ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/738/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Аленіна О.Ю.,

при секретарі судового засідання Земляк А.В.,

за участю представників:

від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" Бернатович О.О.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" Рязанцев Д.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2021, прийняте суддею Літвіновим С.В., м. Одеса, повний текст складено 23.07.2021,

у справі №916/738/21

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ"

про стягнення 405 095,50 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 р. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальній сумі 405095,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про допуск до об`єктів портової інфраструктури №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 24.03.2021 відкрито провадження у справі №916/738/21.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2021 у справі №916/738/21 (суддя Літвінов С.В.) позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість у розмірі 57870,76 грн та 2270 грн судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що послуги на підставі договору про допуск до об`єктів портової інфраструктури №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 надавалися відповідачу Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" лише у квітні, жовтні та грудні 2019 року одночасно із наданням послуг за договором про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) №15-П-АМПУ-19 від 26.03.2019, тобто під час навантаження суден самим Товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ", як портовим оператором, через причали позивача, у той час як в інший період часу транспортні засоби відповідача, як експедитора, а не портового оператора, рухалися по території порту відповідно до умов договору на експедирування вантажів в Одеському морському торговому порту №КД-6754 від 28.03.2013 та були оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2021 у справі №916/738/21 скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що послуги за договором про допуск до об`єктів портової інфраструктури №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 не надаються ним на певні окремі строки (повний/неповний місяць) його дії, при цьому сторонами не вносились будь-які зміни до вказаного договору щодо проведення нарахувань та здійснення оплати, у зв`язку з чим оскаржуваним рішенням місцевий господарський суд безпідставно звільнив відповідача від обов`язку сплачувати вартість передбачених вищенаведеним договором послуг. Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на існування в Одеському морському порту декількох типів інфраструктури, які використовуються суб`єктами господарювання за різними договорами для різних напрямків діяльності, при цьому використання Товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" нижніх автошляхів в період, коли автотранспорт рухався через КПП №18, тобто без задіяння естакади порту та без здійснення вантажно-розвантажувальних робіт на причалі, врегульоване саме умовами укладеного між сторонами договору про допуск до об`єктів портової інфраструктури №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019, на підставі якого і заявлено вимоги у даній справі, натомість Господарським судом Одеської області невірно визначено характер наданих відповідачу за цим договором послуг, оскільки останні необґрунтовано ототожнено з послугами за договором про експедирування вантажів.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 06.12.2021 (вх.№3400/21/Д2 від 07.12.2021) Товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2021 у справі №916/738/21 без змін. Зокрема, відповідач посилається на те, що надання останньому послуг на підставі договору про допуск до об`єктів портової інфраструктури №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 мало місце лише у періоди з 09.04.2019 по 14.04.2019, з 08.10.2019 по 12.10.2019 та з 10.12.2019 по 13.12.2019, при цьому вартість цих послуг була у повному обсязі сплачена Товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ", що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, натомість в будь-які інші періоди часу відповідні послуги за вказаним правочином не надавались. Отже, за твердженням відповідача, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" безпідставно намагається стягнути заборгованість за послуги, що фактично за договором про допуск до об`єктів портової інфраструктури №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 не надавалися, а також необґрунтовано видати за вказані послуги взаємовідносини сторін за договором на експедирування вантажів в Одеському морському торговому порту №КД-6754 від 28.03.2013.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 25.08.2021 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 13.09.2021 справу №916/738/21 призначено до розгляду на 13.10.2021 о 10:00.

Між тим у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Таран С.В. з 04.10.2021 по 29.10.2021 та перебуванням судді Поліщук Л.В. у відпустці з 05.10.2021 по 13.10.2021 судове засідання у справі №916/738/21, призначене на 13.10.2021 о 10:00, не відбулося.

З огляду на тимчасову непрацездатність судді Поліщук Л.В. з 18.10.2021 за розпорядженням керівника апарату суду №308 від 01.11.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/738/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 для розгляду апеляційної скарги у справі №916/738/21 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Аленіна О.Ю.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 у визначеному складі суддів справу №916/738/21 прийнято до свого провадження та призначено останню до розгляду на 08.12.2021 о 15:30.

