавець Ірина Федишин).

Матеріалами судової справи, зокрема відтвореним судом першої інстанції відеозаписом фіксації факту порушення відповідачем авторських прав, підтверджується, що такий запис проводився 10.03.2021 року у приміщенні магазину "Смаколик" за адресою: с. Микуличин, вул. Грушевського, в якому звучали музичні твори "Ти тільки мій" та "Україна колядує" (виконавець Ірина Федишин).

Таким чином, позивач довів, а відповідач не спростував факт публічного виконання вказаних музичних творів у приміщенні магазину "Смаколик" за адресою: с. Микуличин, вул. Грушевського, в якому здійснює господарську діяльність ФОП Дічук І.Ю. Доказів на підтвердження надання дозволу особою, яка має виключне право дозволяти використання таких об`єктів авторського права, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, виходячи з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, притягнув ФОП Дічука І.Ю. до відповідальності у вигляді сплати компенсації, передбаченої пунктом г частини другої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" в сумі, що еквівалентна 25-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року, що становить 56750,00 грн за кожну пісню, а разом 113500,00 грн., з чим погоджується й суд апеляційної інстанції. Зазначений розмір компенсації передбачено додатком від 26.06.2020 року до договору про управління майновими авторськими правами №АВ110620 від 26.06.2020 року, згідно з яким сторони узгодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає організація. За загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується договір, в цілому і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою ніж сума еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань). Водночас, щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче, ніж сума еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань).

Апелянт вважає, що єдиною базою нарахування компенсації в умовах невиконання ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами вимог Закону щодо тарифів, може бути виключно Постанова КМУ від 18.01.2003 року № 72, а саме 10% від мінімальної заробітної плати на 01.01.2021 року (6000,00 грн. * 10% = 600,00 грн.).

Колегія суддів не погоджується з такою позицією, оскільки вказаною постановою КМУ затверджено мінімальні ставки авторської винагороди (роялті) за використання об`єктів авторського права і суміжних прав, що не стосується предмета позовних вимог у справі №909/511/21.

Доводи скаржника про неповноважність ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами щодо заявлення даного позову не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи жодним чином не спростовують вищеописаних обставин даної справи та фактів, покладених в основу рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2021 року у справі №909/511/21.

Щодо посилання відповідача на те, що права автора Човник І.П. на музичні твори «Україна колядує» та «Ти тільки мій» не засвідчені в установленому порядку свідоцтвом, виданим уповноваженим органом, необхідно зазначити, що спір у даній справі стосується правомірності використання відповідачем об`єктів авторського права і стягнення компенсації за незаконне використання музичних творів, тому зазначені обставини не належать до предмета доказування у даній справі.

В силу частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки доводам позивача щодо акредитації, починаючи з 24 вересня 2021 року ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» у сфері розширеного колективного управління «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів» строком на три роки, оскільки на момент постановлення оскарженого судового рішення відповідні докази не були предметом дослідження. Як зазначає сам позивач у відзиві на апеляційну скаргу, цих доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції не існувало.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Дічука Ігоря Юрійовича б/н від 03.09.2021 року (вх. № 01-05/3008/21 від 06.09.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2021 року у справі №909/511/21 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.І. Матущак