ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 Справа № 914/2259/21

За позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

до відповідача: Комунального підприємства Червоноградтеплокомуненерго, м. Червоноград

про стягнення 6 875 895, 48 грн

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Полюхович Х.М.

За участю представників:

від позивача: Бандирський А.С. - представник;

від відповідача: Дмуховський С.М. - директор

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Львівгаз звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Комунального підприємства Червоноградтеплокомуненерго про стягнення 6 875 895, 48 грн, з яких: 6 477 369, 16 грн заборгованості за розподіл природного газу, 200 260, 66 грн пені, 42 193,10 грн 3% річних та 156 072, 56 грн інфляційних втрат за невиконання умов договору № 09420NQU6WGT016 від 01.01.2016 про розподіл природного газу.

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 01.09.2021 відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 30.09.2021.

Ухвалою суду від 30.09.2021 підготовче засідання відкладено на 28.10.2021.

Ухвалою суду від 28.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 17.11.2021.

12.11.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи. У клопотанні відповідач зазначив, що 02.11.2021 він направив позивачу договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію, проте станом на 10.11.2021 позивач ще його не отримав. Крім того, відповідач подав докази сплати 1 821 733, 08 грн заборгованості (платіжне доручення № 54 від 27.10.2021, проведено банком 28.10.2021, призначення платежу: «пог. заб розп пр газу за червень 21р. зг д.р. № 26/10-01 від 26.10.21р. д. № 09420NQU6WGT016 від 01.01.16р. графік погаш від 26.10.21р.»).

У судовому засіданні 17.11.2021 суд оголосив перерву до 29.11.2021, оскільки відповідач скерував позивачу договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію від 01.11.2021.

У судовому засіданні 29.11.2021 представник позивача підтвердив факт сплати відповідачем 1 821 733, 08 грн основного боргу та надав пояснення, що зазначені кошти зараховано в рахунок погашення заборгованості за червень 2021 року. Також ствердив, що позивач підготував відмову у підписанні договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію. Тому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у задоволенні клопотання про зменшення неустойки відмовити.

Відповідач підтримав доводи, викладені у відзиві на позов та клопотанні про зменшення неустойки. Просив у задоволенні позову відмовити, проте у разі задоволення зменшити неустойку.

Аргументи сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання договору про розподіл природного газу № 09420NQU6WGT016 від 01.01.2016 шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу позивач надав відповідачу упродовж січня 2021 року червня 2021 року послуги з розподілу природного газу на загальну суму 10 930 398, 22 грн. За умовами договору (пункт 6.6) відповідач мав провести остаточний розрахунок за послуги з розподілу природного газу до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Позивач ствердив, що відповідач частково сплатив кошти за надані послуги та з порушенням встановлених строків. Тому просив стягнути залишок неоплаченого основного боргу на суму 6 477 369, 16 грн, а також за прострочення оплати наданих послуг позивач просив стягнути з відповідача 200 260, 66 грн пені на підставі пункту 8.2 договору та на підставі статті 625 Цивільного кодексу України 42 193, 10 грн 3% річних, 156 072, 56 грн інфляційних втрат.

У відзиві на позов відповідач заперечив щодо задоволення позову та зазначив, що у такого відсутня можливість самостійного впливу на проведення розрахунків із позивачем за надані послуги з розподілу природного газу; на частину поточних рахунків виконавчою службою накладені арешти; існує невідповідність тарифів на послуги теплопостачання їх собівартості, що також впливає на обсяг та своєчасність виконання зобов`язань; звернув увагу на прийняття Закону України Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу № 1639-ІХ від 14.07.2021, з метою реалізації якого утворено Територіальну комісію з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах та затверджено її склад.

Також відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені до 90%. Клопотання мотивоване тим, що у відповідача відсутня можливість самостійного впливу на проведення розрахунків з позивачем за надані послуги з розподілу природного газу; існує невідповідність тарифів на послуги теплопостачання їх собівартості; відсутність постійного правового механізму щодо надання субвенцій з державного бюджету України на погашення заборгованості в різниці у тарифах та несвоєчасність надання таких субвенцій; несвоєчасна оплата споживачами заборгованості за теплопостачання; наявність кредиторської заборгованості. Просив врахувати соціальну важливість питання щодо забезпечення тепловою енергією мешканців, бюджетних установ та організацій, до числа яких входять 80 соціально значимих об`єктів (лікарні, навчальні заклади, центри соціальної допомоги).