У судовому засіданні 08.12.2021 представник Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" апеляційну скаргу підтримав, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" висловив заперечення проти її задоволення.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 09.12.2019 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" ("Адміністрація") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" ("Користувач") укладено договір про допуск до об`єктів портової інфраструктури №2772-П-ОДФ-19 (далі договір №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019), предметом якого відповідно до пункту 1.1 останнього є надання Користувачу послуг з користування об`єктом(ами) портової інфраструктури, який (і) закріплений (і) за Адміністрацією та знаходиться(яться) на її балансі, з метою можливості забезпечення максимально ефективного виробничого процесу, та який (і) зазначений (і) в додатку(ах) №1-5, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 Користувач сплачує плату Адміністрації за надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

За умовами пункту 2.1 договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 вартість послуг, особливості порядку розрахунків визначено в додатку №1-5, який є невід`ємною частиною цього договору.

В силу пунктів 2.3, 2.7, 2.8 договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 оплата за користування об`єктом(ами) інфраструктури здійснюється на підставі рахунку Адміністрації та акту наданих послуг. Користувач оплачує рахунки до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Одеської філії Адміністрації згідно з актом наданих послуг. Датою надання послуг вважається дата підписання Адміністрацією акту наданих послуг. Користувач повинен підписати отриманий від Адміністрації акт наданих послуг протягом 1 (одного) робочого дня з дати отримання такого акту. Якщо у цей строк Користувач не повернув підписаний акт наданих послуг або не надав свої зауваження, цей акт наданих послуг вважається сторонами погодженим (підписаним).

Користувач зобов`язаний здійснювати оплату за користування об`єктом(ами) інфраструктури на умовах, у порядку та у строки, встановлені цим договором, а також підписувати акт наданих послуг у строки, визначені цим договором (підпункти 3.4.1, 3.4.11 пункту 3.4 договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019).

Пунктом 8.1 договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 передбачено, що останній набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Дія договору вважається продовженою на кожен наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до останнього дня терміну дії договору жодна зі сторін письмово не повідомила іншу сторону про припинення договору. Сторони дійшли згоди, що відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України умови даного договору розповсюджуються на відносини сторін, які виникли з 01.04.2019.

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством України, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється відповідною додатковою угодою до цього договору. Зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному законодавстві України. Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені печатками.

Згідно з пунктом 1 додатку №1-5 до договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 Адміністрація надає послуги Користувачу з надання права використання автошляхів (інв.№№068545, 068555, 068590, 072527, 101986, 057262, 200096).

В силу пункту 2.1 додатку №1-5 до договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 вартість послуг, що надаються Адміністрацією, становить 16075,22 грн на місяць без урахування ПДВ. Зміна вартості послуг проводиться один раз на рік і оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди та в порядку, встановленому чинним законодавством України.

На виконання договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 позивач оформив та передав відповідачу низку актів наданих послуг, а саме: акт б/н від 31.12.2019 на суму 173612,38 грн (за період квітень-грудень 2019 року); акт б/н від 31.01.2020 на суму 19290,26 грн (за січень 2020 року); акт б/н від 29.02.2020 на суму 19290,26 грн (за лютий 2020 року); акт б/н від 31.03.2020 на суму 19290,26 грн (за березень 2020 року); акт б/н від 30.04.2020 на суму 19290,26 грн (за квітень 2020 року); акт б/н від 31.05.2020 на суму 19290,26 грн (за травень 2020 року); акт б/н від 30.06.2020 на суму 19290,26 грн (за червень 2020 року); акт б/н від 31.07.2020 на суму 19290,26 грн (за липень 2020 року); акт б/н від 31.08.2020 на суму 19290,26 грн (за серпень 2020 року); акт б/н від 30.09.2020 на суму 19290,26 грн (за вересень 2020 року); акт б/н від 31.10.2020 на суму 19290,26 грн (за жовтень 2020 року); акт б/н від 30.11.2020 на суму 19290,26 грн (за листопад 2020 року) та акт б/н від 30.12.2020 на суму 19290,26 грн (за грудень 2020 року), а також виставив відповідні рахунки (рахунок №530229 від 31.12.2019 на суму 173612,38 грн; №530017 від 31.01.2020 на суму 19290,26 грн; №530035 від 29.02.2020 на суму 19290,26 грн; №530057 від 31.03.2020 на суму 19290,26 грн; №530077 від 30.04.2020 на суму 19290,26 грн; №530100 від 31.05.2020 на суму 19290,26 грн; №530122 від 30.06.2020 на суму 19290,26 грн; №530147 від 31.07.2020 на суму 19290,26 грн; №530170 від 31.08.2020 на суму 19290,26 грн; №530192 від 30.09.2020 на суму 19290,26 грн; №530213 від 31.10.2020 на суму 19290,26 грн; №530237 від 30.11.2020 на суму 19290,26 грн; №530256 від 31.12.2020 на суму 19290,26 грн).

