ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.12.2021 Справа № 905/1930/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання (помічника судді) Конько В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «VIP Бетон», с. Рівне, Донецька область

до відповідача Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток», м. Добропілля, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 114556,00грн, 3% річних у сумі 366,48грн, інфляційних втрат у сумі 114,56грн та пені у сумі 1917,15грн, всього 116954,19грн,

За участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «VIP Бетон», с. Рівне, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток», м. Добропілля, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 114556,00грн, 3% річних у сумі 366,48грн, інфляційних втрат у сумі 114,56грн та пені у сумі 1917,15грн, всього 116954,19грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №555-21 ШУД/ШУН про закупівлю товару за результатами торгів UA-2021-04-08-003858-а від 12.05.2021 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленої продукції.

Приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження у справі, суд, виходячи з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про розгляд даної справи як малозначної в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Висновок щодо визначення даної справи як малозначної зроблений судом з огляду на приписи п.1 ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначені як малозначні.

У судове засідання 07.12.2021 сторони представників сторін не направили; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; 03.12.2021 на електронну адресу суду (07.12.2021 через канцелярію суду) від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача; відповідач про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

12.05.2021 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «VIP Бетон» (постачальник), та відповідачем, Державним підприємством «Добропіллявугілля-Видобуток» (покупець) за результатами проведення процедури закупівлі UA-2021-04-08-003858-а від 12.05.2021 укладений договір №555-21 ШУД/ШУН, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення: код ДК 021:20-4 «Конструкційні матеріали» (бетоніт М-100), в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в договорі і специфікаціях, що є невід`ємними частинами до договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов договору.

Поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до договору (п.4.1 договору).

Згідно з п.п.4.7, 4.11 договору датою поставки продукції вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у видатковій накладній. Право власності на продукцію, ризики втрати або ушкодження продукції переходять від постачальника до покупця з моменту передачі продукції покупцеві.

Відповідно до п.5.1 загальна сума договору визначається загальною сумою специфікацій, що є невід`ємною частиною договору. Загальна орієнтована сума договору складає 114556,00грн з ПДВ. Ціни на продукцію, що поставляється постачальником, встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Розрахунки за поставлену постачальником продукцію за договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстроченням платежу протягом 45 календарних днів з дня одержання товару на підставі отриманого покупцем рахунку, а також документів, передбачених розділом 4 договору та відповідною специфікацією до договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (п.5.3 договору).

Згідно з п.6.7 договору у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальникові неустойку у формі пені у розмірі 0,1% але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, та не більше 5% від простроченої суми.

Договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами грошових зобов`язань (п.8.1 договору).

Одночасно з підписанням договору №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021 між сторонами підписано специфікацію, якою погоджено поставку продукції:

- бетоніт М-100, кількість 1400т, ціна з ПДВ 44,06грн, сума з ПДВ 61684,00грн, місце поставки ВП «ШУ Новодонецьке»;

- бетоніт М-100, кількість 200т, ціна з ПДВ 44,06грн, сума з ПДВ 8812,00грн, місце поставки Шахта «Алмазна»;

- бетоніт М-100, кількість 1000т, ціна з ПДВ 44,06грн, сума з ПДВ 44060,00грн, місце поставки Шахта «Добропільська».

У виконання умов договору №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021 позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 114556,00грн з ПДВ за видатковими накладними №459 від 25.05.2021 на суму 26436,00грн з ПДВ, №462 від 26.05.2021 на суму 17624,00грн з ПДВ, №463 від 26.05.2021 на суму 8812,00грн з ПДВ, №477 від 26.05.2021 на суму 26436,00грн з ПДВ, №486 від 27.05.2021 на суму 26436,00грн з ПДВ, №489 від 27.05.2021 на суму 8812,00грн з ПДВ.

Продукція була прийнята відповідачем, про що зазначено у видаткових накладних №459 від 25.05.2021, №462 від 26.05.2021, №463 від 26.05.2021, №477 від 26.05.2021, №486 від 27.05.2021, №489 від 27.05.2021.

Зауважень та заперечень стосовно кількості та якості з боку відповідача не висувалось, що підтверджується підписами представників відповідача (на підставі нарядів на отримання товарно-матеріальних цінностей №361, №158, №360 від 24.05.2021) на видаткових накладних №459 від 25.05.2021, №462 від 26.05.2021, №463 від 26.05.2021, №477 від 26.05.2021, №486 від 27.05.2021, №489 від 27.05.2021. Отже, враховуючи приписи ст.ст. 76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, вказані видаткові накладні приймаються судом як такі, що підтверджують належне виконання позивачем умов договору №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021 в частині поставки продукції та прийняття її відповідачем.

За наслідком поставки продукції постачальником виставлено покупцю рахунки на оплату №336 від 25.05.2021 на суму 26436,00грн, №1343 від 26.05.2021 на суму 8812,00грн, №342 від 26.05.2021 на суму 17624,00грн, №346 від 26.05.2021 на суму 26436,00грн, №352 від 27.05.2021 на суму 8812,00грн, №727 від 27.05.2021 на суму 26436,00грн, всього на загальну суму 114556,00грн з ПДВ. Доказів оплати яких матеріали справи не містять.

Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 114556,00грн, 3% річних у сумі 366,48грн, інфляційних втрат у сумі 114,56грн та пені у сумі 1917,15грн, всього 116954,19грн стало порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за поставлену продукцію

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч. ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Укладений сторонами договір №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021 є договором поставки.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, згідно з якою за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу положень ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Як свідчать матеріали справи позивач виконав господарські зобов`язання за договором №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021 з поставки продукції на суму 114556,00грн з ПДВ.

