ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Справа №914/1025/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

Г.Г. Якімець,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф Корми за № 728 від 30.08.2021 року (вх. № 01-05/3162/21 від 14.09.2021 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 04.08.2021 року (суддя М.Р. Король; повний текст рішення складено16.08.2021 року)

у справі № 914/1025/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Аве Протеміл (надалі ТзОВ Аве Протеміл)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф Корми (надалі ТзОВ Агролайф Корми)

про стягнення 1444742,09 грн.,

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Харченюк І.С. керівник,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву

19.04.2021 року ТзОВ Аве Протеміл звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ Агролайф Корми про стягнення 1444742,09 грн., з яких 1390700,00 грн. основного боргу та 54042,09 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору №13/01/2020 від 13.01.2020 року ТзОВ Аве Протеміл поставив ТзОВ Агролайф Корми товар на загальну суму 1587000,00 грн. Однак, відповідач в порушення умов договору належним чином не виконав свого обов`язку по оплаті отриманого товару, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 1390700,00 грн. За прострочення виконання зобов`язання по оплаті отриманого товару позивач нарахував відповідачу 54042,09 грн. пені.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 11074/21 від 17.05.2021 року) вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з тих підстав, що при заявленні даного позову позивач не врахував здійснену Товариством оплату товару згідно платіжного доручення №1271 від 26.03.2021 року на суму 50000,00 грн. Стосовно розрахунку штрафних санкцій наводить свій контррозрахунок та зазначає, що пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті товару становить 53677,58 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.08.2021 року у справі №914/1025/21 (суддя М.Р. Король) частково задоволено позов ТзОВ «Аве Протеміл». Стягнуто з ТзОВ «Агролайф Корми» на користь ТзОВ «Аве Протеміл» 1340700,00 грн. основного боргу, 52645,37 грн. пені, 20900,18 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що позивач на підставі договору №13/01/2020 від 13.01.2020 року поставив відповідачу товар на загальну суму 1587000,00 грн. Відповідач, в порушення умов зазначеного договору, частково оплатив отриманий товар, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 1340700,00 грн., тому вимога позивача про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. Суд перевірив правильність нарахування позивачем пені та встановив помилку при визначенні періоду нарахування пені, оскільки позивач не врахував, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, а також те, що перебіг строку нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане. Відтак, за перерахунком суду, сума пені становить 52645,37 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення 52645,37 грн. пені. Наводить свій контррозрахунок та зазначає, що пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті товару становить 43935,19 грн. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 04.08.2021 року у справі №914/1025/21 в частині стягнення з ТзОВ «Агролайф Корми» на користь ТзОВ «Аве Протеміл» 52645,37 грн. пені, постановити нове рішення, яким стягнути пеню в сумі 43935,19 грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В клопотанні (вх. № 01-04/8239/21 від 26.11.2021 року) зазначає про те, що не погоджується з апеляційною скаргою. Звертає увагу на те, що оскаржене рішення суду приймалось з врахуванням контрозрахунку пені, здійсненого відповідачем, із яким позивач погодився. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 04.08.2021 року у справі №914/1025/21, апеляційну скаргу ТзОВ «Агролайф Корми» без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Позивач не делегував свого представника в судове засідання, подав клопотання (вх. №01-04/8239/21 від 26.11.2021 року) про розгляд справи без участі представника ТзОВ «Аве Протеміл».

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, 13.01.2020 року між ТзОВ «Аве Протеміл» (постачальник) та ТзОВ «Агролайф Корми» (покупець) укладено договір №13/01/2020, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити у власність покупця товар, асортимент та ціна якого визначені у рахунку-фактурі та/або специфікації, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити замовлений товар (а.с.6-9).

Згідно з пунктом 1.2 договору поставка товару здійснюється постачальником на підставі замовлення, складеного в довільній формі, де вказується асортимент, кількість, місце поставки (передачі) товару, що повинен бути поставлений постачальником. Замовлення надсилається постачальнику факсом чи електронною поштою. Підтвердженням прийняття замовлення є виставлення постачальником відповідного рахунку-фактури. Термін виконання замовлення становить 3 календарних дні, якщо інше не вказано в специфікації до договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору строк (термін) передачі товару становить 3 календарних дні, якщо інше не вказано в Специфікації до Договору.

У момент фактичної передачі товару покупець зобов`язаний перевірити якість, кількість та асортимент товару. У разі виявлення недоліків або інших невідповідностей умовам договору чи нормативним документам, покупець повинен повідомити про це постачальника протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту виявлення.

За змістом пункту 5.2 договору сторони узгоджують, що оплата вартості товару визначається сторонами в підписаній специфікації на кожну поставку товару.