З усіх вищенаведених актів наданих послуг лише акт б/н від 30.09.2020 на суму 19290,26 грн (за вересень 2020 року) підписаний та скріплений печатками обох сторін, у той час як інші акти підписані в односторонньому порядку позивачем, при цьому відповідач оформив щодо них зауваження №864/01 від 08.01.2020, №875/02 від 07.02.2020, №892/05 від 06.05.2020, №893/05 від 06.05.2020, №894/05 від 06.05.2020, №909/06 від 04.06.2020, №928/08 від 10.08.2020, №929/08 від 10.08.2020, №937/09 від 21.09.2020, №956/11 від 10.11.2020, №960/12 від 14.12.2020 та №973/01 від 11.01.2021, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" зазначило про те, що послуги за договором №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 надавалися останньому Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" лише у квітні, жовтні та грудні 2019 року, у зв`язку з чим підстави для оплати вказаних послуг за інші періоди часу відсутні, а їх включення у відповідні акти наданих послуг необґрунтоване.

За результатами розгляду відповідних зауважень №864/01 від 08.01.2020, №875/02 від 07.02.2020, №892/05 від 06.05.2020, №893/05 від 06.05.2020, №894/05 від 06.05.2020 та №909/06 від 04.06.2020, позивач в адресованих Товариству з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" листах №781/10-03-01/Вих від 03.03.2020, №1256/19-03-10/Вих/19 від 28.05.2020 та №4338/10-03-01/Вих від 24.11.2020 наголосив на тому, що умовами договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 не передбачено припинення його дії або припинення надання послуг на окремі строки (повний/неповний місяць тощо), тому з 01.04.2019 і на час звернення з вказаними листами відповідач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату послуг за даним договором.

Докази направлення позивачу зауважень №928/08 від 10.08.2020, №929/08 від 10.08.2020, №937/09 від 21.09.2020, №956/11 від 10.11.2020, №960/12 від 14.12.2020 та №973/01 від 11.01.2021, як і докази отримання останніх Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" у матеріалах справи відсутні.

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" зверталося до відповідача з претензіями №789/19-03-10/Вих/19 від 30.03.2020, №1176/19-03-10/Вих/19 від 20.05.2020, №2841/19-03-10/Вих від 01.12.2020, №3005/19-03-10/Вих від 16.12.2020 та №481/19-03-10/Вих від 02.02.2021, в яких вимагало погасити заборгованість за договором №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" до місцевого господарського суду на обґрунтування своїх заперечень проти позову було подано копії інших укладених між сторонами договорів, а саме:

-договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) №15-П-АМПУ-19 від 26.03.2019, за умовами пункту 1.1 якого Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" зобов`язується забезпечити доступ Портового оператора (Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ") до причалів №38 Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", що перебувають у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобов`язується сплатити Адміністрації плату за послуги; послуга надається з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме: довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди;

-договору на експедирування вантажів в Одеському морському торговому порту №КД-6754 від 28.03.2013, в силу пунктів 1.2, 2.2.10 якого (у редакції додаткової угоди №ОД-6754/3 від 26.12.2014) Експедитор (Товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ") доручає, а Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" приймає на себе зобов`язання із надання послуг із використання інфраструктури та шляхопроводів на території Одеського морського порту та послуг, пов`язаних з доглядом, видачею та відвантаженням з території Одеського морського порту, а також інших послуг, пов`язаних зі здійсненням перевалки та зберігання вантажів; Адміністрація здійснює надання послуг з використання автотранспортними засобами Експедитора інфраструктури Адміністрації.