Позивач заперечив щодо задоволення клопотання про зменшення розміру пені та ствердив, що відповідач не підтвердив істотність обставин, на які посилається в клопотанні про зменшення пені; не надав доказів вжиття заходів по оскарженню нормативно-правових актів, якими їх затверджено та доказів стягнення дебіторської заборгованості; звернув увагу на початок опалювального сезону, враховуючи який відбудеться прогнозоване поступлення коштів від споживачів, тому вважає, що жодних обтяжливих обставин для належного виконання взятих на себе зобов`язань не існуватиме; зменшення пені на 90%, на його думку, є надмірно великою; надав суду рішення у справах, в яких пеню зменшено на 20% та 30%.

Обставини справи.

01 січня 2016 року Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Львівгаз (надалі - Оператор ГРМ) та Комунальне підприємство Червоноградтеплокомуненерго (надалі - Споживач) шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу уклали договір про розподіл природного газу № 09420NQU6WGT016 (далі - договір), відповідно до пункту 2.1 якого Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з пунктом 6.6 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором, він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору, позивач надав послуги з розподілу природного газу з січня 2021 року по червень 2021 року на загальну суму 10 930 398, 22 грн, що підтверджується актами від 31.01.2021 на суму 1 821 733, 02 грн, від 28.02.2021 на суму 1 821 733, 06 грн, від 31.03.2021 на суму 1 821 733, 02 грн, від 30.04.2021 на суму 1 821 733, 02, від 31.05.2021 на суму 1 821 733, 02 грн та від 30.06.2021 на суму 1 821 733, 08 грн.

Акти підписані представниками двох сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб сторін договору, містять посилання на договір № 09420NQU6WGT016 від 01.01.2016.

Відповідач оплатив повністю акти від 31.01.2021, від 28.02.2021 та частково акт 31.03.2021 на суму 809 562, 98 грн (проплати з 13.05.2021-26.05.2021).

Зазначені обставини не заперечуються обома сторонами.

13.07.2021 сторонами підписано акт звіряння взаємних розрахунків за перше півріччя 2021 року. Кінцевим сальдо у розрахунку відображено 6 477 369, 16 грн.

Тому позивач подав позов про стягнення 6 477 369, 16 грн основного боргу, 200 260, 66 грн пені, 42 193, 10 грн 3% річних та 156 072, 56 грн інфляційних втрат.

Також платіжним дорученням № 54 від 27.10.2021 відповідач оплатив позивачу 1 821 733, 08 грн.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (стаття 903 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав послуги з розподілу природного газу впродовж січня-червня 2021 року на загальну суму 10 930 398, 22 грн, що підтверджується відповідними актами.

За умовами договору (пункт 6.6) відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

Проте відповідач провів оплату частково, тому неоплаченими на момент подання позову залишились 1 012 170, 04 по акту від 31.03.2021 та акти за квітень-червень 2021 року, всього на загальну суму 6 477 369, 16 грн.

Крім того, суд встановив, що остаточні розрахунки за надані послуги з розподілу природного газу проведені з порушенням встановлених строків.

Зазначені обставини не заперечуються обома сторонами.

На підставі статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 2 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, позивач підставно заявив до стягнення 6 477 369, 16 грн основного боргу.

Проте після відкриття провадження у справі, відповідач оплатив позивачу 1 821 733, 08 грн, що підтверджено платіжним дорученням № 54 від 27.10.2021.

Позивач зазначив, що кошти на суму 1 821 733, 08 грн зараховано з урахуванням призначення платежу, а саме, за червень 2021 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідач після відкриття провадження у справі сплатив позивачу 1 821 733, 08 грн, провадження у цій частині підлягає закриттю.

Тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 4 655 636, 08 грн основного боргу.

Щодо заявленої до стягнення пені.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання.

Позивачем заявлено до стягнення 200 260, 66 грн пені, нарахованої на заборгованість, яка виникла за актами з січня 2021 року червень 2021 року.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що позивач не врахував приписи частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, тому не правильно визначив початок строку нарахування по актах за березень та червень 2021 року. Здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що по акту за березень 2021 року за період 13.04.2021-15.04.2021 пеня становить 1 946, 51 грн, а по акту за червень за період 13.07.2021-15.07.2021 2 245, 97 грн.

