ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" листопада 2021 р. Cправа №902/608/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Гоц Наталії Олександрівни, м.Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка", с.Миколаївка Козятинського району Вінницької області

про стягнення 406646,01 грн згідно договору поставки

за участю позивача: Гоц Н.О.;

представника позивача: Дяченка А.М., діє згідно ордера,

представника відповідача: Радіщева В.О., діє згідно ордера.

ВСТАНОВИВ :

14.06.2021 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Гоц Наталії Олександрівни про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" 406646,01 грн заборгованості, з яких: 314105,40 грн - основний борг, 25636,16 грн - 3% річних, 66904,45 грн - сума, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №1/1904 від 19.04.2018 в частині здійснення розрахунків за отриманий товар.

За вказаним позовом ухвалою суду від 18.06.2021 відкрито провадження у справі №902/608/21, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05.08.2021.

05.08.2021 судом постановлено ухвалу (із занесенням її до протоколу судового засідання) про оголошення перерви під час проведення підготовчого судового засідання до 28.09.2021.

27.09.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" заперечує факт підписання Договору поставки №1/1904 від 19.04.2018, видаткових накладних та специфікацій до договору директором Демчуком Анатолієм Яковичем. Так само відповідачем заперечується факт належності відбитку печатки СВК "Дружба" та доведеність отримання товару відповідачем за спірним договором, в зв`язку з чим ним подано клопотання про призначення у справі комплексної судової експертизи.

Також відповідач заперечує проти заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи її надмірно великою та необґрунтованою.

Зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" стверджує, що в пунктах 1-3 договору про надання правничої допомоги №01/03/2021-5 від 01.03.2021 зазначені такі види послуг, як "... "відкриття адвокатського провадження", "експертиза документів", "узгодження правової позиції з клієнтом, роз`яснення способів захисту прав та законних інтересів", які по суті є консультацією, яка прописана окремо серед даних послуг. Перелічені види послуг не охоплюються ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому не можуть бути розцінені як правнича допомога... ."

Окремо відповідач зазначає, що вартість підготовки позовної заяви в сумі 10000 грн завищена, оскільки спір, який в ній описаний, не передбачає складних розрахунків, а по суті є переписуванням умов договору та даних первинних документів.

Так, договір про надання правничої допомоги підписано сторонами 01.03.2021, а позовну заяву складено 08.06.2021, тобто на момент складання договору позову не існувало, а відтак сторони не знали кількість годин, яка піде на його складання, а отже не могли про це зазначити в договорі.

Розмір витрат, пов`язаних з явкою до суду та добові втрати не підтверджені документально.

Відносно зазначення в п.4.5. договору гонорару в розмірі 5% від задоволеної судом суми до стягнення у разі прийняття рішення на користь клієнта, відповідач звертає увагу суд на позицію, висловлену Великою палатою у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

За результатами підготовчого судового засідання, 28.09.2021, постановлена ухвала (із занесенням її до протоколу судового засідання) про оголошення перерви під час його проведення до 25.10.2021.

22.10.2021 до суду надійшла заява представника відповідача адвоката РадіщеваВ.О. від 22.10.2021 про приєднання до матеріалів справи додаткових пояснень.

Також представником відповідача адвокатом Радіщевим В.О. подано клопотання від 22.10.2021 про призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи. Обґрунтовуючи дану вимогу останній зазначає, що для з`ясування обставин, які підлягають доведенню, та спростування обставин, на які посилається позивач (факт укладення договору та факт здійснення поставки на адресу ТОВ "Дружба Миколаївка" товару на суму 141391,20 грн), необхідні спеціальні знання. При цьому представник відповідача зазначає, що ТОВ "Дружба Миколаївка" заперечує факт підписання Договору поставки №1/1904 від 19.04.2018, видаткових накладних та специфікацій до договору директором Демчуком Анатолієм Яковичем. Так само заперечується факт належності відбитку печатки СВК "Дружба".

