ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2021 р. Справа № 917/1552/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Погрібної С.В., секретар судового засідання Мирна-Касян Ю.Л., розглянувши справу № 917/1552/21

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хр. Хансен Україна", вул. О.Пироговського, 19, кор.4, Київ 110, 03110

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", вул. Індустріальна, 2, Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500

про стягнення 260 491,44 грн.,

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2021 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хр. Хансен Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" про стягнення 260 491,44 грн. заборгованості, з яких : 242 590,79 грн. основного боргу, 12 885,26 грн. пені, 2 549,65 грн. інфляційних збитків, 2 465,74 грн. 3% річних від суми боргу, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу № 116039 від 12.06.2017 р. та 3 907,37 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року було відкрито провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження суду не надав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 5 статті 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті в установлені строки. Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази і письмові пояснення, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

12.06.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хр. Хансен Україна» (позивач по справі; продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» (відповідач по справі; покупець за договором) укладено Договір № 116039 купівлі-продажу товару (продукції) (Договір), за яким продавець зобов`язується продавати (виготовляти) та передавати у власність покупцю товар (продукцію) згідно поданої заявки, а покупець зобов`язується приймати цей товар (продукцію) і своєчасно здійснювати його оплату (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.2 Договору найменування, кількість товару (продукції), асортимент та термін поставки конкретної партії, умови передачі при кожній поставці вказуються в замовленні покупця.

Згідно з пунктом 2.5 Договору розрахунки за товар (продукцію) здійснюються за цінами, зазначеними та відображеними у відповідній товарній (товарно-транспортній, видатковій) накладній.

Пунктами 2.3 і 3.2 Договору сторони погодили, що покупець зобов`язаний розрахуватися за отриманий товар (продукцію) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару.

Факт передачі товару (продукції) покупцю засвідчується товарною (товарно-транспортною, видатковою) накладною, підписаною уповноваженою особою покупця (пункт 5.3 Договору).

Відповідно до п. 5.3 Договору належним підтвердженням факту фактичного одержання товару покупцем при отримання товару безпосередньо від постачальника є підписання видаткової накладної представником покупця з відбитком печатки покупця або уповноваженим на отримання ТМЦ відповідною довіреністю від покупця, з наданням оригіналу цієї довіреності.

У відповідності до зазначених умов Договору позивачем були здійснені наступні поставки товару (продукції) відповідачу:

1. На підставі замовлення відповідача № 2084217 від 04.03.2021 року позивачем поставлена закваска F-DVS ХТ-313 на загальну суму 77 343,90 грн. з ПДВ.

23.03.2021 року даний товар (продукцію) передано представнику відповідача Ісаєвій Е.В. (довіреність № 81 від 17.03.2021 року), що підтверджується видатковою накладною № 83151738 (копія наявна у матеріалах справи).

Разом з цією партією товару відповідачу був наданий рахунок-фактура № на суму 77 343,90 грн. У відповідності до умов Договору відповідач зобов`язаний перерахувати вартість отриманого товару (продукції) не пізніше 22.04.2021 року.

В порушення умов Договору відповідач не виконав дане зобов`язання і оплатив вартість поставленого товару (продукції) частково з порушенням терміну оплати:

- платіжним дорученням № 2125 від 09.07.2021 року перераховано 27 334,90 грн.;

- платіжним дорученням № 2168 від 15.07.2021 року перераховано 20 000,00 грн.. Отже, відповідач має заборгованість перед позивачем за товар (продукцію), отриманий за видатковою накладною № 83151738 від 23.03.2021 року, у розмірі 30 009,00 грн.

2. На підставі замовлення відповідача № 2084217 від 04.03.2021 року позивачем поставлені закваски F-DVS XT-313, F-ES С501, F-ES С502, F-DVS ST-BODY2, F-DVS eXact® Fit 1, F- DVS eXact® Fit 2 на загальну суму 182 118,04 грн. з ПДВ.

07.04.2021 року даний товар (продукцію) передано представнику відповідача Ісаєвій Е.В. (довіреність № 91 від 01.04.2021 року), що підтверджується видатковою накладною № 83158715 (копія наявна у матеріалах справи).

Разом з цією партією товару відповідачу був наданий рахунок-фактура № на суму 182 118,04 грн. У відповідності до умов Договору відповідач зобов`язаний перерахувати вартість отриманого товару (продукції) не пізніше 07.05.2021 року.

В порушення умов Договору відповідач не виконав дане зобов`язання і вартість поставленого товару (продукції) не сплатив.

Отже, відповідач має заборгованість перед позивачем за товар (продукцію), отриманий за видатковою накладною № 83158715 від 07.04.2021 року, у розмірі 182 118,04 грн.