Між тим обставини справи свідчать, що відповідач не здійснив повного розрахунку за поставлену позивачем продукцію за видатковими накладними №459 від 25.05.2021, №462 від 26.05.2021, №463 від 26.05.2021, №477 від 26.05.2021, №486 від 27.05.2021, №489 від 27.05.2021 у встановлений договором №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021 строк протягом 45 календарних днів з дня отримання товару, тобто за накладною №459 від 25.05.2021 у строк до 09.07.2021 включно, за накладними №462 від 26.05.2021, №463 від 26.05.2021, №477 від 26.05.2021, №486 від 27.05.2021, №489 від 27.05.2021 до 12.07.2021 включно (з урахуванням ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), у зв`язку з чим за вимогами ст.253 Цивільного кодексу України першим днем порушення строків оплати, з якого можливо нарахування штрафних санкцій, є 10.07.2021 та 13.07.2021 відповідно.

Внаслідок наведеного у відповідача виникла заборгованість за договором №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021 у розмірі 114556,00грн, наявність якої відповідачем не заперечується.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості у розмірі 114556,00грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021 у розмірі 114556,00грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 1917,15грн за періоди прострочення з 10.07.2021 по 18.08.2021, з 11.07.2021 по 18.08.2021, з 12.07.2021 по 18.08.2021 за порушення строків оплати за поставлену продукцію за договором №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021, суд виходить з такого.

Несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленої продукції є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України.

З огляду на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати поставленої продукції у строк, встановлений договором №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021, суд дійшов висновку, що відповідач згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст.193, ч.1 ст.216 та ч.1 ст.218 Господарського кодексу України за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарського кодексу України, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст.217, ч.1 ст.230 Господарського кодексу України є штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Як встановлено ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 Цивільного кодексу якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Заявлену до стягнення пеню у сумі 1917,15грн позивачем нараховано на підставі п.6.7 договору №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021, за умовами якого у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальникові неустойку у формі пені у розмірі 0,1% але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, та не більше 5% від простроченої суми.

За результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку пені судом встановлена його невідповідність фактичним обставинам справи в частині невірного визначення початкових дат періодів нарахування за зобов`язаннями за накладними №462 від 26.05.2021, №463 від 26.05.2021, №477 від 26.05.2021, №486 від 27.05.2021, №489 від 27.05.2021, що зумовлено неврахуванням позивачем вимог ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Здійснивши власний розрахунок пені, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за кожен банківський день прострочення, за періоди з 10.07.2021 по 18.08.2021 на суму заборгованості 26436,00грн, з 13.07.2021 по 18.08.2021 на суму заборгованості 88120,00грн (17624,00грн+8812,00грн+26436,00грн+26436,00грн+8812,00грн), суд встановив, що пеня за вказані періоди становить 1859,21грн, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення пені за договором №555-21 ШУД/ШУН від 12.05.2021 у розмірі 1917,15грн, підлягають частковому задоволенню у розмірі 1859,21грн.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних у сумі 366,48грн за періоди прострочення з 10.07.2021 по 18.08.2021, з 11.07.2021 по 18.08.2021, з 12.07.2021 по 18.08.2021, та інфляційних втрат у сумі 114,56грн за період липень 2021, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних судом встановлена його невідповідність фактичним обставинам справи в частині невірного визначення початкових дат періодів нарахування 3% річних за зобов`язаннями за накладними №462 від 26.05.2021, №463 від 26.05.2021, №477 від 26.05.2021, №486 від 27.05.2021, №489 від 27.05.2021.

Здійснивши перерахунок 3% річних за періоди з 10.07.2021 по 18.08.2021 на суму заборгованості 26436,00грн, з 13.07.2021 по 18.08.2021 на суму заборгованості 88120,00грн (17624,00грн+8812,00грн+26436,00грн+26436,00грн+8812,00грн), суд встановив, що належним розміром 3% річних за вказані періоди є 354,89грн, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 366,48грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 354,89грн.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат за заявлений позивачем період, суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24.01.2018 у справі №910/24266/16, відповідно до якої вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Водночас, суд наголошує на врахуванні індексів виключно за цілі місяці існування прострочення певної суми, оскільки зі змісту п.6 Методики, затвердженої Наказом Державного комітету статистики №265 від 27.07.2007 випливає, що мінімальний період застосування індексу є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця. Означений висновок узгоджується із правовою позицією з цього приводу, сформульованою Верховним Судом у постанові №910/9938/17 від 10.10.2018.

За результатом проведеної судом перевірки розрахунку інфляційних нарахувань за період липень 2021, судом встановлено, що він методологічно є неправильним, оскільки позивачем враховано індекс інфляції за неповний місяць існування боргу.

Отже позов в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 114,56грн є таким, що задоволенню не підлягає.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог за приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-237, ст.ст. 239-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» (85001, Донецька область, м. Добропілля, пр-т Шевченка, б.2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «VIP Бетон» (85325, Донецька область, с. Рівне, вул. Шопена, б.1, ) заборгованість у сумі 114556,00грн, пеню у сумі 1859,21грн, 3% річних у сумі 354,89грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2266,43грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 07.12.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2021.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання апеляційної скарги відбувається з урахуванням пп.17.5 пп.17 п.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова