ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. Справа №914/1739/20

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.

суддів БОЙКО С.

БОНК Т.

За участю:

секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

та представника апелянта: Гаполяка О.В. (адвокат);

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Альфа-Банк, Київ б/н від 18.10.2021 (вх.ЗАГС №01-05/3504/21 від 21.10.2021)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 (повний текст ухвали складено 07.10.2021, суддя Артимович В.М. )

у справі №914/1739/20

за заявою боржника ОСОБА_1 , м.Жовква, Львівська область

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Суть спору та фактичні обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.07.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Босака Олега Євгеновича.

Ухвалами суду від 23.10.2020 визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в сумі 6 007,32 грн - друга черга, 4204,00 грн витрат на оплату судового збору, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів та Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в сумі 904 590, 86 грн., з яких: 903 093,78 грн - друга черга; 1 497,08 грн - третя черга, 4 204,00 грн витрат на оплату судового збору, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Постановою від 21.01.2021 Цісуна В.П. визнано банкрутом і введено процедуру погашення боргів боржника; керуючим реалізацією майна у справі призначено арбітражного керуючого Босака О.Є.

19.05.2021 керуючим реалізацією на розгляд суду подано клопотання з проханням затвердити звіт про нарахування грошової винагороди за виконання повноважень у даній справі, суму винагороди за виконання арбітражним керуючим Босаком О.Є. повноважень керуючого реструктуризацією та керуючого реалізацією, а також понесені витрати стягнути за рахунок кредиторів пропорційно визнаним кредиторським вимогам.

Ухвалою суду від 23.09.2021, зокрема, стягнуто з кредитора - АТ «Альфа-Банк» на користь арбітражного керуючого Босака О.Є. основну грошову винагороду за виконання повноважень керуючого реструктуризацією Цісуна В.П. у справі № 914/1739/20 за період з 02.11.2020 по 20.01.2021 в сумі 30 290,64 грн, основну грошову винагороду за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника у цій справі за період з 21.01.2021 по 30.04.2021 в сумі 22 592,85 грн та витрати, понесені арбітражним керуючим в сумі 911,51 грн.

Ухвалу суду першої інстанції мотивована тим, що надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Протягом здійснення провадження у справі про банкрутство дії або бездіяльність арбітражного керуючого Босака О.Є. жодного разу кредиторами не оскаржувалися, а тому вказані послуги підлягають оплаті у повному розмірі. При цьому, оскільки фонд авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створювався, а у боржника відсутні кошти та/або майно, яке підлягає продажу, то вказані кошти підлягають стягненню із кредиторів у справі, в т. ч. з АТ Альфа-Банк.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

АТ Альфа-Банк подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 23.09.2021 в частині стягнення з апелянта основної грошової винагороди та понесених витрат на користь арбітражного керуючого Босака О.Є. Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого про стягнення основної грошової винагороди та понесених витрат із кредиторів у справі.

В апеляційній скарзі скаржник покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Доводи апелянта зводяться до того, що Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено оплату послуг арбітражного керуючого з кредиторів у справі. Оплата послуг арбітражного керуючого за рахунок кредиторів може мати наслідком відсутність зацікавленості в арбітражного керуючого щодо пошуку активів боржника та оперативного завершення розгляду справи про банкрутство.

Арбітражним керуючим Босаком О.Є. подано відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Покликається на безпідставність доводів апеляційної скарги та зазначає, що послуги арбітражного керуючого здійснюються виключно на платній основі. Не виявлення ліквідатором в процедурі ліквідації боржника його майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов`язків у процедурі банкрутства, не може впливати на оплату його послуг. Жодних скарг на дії чи бездіяльність ліквідатора протягом провадження у справі про банкрутство кредиторами подано не було.

Інших клопотань та заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками у справі заявлено не було.