Також 22.10.2021 в системі "Електронний суд" представником відповідача сформовано клопотання про витребування доказів, а саме: у Хмільницької районної державної адміністрації матеріалів реєстраційної справи СВК "Дружба" (ТОВ "Дружба Миколаївка"). Вказане клопотання мотивоване тим, що протягом серпня - вересня 2018 року неодноразово вчинялись дії щодо зміни керівника СВК "Дружба". Окрім того представник відповідача адвокат Радіщев В.О. зазначає, що ФОП Гоц Н.О. не надає доказів того, що нею перевірялись повноваження особи, яка розписувалась від імені СВК "Дружба" як директора даної юридичної особи.

Під час підготовчого судового засідання (25.10.2021) судом були розглянуті зазначені вище клопотання про призначення комплексної судової експертизи та витребування доказів.

За наслідками розгляду клопотання відповідача про призначення у справі комплексної почеркознавчої та технічної експертиз, суд дійшов висновку, що матеріали справи №902/608/21 містять достатньо доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування.

З огляду на вищевказане, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" про витребування доказів, суд зазначив, що відповідачем при зверненні до суду з клопотанням про витребування доказів не доведено суду неможливість самостійно надати запитувані докази.

Під час судового засідання, 25.10.2021, представник позивача повідомив про можливість отримання запитуваних відповідачем відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .

На підставі викладеного, суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача у витребуванні доказів.

За результатами підготовчого судового засідання, 25.10.2021 судом постановалено ухвалу про оголошення перерви під час його проведення до 01.11.2021.

Ухвалою суду від 25.10.2021 зобов`язано Державну податкову службу України надати суду податкові декларації з податку на додану вартість з додатками товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" () за період ІІ квартал 2018 - І квартал 2019, а також відомості щодо віднесення останнім до податкового кредиту суми податку на додану вартість, нарахованої і сплаченої фізичною особою-підприємцем Гоц Наталією Олександрівною за результатами поставки товару відповідно до зареєстрованих в установленому порядку податкових накладних.

28.10.2021 від позивача до суду надійшов супровідний лист, який містить клопотання про визнання поважними причин неподання заяви свідка ОСОБА_1 та приєднання вищевказаної заяви до матеріалів справи.

01.11.2021 на адресу суду повторно надійшло клопотання відповідача про витребування доказів, а саме: у Хмільницької районної державної адміністрації матеріалів реєстраційної справи СВК "Дружба" (ТОВ "Дружба Миколаївка"). При цьому останній зазначає, що запитувані докази представник ТОВ "Дружба Миколаївка" намагався отримати згідно адвокатського запиту, однак до цього часу відповідь на нього не надійшла. Також в клопотанні вказується, що витяг з Єдиного державного реєстру щодо інформації про керівника станом на певну дату може містити недостовірну інформацію, оскільки дані могли бути відкориговані в результаті відміни реєстраційної дії.

Під час підготовчого судового засідання, 01.11.2021, представник позивача адвокат Дяченко А.М. заявив клопотання про долучення до матеріалів справи заяви свідка гр. ОСОБА_1 , що подана разом із супровідним листом від 28.10.2021 (вх. канц. суду №01-34/9605/21 від 28.10.2021), просив поновити відповідний процесуальний строк для звернення. Обґрунтовуючи заявлене клопотання адвокат Дяченко А.М. пояснив, що підставою долучення вказаного документа є процесуальна позиція відповідача, який заперечує факт підписання договорів, повідомлена ним в процесі проведення підготовчого провадження.

Також під час судового засідання, 01.11.2021, судом розглянуто клопотання представника відповідача про витребування матеріалів реєстраційної справи.

Як слідує з матеріалів господарської справи: судом отримано витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно СВК "Дружба" (ТОВ "Дружба Миколаївка") за період з 19.04.2018 по 13.09.2018 (а.с. 177-218).

Враховуючи, що в матеріалах справи знаходяться запитувані відомості, судом відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування матеріалів реєстраційної справи.

За наслідками судового засідання (01.11.2021) судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.11.2021, викликано для допиту в судове засідання, що призначене на 15.11.2021, громадянина ОСОБА_1 .

15.11.2021 від позивача до суду надійшов супровідний лист разом з доданими поясненнями та заявою про відшкодування судових витрат, які позивач поніс в зв`язку з розглядом справи.