Крім того, у матеріалах справи наявні:

-копії складених на виконання договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) №15-П-АМПУ-19 від 26.03.2019 акту-коригування наданих послуг із забезпечення доступу Портового оператору до причалів б/н від 09.07.2019 та актів наданих послуг б/н від 31.10.2019 та б/н від 31.12.2019, які підписані без зауважень та скріплені печатками сторін;

-копії платіжних доручень, які підтверджують сплату відповідачем грошових коштів за договором про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) №15-П-АМПУ-19 від 26.03.2019, а саме: платіжного доручення №3576 від 09.12.2019 на суму 55527,02 грн та платіжного доручення №3849 від 02.04.2020 на суму 31653,77 грн;

-копії складених на виконання договору на експедирування вантажів в Одеському морському торговому порту №КД-6754 від 28.03.2013 актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №321540 від 30.04.2019, №321967 від 31.05.2019, №322396 від 30.06.2019, №322835 від 31.07.2019, №323272 від 31.08.2019, №324633 від 30.11.2019, №320768 від 29.02.2020, №321235 від 31.03.2020, №321690 від 30.04.2020, №322143 від 31.05.2020, №322600 від 30.06.2020, №323057 від 31.07.2020, №323524 від 31.08.2020, №324000 від 30.09.2020, №324480 від 31.10.2020, №324954 від 30.11.2020 та №325433 від 31.12.2020, що підписані без зауважень та скріплені печатками сторін і в яких у графі "Найменування послуги" зазначено "обслуговування автотранспорту комерційного призначення";

-копії платіжних доручень, які підтверджують сплату відповідачем грошових коштів за договором на експедирування вантажів в Одеському морському торговому порту №КД-6754 від 28.03.2013, а саме: платіжного доручення №2869 від 01.04.2019 на суму 2000 грн, платіжного доручення №2976 від 18.04.2019 на суму 3700 грн, платіжного доручення №2997 від 03.05.2019 на суму 2000 грн, платіжного доручення №3039 від 27.05.2019 на суму 2200 грн, платіжного доручення №3080 від 11.06.2019 на суму 31455,42 грн, платіжного доручення №3081 від 12.06.2019 на суму 2200 грн, платіжного доручення №3101 від 26.06.2019 на суму 4300 грн, платіжного доручення №3140 від 09.07.2019 на суму 2100 грн, платіжного доручення №3158 від 18.07.2019 на суму 2000 грн, платіжного доручення №3176 від 22.07.2019 на суму 2200 грн, платіжного доручення №3191 від 25.07.2019 на суму 2000 грн, платіжного доручення №3198 від 29.07.2019 на суму 1900 грн, платіжного доручення №3209 від 08.08.2019 на суму 4000 грн, платіжного доручення №3222 від 15.08.2019 на суму 1800 грн, платіжного доручення №3617 від 09.12.2019 на суму 1862,11 грн, платіжного доручення №3751 від 20.02.2020 на суму 5300 грн, платіжного доручення №3752 від 27.02.2020 на суму 2000 грн, платіжного доручення №3971 від 27.04.2020 на суму 1000 грн, платіжного доручення №3991 від 29.04.2020 на суму 1100 грн, платіжного доручення №4033 від 18.05.2020 на суму 2200 грн, платіжного доручення №4046 від 26.05.2020 на суму 8100 грн, платіжного доручення №4126 від 02.07.2020 на суму 2700 грн, платіжного доручення №4163 від 14.07.2020 на суму 6000 грн, платіжного доручення №4174 від 16.07.2020 на суму 12000 грн, платіжного доручення №4185 від 21.07.2020 на суму 1500 грн, платіжного доручення №4188 від 27.07.2020 на суму 5000 грн, платіжного доручення №4192 від 29.07.2020 на суму 5300 грн, платіжного доручення №4236 від 04.08.2020 на суму 5400 грн, платіжного доручення №4247 від 10.08.2020 на суму 5100 грн, платіжного доручення №4254 від 13.08.2020 на суму 4900 грн, платіжного доручення №4272 від 18.08.2020 на суму 3200 грн, платіжного доручення №4274 від 19.08.2020 на суму 10000 грн, платіжного доручення №4323 від 26.08.2020 на суму 8000 грн, платіжного доручення №4340 від 27.08.2020 на суму 5400 грн, платіжного доручення №4373 від 08.09.2020 на суму 5000 грн, платіжного доручення №4386 від 10.09.2020 на суму 3000 грн, платіжного доручення №4424 від 23.09.2020 на суму 5700 грн, платіжного доручення №4529 від 09.10.2020 на суму 6000 грн, платіжного доручення №4550 від 13.10.2020 на суму 3000 грн, платіжного доручення №4551 від 15.10.2020 на суму 8000 грн, платіжного доручення №4570 від 22.10.2020 на суму 8500 грн, платіжного доручення №4639 від 16.11.2020 на суму 10000 грн, платіжного доручення №4647 від 17.11.2020 на суму 10000 грн, платіжного доручення №4657 від 19.11.2020 на суму 14000 грн та платіжного доручення №4727 від 09.12.2020 на суму 1300 грн;