Згідно з пунктом 5.3 договору датою оплати вартості товару вважається дата надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 7.6 договору у випадку несвоєчасної оплати товару в строки, передбачені даним договором та додатками до нього, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час затримки оплати вартості товару.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та припиняє свою дію 31 грудня 2020 року. У випадку коли на вказану дату будь-яка із сторін не виконала своїх зобов`язань в повному обсязі, дія договору продовжується до моменту повного і належного їх виконання (п. 10.1 договору).

Договір №13/01/2020 від 13.01.2020 року підписали представники сторін. Вказаний договір містить відтиски печаток.

В підписаних специфікаціях від 19.11.2020 року, від 07.12.2020 року та від 22.12.2020 року сторони погодили найменування і асортимент товару рибне борошно. Вартість товару по кожній із специфікацій 529000,00 грн., у тому числі ПДВ 20%. Порядок оплати поставленого товару: розрахунки за товар здійснюються покупцем в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 50% вартості товару на поточний рахунок постачальника до завантаження автомобіля та 50% вартості товару через 7 календарних днів після прибуття автомобіля до пункту вивантаження (а.с.13-15).

На виконання умов договору №13/01/2020 від 13.01.2020 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар вартістю 1587000,00 грн., що підтверджується наявними у судовій справі копіями підписаних сторонами видаткових накладних № 150 від 19.11.2020 року на суму 529000,00 грн., №154 від 07.12.2020 року на суму 529000,00 грн. та № 161 від 22.12.2020 року на суму 529000,00 грн.(а.с. 10-12).

В позовній заяві позивач стверджує, що станом на 26.03.2021 року відповідач частково оплатив отриманий товар, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 1390700,00 грн., на підтвердження зазначеного надав бухгалтерську довідку та копії відповідних платіжних доручень (а.с.17-22).

Разом з тим, відповідач надав суду першої інстанції копію платіжного доручення №7072 від 26.03.2021 року на суму 50000,00 грн., яка не врахована позивачем при розрахунку основного боргу (а.с.58).

Враховуючи вищезазначені обставини, станом на дату звернення позивача до суду першої інстанції з даним позовом заборгованість ТзОВ «АГРОЛАЙФ КОРМИ» перед ТзОВ «АВЕ ПРОТЕМІЛ» становила 1340700,00 грн., що сторонами не заперечується.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ході розгляду справи суд встановив, що на підставі договору №13/01/2020 від 13.01.2020 року відповідач отримав від позивача товар на загальну суму 1587000,00 грн., що підтверджується вищеописаними копіями видаткових накладних № 150 від 19.11.2020 року, №154 від 07.12.2020 року та № 161 від 22.12.2020 року.

З аналізу матеріалів даної справи встановлено, що відповідач частково оплатив вартість отриманого товару.

На час заявлення даного позову та прийняття оскаржуваного судового рішення заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті за товар, отриманий на підставі договору №13/01/2020 від 13.01.2020 року, склала 1340700,00 грн.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1340700,00 грн. заборгованості за поставлений товар.

Рішення господарського суду Львівської області від 04.08.2021 року в частині стягнення з ТзОВ «Агролайф Корми» на користь ТзОВ «Аве Протеміл» 1340700,00 грн. основного боргу ніким не оскаржується.

В силу положень частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідач порушив строки оплати отриманого товару, визначені в пунктах 3 Специфікацій від 19.11.2020 року, від 07.12.2020 року та від 22.12.2020 року договору №13/01/2020 від 13.01.2020 року, позивач нарахував пеню за період з 26.11.2020 року по 26.03.2021 року (за видатковою накладною № 150 від 19.11.2020 року); з 15.12.2020 року по 26.03.2021 року (за видатковою накладною №154 від 07.12.2020 року) та з 30.12.2020 року по 26.03.2021 року (за видатковою накладною № 161 від 22.12.2020 року в розмірі 54042,09 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України унормовано, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.6 укладеного між сторонами договору у випадку несвоєчасної оплати товару в строки, передбачені даним договором та додатками до нього, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час затримки оплати вартості товару.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такий є помилковим, оскільки позивач невірно визначив період нарахування пені, не врахував, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені; а також те, що перебіг строку нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане.

Суд першої інстанції обгрунтовано та підставно частково задоволив дану позовну вимогу та стягнув з відповідача на користь позивача 52645,37 грн. пені.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що належна до стягнення сума пені становить 43935,19 грн., оскільки наведений в апеляційній скарзі контрозрахунок пені є арифметично неправильним.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач у відзиві на позовну заяву вих.№321 від 07 травня 2021 року (вх.№11074/21 від 17.05.2021) наводив власний контрозрахунок, за яким загальний розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті товару складає 53677,58 грн., що перевищує розмір пені, стягнутої з нього на користь позивача оскарженим судовим рішенням (а.с.51-54).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 04.08.2021 року у справі №914/1025/21.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф Корми за №728 від 30.08.2021 року (вх. № 01-05/3162/21 від 14.09.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 04.08.2021 року у справі №914/1025/21 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя Г.Г. Якімець