15.11.2021 в судовому засіданні судом було допитано викликаного в якості свідка ОСОБА_1 та оглянуто оригінали доказів, доданих до позовної заяви (а.с. 29-46).

Під час розгляду справи по суту представником відповідача було заявлено усне клопотання про оголошення перерви під час його проведення з метою надання часу, необхідного для ознайомлення з поданими позивачем поясненнями та заявою про відшкодування судових витрат.

За наслідками судового засідання (15.11.2021) судом постановлено ухвалу (із занесенням її до протоколу судового засідання) про оголошення перерви під час його проведення до 29.11.2021.

17.11.2021 на виконання вимог ухвали суду від 25.10.2021 від Державної податкової служби України до суду надійшли витребувані докази в електронному вигляді.

На визначену судом дату (29.11.2021) з`явились позивач та представники сторін.

Під час судового засідання, 29.11.2021, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Натомість представник відповідача проти позову заперечив та просив суд у позові відмовити.

Представник відповідача просив суд при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, врахувати позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву.

Після закінчення судових дебатів, суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та орієнтовний час повернення - 29.11.2021 о 14:30.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін не з`явилися.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

19.04.2018 між Фізичної особою-підприємцем Гоц Наталією Олександрівною (Продавець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "ДРУЖБА" (Покупець), було укладено Договір поставки №1/1904 (далі за текстом - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується прийняти та сплатити вартість продукції виробничого призначення (засобів захисту рослин, насіння, мікродобрива, тощо) іменованих в подальшому Товар, відповідно до умов даного Договору.

Пунктом 1.3. Договору встановлено, що за договором поставляється виключно Товар, що дозволений до використання на території Україна Конкретний асортимент Товару, кількість, ціна, загальна вартість, базис та строк поставки, умови оплат Товару наведені в Специфікаціях до даного Договору. Специфікації є невід`ємною частиною даного Договору. У випадку розбіжності даних у Специфікації(ях) щодо найменування, кількості і ціни Товару порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна.

Відповідно до п.3.1. Договору Товар продається на умовах попередньої оплати. Умови оплати відповідної парт Товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікаціях) до Договору.

Оплата вартості Товару проводиться Покупцем у безготівкової формі в гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п.3.2. Договору).

Підписання Покупцем видаткової накладної підтверджує отримання останнім відповідного Товару та всіх передбачених п. 3.4. цього Договору документів (пункт 3.6. Договору).

За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність за цим Договором та у відповідності з діючим законодавством України (п.5.1. Договору).

Згідно п.8.5. Договору, у випадку реорганізації однієї із Сторін права і зобов`язання за договором у повному обсязі переходять до правонаступника цієї Сторони.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань СВК "ДРУЖБА" було реорганізовано шляхом перетворення на Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА".

Відповідно ТОВ "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА" є правонаступником СВК "ДРУЖБА"

Відповідно до умов Договору та Специфікацій до нього, позивач зобов`язався проставити, а відповідач прийняти й оплатити засоби захисту рослин та насіння на умовах 100% передоплати.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 513576,60 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: №24 від 14.05.2018 на суму 126 991,20 грн; №38 від 29.05.2018 на суму 14400,00 грн; №62 від 28.08.2018 на суму 14400,00 грн; №68 від 11.09.2018 на суму 43680,00 грн; №70 від 13.09.2018 на суму 116564,40 грн; №71 від 13.09.2018 на суму 74440,20 грн; №72 від 13.09.2018 на суму 123100,80 грн (а.с. 40-46).

За отриманий товар відповідач розрахувався частково на загальну суму 199471,20 грн, зокрема, 14.05.2018 на суму 126991,20 грн; 29.05.2018 на суму 14400,00 грн; 28.08.2018 на суму сумі 1400,00 грн, 07.09.2018 на суму 43680,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (а.с.61-64).

Неоплаченим залишився товар на загальну суму 314105,40 грн.

13.02.2020 позивач направив відповідачу лист про проведення звірки взаєморозрахунків з проханням підписати Акт взаємних розрахунків.

Також 14.02.2021 позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу про сплату суми боргу (а.с. 74-76).