09.12.2021 в судове засідання з`явився представник апелянта, який навів доводи по суті апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Від представника боржника на адресу суду надійшла заява б/н від 01.12.2021 про розгляд справи без його участі. Просить апеляційну скаргу АТ Альфа-Банк залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Інші учасники у справі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Зазначене підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштових відправлень, зокрема, ухвали суду від 05.11.2021 про призначення справи до розгляду.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи, які не з`явилися.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції лише в частині стягнення виплати грошової винагороди арбітражного керуючого, суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання судом першої інстанції норм процесуального та правильне застосування норм матеріального права лише у цій частині.

Судом першої інстанції встановлено та перевірено апеляційним господарським судом, що арбітражний керуючий виконував повноваження керуючого реструктуризацією у період з 29.07.2020 по 20.01.2021, розрахунок винагороди за який становить становить 63 585,64 грн.

Повноваження керуючого реалізацією у цій справі арбітражний керуючий Босак О.Є. виконував у період з 21.01.2021 по 30.04.2021, розмір основної грошової винагороди за який становить 22 846,45 грн.

Так, Конституцією України (ч. 4, 7 ст. 43) визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реалізацією становить три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

З огляду на зазначене, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №918/454/18).

Щодо доводів апелянта про відсутність у КУзПБ норми, якою передбачено оплату послуг арбітражного керуючого за рахунок кредиторів у справі, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Чинним законодавством про банкрутство передбачено декілька джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого/розпорядника майна, керуючого санацією ліквідатора/керуючого реалізацією, разом з тим Закон не містить заборони здійснювати таку оплату за рахунок коштів кредиторів.

КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

На підставі зазначеного положення, ухвалою суду від 04.03.2021 сплачено арбітражному керуючому Босаку О.Є. основну грошову винагороду за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі № 914/1739/20 за період з 29.07.2020 по 01.11.2020 в сумі 32 955,00 грн. за рахунок коштів, авансованих Цісуном В.П. на депозитний рахунок Господарського суду Львівської області. Отже, залишок несплаченої винагороди становить 30 630,64 грн.

Згідно із ч. 5 ст. 30 КУзПБ кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Матеріалами справи підтверджується, що фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створювався.

Оскільки у боржника відсутні грошові кошти та майно, яке б підлягало продажу, грошова винагорода арбітражного керуючого за надання ним послуг у справі №914/1739/20 залишається невиплаченою.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постановах Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17 та від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16 висловлено правову позицію про те, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Тобто, не виявлення ліквідатором в процедурі ліквідації боржника його майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов`язків у цій процедурі, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/32824/15).

Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що при здійсненні провадження у справі про банкрутство передбачено право кредиторів реагувати на дії чи бездіяльність арбітражного керуючого шляхом подання скарг на його дії. Однак, з матеріалів справи вбачається, що скарги чи заперечення щодо дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Босака О.Є. не надходили, інші обставини, які б свідчили про неналежне виконання керуючим реструктуризацією та керуючим реалізацією майна боржника своїх повноважень, відсутні. З огляду на це, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що Босак О.Є. належно виконував повноваження, визначені КУзПБ, враховуючи відсутність протилежного, а тому має право на оплату послуг, наданих в межах цієї справи. Відтак, доводи апелянта щодо відсутності зацікавленості у належному здійсненні арбітражним керуючим своїх повноважень є безпідставними.

З огляду на викладене, оскільки у боржника повністю відсутні майнові активи, у зв`язку із чим неможливе здійснення оплати послуг арбітражного керуючого за рахунок майна боржника, фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створювався, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про здійснення оплати грошової винагороди арбітражного керуючого Босака О.Є. та відшкодування понесених витрат за рахунок кредиторів у справі пропорційно визнаним грошовим вимогам.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Враховуючи викладене вище, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст.129 ГПК України).

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 269 - 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Альфа-Банк залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 у справі №914/1739/20 без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови підписано 15.12.2021.

Головуючий суддя О. МАТУЩАК

Судді С. БОЙКО

Т. БОНК