-копії реєстрів автомобілів (руху автотранспорту) за період 01.04.2019-31.12.2020;

-копії наданого у відповідь на адвокатський запит представника відповідача листа Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №1966/19-01-06/Вих від 13.07.2021 щодо повідомлення інформації про дати та кількість суден, які Товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" опрацювало в якості портового оператора за договором №15-П-АМПУ-19 від 26.03.2019 у період з 26.03.2019 по 31.12.2020, а також доданих до вказаного листа заявок відповідача про надання дозволів на вивезення вантажу та виписки з автоматизованої системи контролю доступу (обробки перепусток, подій);

-план-схема Одеського морського порту.

Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 405095,50 грн заборгованості за договором №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 за період з 01.04.2019 по 31.12.2020.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд послався на те, що послуги на підставі договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 надавалися відповідачу Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" лише у квітні, жовтні та грудні 2019 року одночасно із наданням послуг за договором №15-П-АМПУ-19 від 26.03.2019, тобто під час навантаження суден самим Товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ", як портовим оператором, через причали позивача, у той час як в інший період часу транспортні засоби відповідача, як експедитора, а не портового оператора, рухалися по території порту відповідно до умов договору на експедирування вантажів в Одеському морському торговому порту №КД-6754 від 28.03.2013 та були оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з вищенаведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності в морських портах України регламентовані Законом України "Про морські порти України".

Пунктами 1, 8, 11 частини першої статті 1 Закону України "Про морські порти України" визначено, що:

-адміністрація морських портів України державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту);

-об`єкти портової інфраструктури рухомі та нерухомі об`єкти, що забезпечують функціонування морського порту, у тому числі акваторія, гідротехнічні споруди, доки, буксири, криголами та інші судна портового флоту, засоби навігаційного обладнання та інші об`єкти навігаційно-гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден, інформаційні системи, перевантажувальне обладнання, залізничні та автомобільні під`їзні шляхи, лінії зв`язку, засоби тепло-, газо-, водо- та електропостачання, інші засоби, обладнання, інженерні комунікації, розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, надання послуг, забезпечення державного нагляду (контролю) в морському порту;

-портовий оператор (стивідорна компанія) суб`єкт господарювання, що здійснює експлуатацію морського терміналу, проводить вантажно-розвантажувальні роботи, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші пов`язані з цим види господарської діяльності.

Власники та/або користувачі технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури зобов`язані укладати між собою договори, що визначають взаємні права і обов`язки щодо організації та забезпечення безперервності технологічного процесу надання відповідних послуг у морському порту і встановлюють єдиний порядок експлуатації відповідної інфраструктури морського порту (частина третя статті 18 Закону України "Про морські порти України").

За таких обставин, апеляційний господарський суд враховує, що Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" встановлює з суб`єктами господарювання, які здійснюють свою діяльність на території Одеського морського порту, договірні відносини щодо використання об`єктів портової інфраструктури, у тому числі автомобільних під`їзних шляхів, при цьому чинним законодавством не передбачено підстав для безоплатного користування такими суб`єктами господарювання вказаною інфраструктурою, тому розмір плати за користування нею визначається у відповідних договорах.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів враховує, що у пункті 8.1 договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 зазначено строк дії вказаного правочину до 31.12.2019, між тим, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження існування повідомлень будь-якої зі сторін про припинення цього договору не пізніше ніж за 30 календарних днів до останнього дня терміну його дії, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що даний договір було продовжено на 2020 рік.

За таких обставин, укладений між сторонами договір №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 став належною підставою виникнення у них господарського зобов`язання відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

В силу пункту 2.1 додатку №1-5 до договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 вартість послуг, що надаються Адміністрацією, становить 16075,22 грн на місяць без урахування ПДВ. Зміна вартості послуг проводиться один раз на рік і оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди та в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.7, 2.8 договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 оплата за користування об`єктом(ами) інфраструктури здійснюється на підставі рахунку Адміністрації та акту наданих послуг. Користувач оплачує рахунки до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Одеської філії Адміністрації згідно з актом наданих послуг. Датою надання послуг вважається дата підписання Адміністрацією акту наданих послуг. Користувач повинен підписати отриманий від Адміністрації акт наданих послуг протягом 1 (одного) робочого дня з дати отримання такого акту. Якщо у цей строк Користувач не повернув підписаний акт наданих послуг або не надав свої зауваження, цей акт наданих послуг вважається сторонами погодженим (підписаним).