Вказані звернення позивача залишені відповідачем без відповіді.

Враховуючи несплату відповідачем заборгованості в сумі 314105,40 грн, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 25636,16 грн - 3% річних, 66904,45 грн - сума, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

У відповідності до ст.20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Як убачається із встановлених обставини у даній справі, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі укладення Договору поставки №1/1904 від 19.04.2018.

Згідно з ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 2 ч.1 ст.664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін .

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом вище, в період з 14.05.2018 по 13.09.2018 позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 513576,60 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Відповідач заперечує факт підписання Договору поставки №1/1904 від 19.04.2018, видаткових накладних та специфікацій до договору директором Демчуком Анатолієм Яковичем. Так само відповідачем заперечується факт належності відбитку печатки СВК "Дружба" та доведеність отримання товару відповідачем за спірним договором.

Суд зазначає, що відповідач, заперечуючи проти справжності підпису свого представника та печатки підприємства на видаткових накладних, клопотав про призначення у справі комплексної експертизи (почеркознавчої та технічної).

Вказане клопотання розглядалось судом в судовому засіданні 25.10.2021 за наслідками чого судом було відмовлено в його задоволенні.

Суд критично оцінює позицію відповідача щодо неотримання товару від позивача, оскільки факт поставки товару позивачем підтверджується видатковими накладними, а також свідченнями свідка ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що викликаний в судове засідання в якості свідка ОСОБА_1 у поданій до суду заяві (а.с. 175), а також в судовому засіданні 15.11.2021 підтвердив факт поставки товару позивачем за видатковими накладними: №24 від 14.05.2018 на суму 126991,20 грн; №38 від 29.05.2018 на суму 14400,00 грн; №62 від 28.08.2018 на суму 14400,00 грн; №68 від 11.09.2018 на суму 43680,00 грн; №70 від 13.09.2018 на суму 116564,40 грн; №71 від 13.09.2018 на суму 74440,20 грн; №72 від 13.09.2018 на суму 123100,80 грн.

Зазначив, що частину документів за Договором він підписував особисто, як директор СВК "ДРУЖБА", а саме: Специфікацію №5 від 11.09.2018, Специфікацію №6 від 13.09.2018, Специфікацію №7 від 13.09.2018, Специфікацію №8 від 13.09.2018, видаткову накладну №68 від 11.09.2018, видаткову накладну №70 від 13.09.2018, видаткову накладну №71 від 13.09.2018, видаткову накладну №72 від 13.09.2018 та проставляв на вказаних документах печатку СВК "ДРУЖБА", яка на той момент використовувалась в господарській діяльності.

По вищезазначеним документам товар був отриманий та використаний у господарській діяльності СВК "ДРУЖБА", але через низку об`єктивних причин (зміна керівництва та складу учасників, реорганізації) за час його управління СВК "ДРУЖБА" не встиг провести повний розрахунок з позивачем. Зазначені у позовній заяві документи були наявні у СВК "ДРУЖБА" та залишились у нього після зміни керівництва.

Матеріали справи містять витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно СВК "Дружба" (), згідно якого станом на 13.09.2018 керівником СВК "Дружба" був Демчук Сергій Анатолійович.

Суд зазначає, що видаткова накладна №62 від 28.08.2018 не підписана відповідачем, разом з тим судом досліджено відомості, надані ДПС України на виконання вимог ухвали суду від 25.10.2021, а саме витяг з Єдиного реєстру податкових накладних відповідача за період I квартал 2018 - I квартал 2019, а також відомості щодо віднесення останнім до податкового кредиту суми податку на додану вартість, нарахованої і сплаченої фізичною особою-підприємцем Гоц Наталією Олександрівною за результатами поставки товару відповідно до зареєстрованих в установленому порядку податкових накладних.

Так судом встановлено, що в рядку 50 Додатку 5 "Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)" до Податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року відповідачем задекларовано операцію з придбання у постачальника (індивідуальний податковий номер) . Період складання податкової накладної - вересень 2018, обсяг постачання (без податку на додану вартість) - 12000 грн, сума податку на додану вартість 2400,00 грн.