3. На підставі замовлення відповідача № 2103309 від 12.05.2021 року позивачем поставлена закваска F-DYS ХТ-313 на загальну суму 30 472,75 грн. з ПДВ.

02.07.2021 року даний товар (продукцію) передано представнику відповідача Ісаєвій Е.В. (довіреність № 166 від 01.07.2021 року), що підтверджується видатковою накладною № 83203396 (копія наявна у матеріалах справи).

Разом з цією партією товару відповідачу був наданий рахунок-фактура № на суму 30 472,75 грн. У відповідності до умов Договору відповідач зобов`язаний перерахувати вартість отриманого товару (продукції) не пізніше 01.08.2021 року.

В порушення умов Договору відповідач не виконав дане зобов`язання і вартість поставленого товару (продукції) не сплатив.

Отже, відповідач має заборгованість перед позивачем за поставлений товар (продукцію), отриманий за видатковою накладною № 83203396 від 02.07.2021 року, у розмірі 30 472,75 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань зі сплати поставленого товару, позивач направив відповідачу вимогу № 38 від 12.08.2021 року про виконання грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості у сумі 307 393,43 грн. з урахуванням пені за прострочення платежу, інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Дана вимога вручена відповідачу 17.08.2021 року.

У відповідь на вимогу відповідач направив позивачу гарантійний лист № 766 від 20.08.2021 року, у якому визнав грошові вимоги позивача у повному обсязі у сумі 307 393,43 грн. і гарантував сплату заборгованості до 06.09.2021 року. Станом на день подання позовної заяви відповідач гарантійні зобов`язання не виконав.

Як зазначає позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, поставлений позивачем товар (продукцію) оплатив частково.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 260 491,44 грн., з яких : основний борг у розмірі 242 590,79 грн., пеня в розмірі 12 885,26 грн., інфляційні збитки в розмірі 2 549,65 грн., 3% річних в розмірі 2 465,74 грн..

Позивач, в докази обґрунтованості позовних вимог надав : Розрахунок ціни позову, копію Договору № 116039 купівлі-продажу товару (продукції) від 12.06.2017 року, копію замовлення відповідача № 2084217 від 04.03.2021 року, копію видаткової накладної № 83151738 від 23.03.2021 року, копію довіреності № 81 від 17.03.2021 року, копію рахунку-фактури № 133031084 від 23.03.2021 року, копію банківських виписок, копію видаткової накладної № 83158715 від 07.04.2021 року, копію довіреності № 91 від 01.04.2021 року, копію рахунку-фактури № 133031179 від 07.04.2021 року, копію замовлення відповідача № 2103309 від 12.05.2021 року, копію видаткової накладної № 83203396 від 02.07.2021 року, копію довіреності № 166 від 01.07.2021 року, копію рахунку-фактури № 133031498 від 02.07.2021 року, копію вимоги про виконання грошового зобов`язання з повідомленням про вручення, копію гарантійного листа.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу.

Відповідно ст. 663 Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару (ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором не оплатив отриманий товар, заборгованість останнього складає 242 590,79 грн.. Дана обставина відповідачем підтверджується (гарантійний лист а.с. 39).

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 242 590,79 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 465,74 грн. за період з 16.07.2021 р. з по 27.09.2021 р. та інфляційних нарахувань у розмірі 2 549,65 грн. за період з 16.07.2021 р. з по 27.09.2021 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати отриманого товару по кожній окремій накладній та проведених відповідачем проплат), суд визнає його правильним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

У пунктах 4.1 і 4.3 Договору сторони погодили, що за порушення своїх зобов`язань за Договором винна сторона несе відповідальність, визначену Договором та чинним законодавством України. У випадку прострочення покупцем оплати за товар (продукцію) у встановлений Договором термін, продавець має право нарахувати продавцю неустойку у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день такого прострочення.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 12 885,26 грн. за період 16.07.2021 р. з по 27.09.2021 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати отриманого товару по кожній окремій накладній та проведених відповідачем проплат) суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в цій частині, відповідно до приписів Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" є правомірними та підлягають задоволенню.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 242 590,79 грн., 12 885,26 грн. - пені, 2 549,65 грн. - інфляційних збитків, 2 465,74 грн. - 3% річних від суми боргу, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" (вул. Індустріальна, 2, Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хр. Хансен Україна" (вул. О.Пироговського, 19, кор.4, Київ, 03110, ) суму основного боргу в розмірі 242 590,79 грн., 12 885,26 грн. - пені, 2 549,65 грн. - інфляційних збитків, 2 465,74 грн. - 3% річних від суми боргу та 3 907,37 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 10.12.2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Погрібна С.В.