Користувач зобов`язаний здійснювати оплату за користування об`єктом(ами) інфраструктури на умовах, у порядку та у строки, встановлені цим договором, а також підписувати акт наданих послуг у строки, визначені цим договором (підпункти 3.4.1, 3.4.11 пункту 3.4 договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019).

Як зазначалося вище, на виконання договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 позивач оформив та передав відповідачу низку актів наданих послуг, а саме: акт б/н від 31.12.2019 на суму 173612,38 грн (за період квітень-грудень 2019 року); акт б/н від 31.01.2020 на суму 19290,26 грн (за січень 2020 року); акт б/н від 29.02.2020 на суму 19290,26 грн (за лютий 2020 року); акт б/н від 31.03.2020 на суму 19290,26 грн (за березень 2020 року); акт б/н від 30.04.2020 на суму 19290,26 грн (за квітень 2020 року); акт б/н від 31.05.2020 на суму 19290,26 грн (за травень 2020 року); акт б/н від 30.06.2020 на суму 19290,26 грн (за червень 2020 року); акт б/н від 31.07.2020 на суму 19290,26 грн (за липень 2020 року); акт б/н від 31.08.2020 на суму 19290,26 грн (за серпень 2020 року); акт б/н від 30.09.2020 на суму 19290,26 грн (за вересень 2020 року); акт б/н від 31.10.2020 на суму 19290,26 грн (за жовтень 2020 року); акт б/н від 30.11.2020 на суму 19290,26 грн (за листопад 2020 року) та акт б/н від 30.12.2020 на суму 19290,26 грн (за грудень 2020 року), а також виставив відповідні рахунки (рахунок №530229 від 31.12.2019 на суму 173612,38 грн; №530017 від 31.01.2020 на суму 19290,26 грн; №530035 від 29.02.2020 на суму 19290,26 грн; №530057 від 31.03.2020 на суму 19290,26 грн; №530077 від 30.04.2020 на суму 19290,26 грн; №530100 від 31.05.2020 на суму 19290,26 грн; №530122 від 30.06.2020 на суму 19290,26 грн; №530147 від 31.07.2020 на суму 19290,26 грн; №530170 від 31.08.2020 на суму 19290,26 грн; №530192 від 30.09.2020 на суму 19290,26 грн; №530213 від 31.10.2020 на суму 19290,26 грн; №530237 від 30.11.2020 на суму 19290,26 грн; №530256 від 31.12.2020 на суму 19290,26 грн).

З усіх вищенаведених актів наданих послуг лише акт б/н від 30.09.2020 на суму 19290,26 грн (за вересень 2020 року) підписаний та скріплений печатками обох сторін, у той час як інші акти підписані в односторонньому порядку позивачем.

При цьому місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні безпідставно залишив поза увагою вказану вище обставину підписання сторонами акту б/н від 30.09.2020 на суму 19290,26 грн (за вересень 2020 року), який відповідно до узгоджених сторонами умов договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 є підставою для проведення відповідачем оплати, не надавши даному акту жодної правової оцінки та дійшовши висновку про те, що послуги за договором №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 відповідачу у 2020 році взагалі не надавались.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що відповідач щодо наданих Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" актів наданих послуг оформив зауваження №864/01 від 08.01.2020, №875/02 від 07.02.2020, №892/05 від 06.05.2020, №893/05 від 06.05.2020, №894/05 від 06.05.2020, №909/06 від 04.06.2020, №928/08 від 10.08.2020, №929/08 від 10.08.2020, №937/09 від 21.09.2020, №956/11 від 10.11.2020, №960/12 від 14.12.2020 та №973/01 від 11.01.2021.

Докази направлення позивачу зауважень №928/08 від 10.08.2020, №929/08 від 10.08.2020, №937/09 від 21.09.2020, №956/11 від 10.11.2020, №960/12 від 14.12.2020 та №973/01 від 11.01.2021, тобто зауважень, які стосуються актів наданих послуг за червень-грудень 2020 року, як і докази отримання останніх Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" у матеріалах справи відсутні та відповідачем до місцевого господарського суду не подано, у зв`язку з чим в силу пункту 2.8 договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 відповідні акти вважаються погодженими (підписаними).