Таким чином, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі судом береться до увагу положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання обумовленого товару.

Відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент господарських відносин сторін), податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 названого Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З викладеного слідує, що відображення відповідачем після отримання товару в податковій звітності суми податку, останній своїми діями підтвердив виконання позивачем зобов`язань згідно видаткової накладної №62 від 28.08.2018.

Товар отриманий за видатковими накладними №24 від 14.05.2018 на суму 126991,20 грн; №38 від 29.05.2018 на суму 14400,00 грн; №68 від 11.09.2018 повністю оплачений відповідачем.

При цьому сторонами не заперечує, той факт, що на момент укладення спірного Договору поставки №1/1904 між сторонами не існувало інших невиконаних договірних зобов`язань.

Таким чином, з огляду на сукупність наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено факт поставки товару відповідачу на загальну суму 513576,60 грн, при цьому відповідачем оплачено товар на суму 199471,20 грн.

В порушення прийнятих на себе зобов`язань відповідачем не було здійснено повної оплати вартості поставленого позивачем товару на суму 314105,40 грн, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином суд дійшов висновку про задоволення позову в частині основного боргу в сумі 314105,40 грн.

Поряд з цим за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 66904,45 грн - інфляційних втрат та 25636,16 грн - 3% річних.

Розглядаючи зазначені вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам чинного законодавства.

Перевіривши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" здійснений позивачем розрахунок 3% річних за період з 14.09.2018 по 02.06.2021 судом встановлено, що розмір 3% річних за вказаний позивачем період становить 25610,35 грн.

Вказана сума підлягає до стягнення, а тому в стягненні 25,81 грн суд відмовляє.

Здійснивши обрахунок інфляційних втрат, в межах сум та періодів, визначених позивачем, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" суд дійшов висновку, що здійснені позивачем нарахування не перевищують розрахунок суду, відтак позов у зазначеній частині підлягає задоволенню в сумі, заявленій позивачем, а саме: 66904,45 грн.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню, окрім суми основного боргу, 25610,35 грн - 3% річних, 66904,45 грн - сума, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, внаслідок прострочення виконання зобов`язання за Договором поставки №1/1904 від 19.04.2018.

За змістом ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із оцінки наявних у справі доказів на предмет їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням приходить до висновку про часткове задоволення позову, позаяк факт існування заборгованості відповідача перед позивачем витікає з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на відповідача покладаються витрати на сплату судового збору в сумі 6099,30 грн, при цьому витрати на сплату судового збору в сумі 0,39 грн залишаються за позивачем.

Крім того, у відповідності до ст.ст. 126, 129 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду яких суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4, 5 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів розмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як слідує із матеріалів справи: 01.03.2021 між Адвокатським Об`єднанням "Міжнародна адвокатська компанія "Протекта" (Об`єднання) та Фізичною особою підприємцем Гоц Наталією Олександрівною (Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до п.1.1. Договору Клієнт доручає, а Об`єднання зобов`язується надати Клієнту правову допомогу (послуги), а саме: здійснити комплекс дій по стягненню боргу в розмірі 314105,40 грн, а також стягнення відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченого ст.625 Цивільного кодексу України, штрафних санкцій та судових витрат, за договором поставки №1/1904 від 19 квітня 2018 року з Сільськогосподарського кооперативу "ДРУЖБА" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА"), зареєстроване за адресою: 22160, Вінницька область, Козятинський район, с. Миколаївка, вул. Миру, будинок № 51, , в тому числі шляхом звернення до суду, а в разі оскарження в інших судових інстанціях. У разі надання правничої допомоги, при оскарженні рішення суду в інших судових інстанціях, Сторони укладають додаткову угоду в якій погоджують вартість та порядок надання правничої допомоги Об`єднанням.

Пунктом 4.1.Договору передбачено, що Клієнт у відповідності до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" оплачує послуги (роботу) Об`єднання - надану правову допомогу, вказану в п.1.1. даного Договору, за договірною ціною, і є гонораром Об`єднання.