Тому позивачем підставно заявлено до стягнення 198 863, 16 грн пені.

Поряд з цим, відповідач заявив клопотання про зменшення пені на 90%, яке підлягає до задоволення частково, враховуючи таке.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Суд враховує, що відповідач отримує природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, бюджетним установам та організаціям. Однією з причин виникнення заборгованості відповідача перед позивачем за розподіл природного газу стала відсутність своєчасного фінансування в тарифах, несвоєчасне фінансування бюджетних установ, а також ненадходження оплати від населення.

З долучених відповідачем до матеріалів справи звітів про фінансові результати відповідача за 2019 рік, 2020 рік станом на 30 вересня 2021 року вбачається, що зазначене підприємство не є прибутковим. Його кредиторська заборгованість перед іншими контрагентами становить 235 2020, 5 тис грн, з них: заборгованість платежів до бюджету становить 29 576, 0 тис. грн.

Також відповідач долучив численні постанови про відкриття виконавчих проваджень та арешти його коштів.

Крім того, суд бере до уваги, що позивач, окрім пені, заявив до стягнення також 3% річних та інфляційні втрати.

Стягнення з боржника штрафних санкцій спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер, проте не є і не може бути джерелом збагачення кредитора. А сплата надмірно великих штрафних санкцій зачіпатиме не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси, зокрема, можливість вчасного та якісного надання населенню послуг з теплопостачання.

Тому при здійсненні права на зменшення розміру пені, суд повинен враховувати не лише майнові, але й інші інтереси сторін спору, керуючись у тому числі засадами справедливості, добросовісності та розумності.

Беручи до уваги наведене вище, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, враховуючи фінансовий стан відповідача, причини неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної оплати та його ступінь вини, заявлення до стягнення крім пені також 3% річних та інфляційних втрат, часткової сплати основної заборгованості, суд дійшов висновку про задоволення заявленого відповідачем клопотання частково, та зменшення розміру пені на 40 %.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 3% річних на загальну суму 42 193, 10 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивач, як і при нарахуванні пені також не врахував приписи частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, тому не правильно визначив початок строку нарахування по актах за березень та червень 2021 року. Здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що по акту за березень 2021 року за період 13.04.2021-15.04.2021 3% річних становлять 4 491, 94 грн, а по акту за червень за період 13.07.2021-15.07.2021 449, 19 грн.

Отже, правильною сумою є 41 893,62 грн 3% річних, яка підлягає до стянення, в решті слід відмовити.

Також позивачем заявлено до стягнення 156 072, 56 грн інфляційних втрат.

Нарахування інфляційних втрат здійснюється окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунок, суд встановив, що такий є правильним.

Враховуючи викладене, до стягнення підлягає 4 655 636, 08 грн основного боргу, 119 317, 90 грн пені, 156 072, 56 грн інфляційних втрат та 41 893, 62 грн 3% річних.

Посилання відповідача на те, що не мав змоги оплачувати заборгованість, оскільки згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 кошти перераховувались відповідно до Реєстру нормативів відхиляються судом, враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 903/918/19.

У зазначеній постанові суд висловив правову позицію, що положення Порядку № 217 не змінюють строків розрахунків теплопостачальної організації та гарантованого постачальника за договором постачання природного газу, не позбавляють теплопостачальну організацію можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до відповідача -споживача пені за прострочення в оплаті отриманого природного газу, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо судового збору.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру підставно заявлених до стягнення позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження в частині заявленого до стягнення 1 821 733, 08 грн основного боргу.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Комунального підприємства Червоноградтеплокомуненерго (місцезнаходження: 80100, Львівська обл., місто Червоноград, вул. Промислова, будинок 1, ідент. код: 23966248) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз (місцезнаходження: 79039, місто Львів, вул. Золота, будинок 42, ідент. код: 03349039) 4 655 636, 08 грн основного боргу, 119 317, 90 грн пені, 156 072, 56 грн інфляційних втрат, 41 893, 62 грн 3% річних та 75 786, 98 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 08.12.2021.

Суддя Галамай О.З.