Твердження відповідача в отриманих позивачем зауваженнях №864/01 від 08.01.2020, №875/02 від 07.02.2020, №892/05 від 06.05.2020, №893/05 від 06.05.2020, №894/05 від 06.05.2020, №909/06 від 04.06.2020, які стосуються актів наданих послуг за квітень-грудень 2019 року та січень-травень 2020 року, про те, що послуги за договором №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 надавалися лише у квітні, жовтні та грудні 2019 року, у зв`язку з чим підстави для оплати вказаних послуг за інші періоди часу відсутні, а їх включення у відповідні акти наданих послуг необґрунтоване, апеляційний господарський суд вважає безпідставними, оскільки згідно з узгодженими сторонами умовами вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" зобов`язалося щомісячно здійснювати оплату послуг за даним договором протягом всього строку його дії, зокрема, і у період з 01.04.2019 по 31.12.2020, при цьому положеннями даного правочину не передбачено надання позивачем послуг лише в окремі періоди часу (в певні дні, місяці тощо).

Докази внесення у належній формі змін до вищенаведених умов договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019, якими регламентовано порядок оплати, визнання цих умов недійсними або нечинними у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, відмова відповідача від підписання наданих йому Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" актів наданих послуг за договором №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 є необґрунтованою, відтак останні виступають належними підставами для проведення розрахунків за даним договором.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" на судову практику стосовно договорів про надання послуг жодним чином не спростовує обов`язку відповідача щодо проведення оплати за договором №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019, адже, з огляду на те, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст останнього, Південно-західний апеляційний господарський суд вбачає, що вищенаведений договір є змішаним, адже містить як елементи договору про надання послуг, так і договорів найму (оренди) та сервітуту.

Суд апеляційної інстанції також наголошує на тому, що Господарським судом Одеської області в оскаржуваному рішенні взагалі не було досліджену наявну у матеріалах справи план-схему Одеського морського порту, що підтверджує існування у зазначеному порту декількох типів інфраструктури, які можуть використовуватися суб`єктами господарювання на підставі окремих договорів для різних напрямків діяльності, внаслідок чого місцевим господарським судом безпідставно ототожнено послуги за трьома самостійними договорами, укладеними між сторонами, а саме: за договором про допуск до об`єктів портової інфраструктури №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019 (щодо заборгованості за яким заявлено позовні вимоги у даній справі), за договором про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) №15-П-АМПУ-19 від 26.03.2019 та за договором на експедирування вантажів в Одеському морському торговому порту №КД-6754 від 28.03.2013, які хоча й пов`язані нерозривним технологічним процесом, проте стосуються різних (відокремлених один від одного) об`єктів інфраструктури порту.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, враховуючи викладені вище норми права та узгоджені сторонами умови договору №2772-П-ОДФ-19 від 09.12.2019, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів проведення оплати вартості послуг, наданих позивачем відповідачу на підставі вказаного договору, що зумовлює наявність у останнього відповідної заборгованості, Південно-західний апеляційний господарський суд, встановивши арифметичну правильність заявленої до стягнення суми боргу, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі та, як наслідок, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" грошових коштів у загальній сумі 405095,50 грн.

Колегія суддів також зауважує на тому, що більшість наданих відповідачем документів, зокрема, копії актів наданих послуг, акту-коригування наданих послуг, актів здачі-прийняття робіт та низки платіжних доручень (т.І а.с.178-183, 204-244; т.ІІ а.с.1-102), взагалі не стосуються предмета спору, а лише підтверджують існування між сторонами правовідносин за іншими договорами (за договором про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) №15-П-АМПУ-19 від 26.03.2019 та за договором на експедирування вантажів в Одеському морському торговому порту №КД-6754 від 28.03.2013), відтак зазначені докази не є належними у розумінні процесуального закону та жодним чином не впливають на результати вирішення даної справи.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2021 у справі №916/738/21 не повністю відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з невідповідністю викладених у ньому висновків обставинам справи, а тому підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 347224,74 грн заборгованості з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині та зміні в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2021 у справі №916/738/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 347224,74 грн заборгованості скасувати, позовні вимоги в цій частині задовольнити, в частині розподілу судових витрат змінити, в решті рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 405095,50 грн заборгованості та 6076,43 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 7812,56 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.12.2021.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя О.Ю. Аленін