Оплата гонорару вказаного в п.4.1. даного Договору сплачується Клієнтом протягом 15-ти банківських днів з дня підписання Акту та/або Звіту про надані послуги в безготівковій формі. (п.4.2. Договору)

Клієнт, додатково оплачує (в доповнення до гонорару, зазначеного в розділі 4 "Порядок розрахунків" цього Договору) представництво інтересів Клієнта у суді в судовому засіданні в розмірі 2 000,00 грн. за кожне судове засідання (п.4.3. Договору).

Клієнт, додатково оплачує (в доповнення до гонорару, зазначеного в розділі 4 "Порядок розрахунків") за підготовку документів, під час розгляду справи у суді (заперечень, відповідей на відзив, письмових пояснень) в розмірі 500,00 грн за кожну умовну сторінку підготовленого документу (1 умовна сторінка містить 1800 знаків з пробілами) (п.4.4. Договору).

Клієнт додатково оплачує (в доповнення до гонорару, зазначеного в розділі 4 "Порядок розрахунків" цього Договору) гонорар за прийняття рішення на користь Клієнта у розмірі 5% (п`ять відсотків) від задоволеної судом суми до стягнення (п.4.5. Договору).

Клієнт, додатково оплачує (в доповнення до гонорару, зазначеного в розділі 4 "Порядок розрахунків" цього Договору) витрати пов`язані з явкою до суду в розмірі 1 500,00 грн за кожне судове засідання (п.4.7. Договору).

Клієнт, додатково оплачує (в доповнення до гонорару, зазначеного в розділі 4 "Порядок розрахунків" цього Договору) добові витрати в розмірі 750,00 грн за кожне судове засідання (п.4.7. Договору).

У позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які останній поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме: 6099,69 грн судовий збір; 49082,30 грн (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які очікую понести у зв`язку із розглядом справи (детальний розрахунок додано до позовної заяви а.с. 12, 13).

В матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Дяченку Андрію Миколайовичу, №4959/10 від 26.07.2012, ордер на надання правової допомоги серії АІ №1121986 від 08.06.2021, який здійснював представництво інтересів позивача в суді.

15.11.2021 представником позивача подано заяву про відшкодування судових витрат, які позивач сплатив та має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 59582,30 грн з яких: 39250,00 грн - понесені витрат на професійну правничу допомогу та 20332,30 грн - витрат на професійну правничу допомогу, які позивач повинен буде понести при ухваленні рішення на його користь.

Судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача 39250,00 - понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У поданій заяві представником позивача наведено розрахунок, в якому зазначено витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи, а саме: 13500,00 грн на професійну правничу допомогу, згідно п.4.1. Договору про надання правничої допомоги (витрати позивача до звернення до суду); 10000,00 грн згідно п.4.3. Договору, виходячи з того, що по справі призначено п`ять судових засідань (5*2000,00=10000,00грн), а саме: 05.08.2021, 28.09.2021, 25.10.2021, 01.11.2021, 15.09.2021; 4500,00 грн, згідно п.4.4. Договору, виходячи з того, що під час розгляду справи, було підготовлено документи, в кількості більше 9 "умовних" сторінок (9*500,00=4500,00 грн), а саме: проект заяви свідка, супровідних листів, письмових пояснень, 7500,00 грн згідно п. 4.6. Договору, виходячи з того, що по справі призначено п`ять судових засідань, які пов`язані з явкою до суду (5*1500,00=7500,00 грн), а саме: 05.08.2021, 28.09.2021, 25.10.2021, 01.11.2021, 15.09.2021, 3750,00 грн згідно п. 4.7. Договору, виходячи з того, що по справі призначено п`ять судових засідань, добові (5*750,00=3750,00грн), а саме: 05.08.2021, 28.09.2021, 25.10.2021, 01.11.2021, 15.09.2021.

Позивача надано копію Акту виконаних робіт по Договору від 01.11.2021 на суму 32000 грн; копію платіжного доручення №1515 від 28.09.2021 на суму 3000,00 грн; копію платіжного доручення №1534 від 18.102021 на суму 25000,00 грн; копію платіжного доручення №1563 від 10.11.2021 на суму 4000,00грн; копію платіжного доручення №1564 від 10.11.2021 на суму 7250,00 грн; копію рахунку №02/11/2021-5 від 10.11.2021 за послуги (правничу допомогу) на суму 7250,00 грн.

Визначаючись стосовно переліку робіт (послуг), які були надані позивачу адвокатським об`єднанням, суд бере до уваги, розрахунок, зазначений вище у заяві про відшкодування судових витрат, які позивач сплатив та має сплатити у зв`язку з розглядом заяви, оскільки сторонами складено Акт виконаних робіт по Договору на суму 32000,00 грн.

Так, зазначені представником позивача адвокатом Дяченком А.М. витрати пов`язані з явкою до суду в сумі 7500 грн (відповідно до п.4.6. Договору) та витрати в сумі 3750,00 грн - добові витрати (відповідно до п.4.7. Договору) не підтверджені позивачем документально, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, позивачем доведено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 28000 грн, при цьому пропорційною до суми задоволених позовних вимог є сума 27998,32 грн.

Також судом розглянуто вимогу про стягнення з відповідача 20332,30 грн витрат на професійну правничу допомогу, згідно п.4.5. Договору про надання правничої допомоги, які позивач повинен буде понести при ухваленні рішення на його користь.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 13.05.2020 по справі №922/2749/19, зазначив, що відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Надаючи оцінку аргументам сторін щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд враховує наступне.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 ЗУ. "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

При цьому при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях у справах "Двойних проти України", "Гімайдуліна і інших проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача відшкодування гонорару успіху в розмірі 20332,30 грн суд зважає на наступне.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху", зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом.

Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", Європейський суд з прав людини керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v.Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.

З огляду на часткове задоволення позову, пропорційним до суми задоволених позовних вимог є "гонорар успіху" в сумі 20331,01 грн.

Відтак, доведеною позивачем та пропорційною до суми задоволених позовних вимог є сума витрат позивача на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 48329,33 грн, з яких: 20331,01 - "гонорар успіху", передбачений в п.4.5. Договору та 27998,32 - понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, визначаючись, щодо суми витрат, які підлягає до стягнення з відповідача, суд враховує, що у відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти суми заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, що розмір витрат є надмірно великим та необґрунтованим.

Так, адвокатом позивача зазначені такі види послуг, як "відкриття адвокатського провадження", "експертиза документів", "узгодження правової позиції з клієнтом, роз`яснення способів захисту прав та законних інтересів", які по суті є консультацією, яка прописана окремо серед даних послуг. Перелічені види послуг не охоплюються ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому не можуть бути розцінені як правнича допомога.

Відповідач зазначає, що вартість підготовки позовної заяви в сумі 10000 грн завищена, оскільки спір, який в ній описаний, не передбачає складних розрахунків, а по суті є переписуванням умов договору та даних первинних документів.

Розмір витрат, пов`язаних з явкою до суду та добові втрати не підтверджені позивачем документально.

Відповідач, зазначає, гонорар, який розраховано в розмірі 5% від задоволеної судом суми виходить за критерії розумності, оскільки в договорі про надання правової допомоги вже передбачено гонорар за всі види наданих послуг.

Дослідивши заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надані заявником докази, а також заперечення відповідача, щодо суми витрат на професійну правничу допомогу, застосовуючи критерій розумності розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, врахувавши час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, суд дійшов висновку, що відповідно до ст.ст. 126, 129 ГПК України обов`язок відшкодувати позивачу його витрати на професійну правничу допомогу покладається на відповідача частково в сумі 24164,66 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35417,64 грн суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА" (вул.Миру, буд.51, с.Миколаївка, Козятинський район, Вінницька область, 22160; ) на користь Фізичної особи-підприємця Гоц Наталії Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 314105,40 грн - основного боргу; 25610,35 грн - 3% річних; 66904,45 грн - інфляційних нарахувань, 6099,30 грн - витрат зі сплати судового збору, 24164,66 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. В стягненні 25,81 грн - 3 % річних відмовити.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 0,39 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35417,64 грн - залишити за позивачем.

5. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати на наступні електронні адреси: позивача (ІНФОРМАЦІЯ_3), представника позивача (ІНФОРМАЦІЯ_2), відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи