РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2021Справа № 910/14588/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Сільськогосподарського приватного підприємства "ТЕРРА"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ем-Транс"

про стягнення 127 580,54 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське приватне підприємство "ТЕРРА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 127 580,54 грн.

Як зазначено позивачем, внаслідок вчинення відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції та необґрунтованого запровадження з 01.03.2019 року послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для використання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлення її вартості в розмірі 170,38 грн. за 1 вагон/ 1 кілометр без ПДВ, СПП "ТЕРРА" понесені необґрунтовані витрати в сумі 63 790,27 грн.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивач має право на відшкодування шкоди у подвійному розмірі, а саме 127 580,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

24.09.2021 до канцелярії суду позивач подав заяву про виконання ухвали суду з доданими документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов. Залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ем-Транс" (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, вул. Кривалівська, буд. 7, ).

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 13.10.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №011.

25.10.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про продовження строку для подання відповіді на відзив.

27.10.2021 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надійшли пояснення.

02.11.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

08.11.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

22.11.2021 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, заява про поновлення процесуального строку для подачі заперечень на відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів.

01.12.2021 на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на клопотання про витребування доказів.

02.12.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява з поясненнями по суті справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до положень ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до накладної №835 поштове відправлення (відзив б/н від 28.10.2021 з додатками) оформлене 28.10.2021.

Враховуючи те, що відзив здано на пошту в останній день для подачі відзиву - 28.10.2021, тому відзив подано в межах строку, встановлений ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2021.

Відповідно до накладної АТ «Укрпошта» та опису вкладень у цінний лист №017 від 28.10.2021 відзив направлено позивачеві 28.10.2021.

Відзив отриманий позивачем 02.11.2021, що підтверджується трекінгом поштових відправлень №017.

Відповідно до накладної №850 відповідь на відзив б/н від 05.11.2021 направлено засобами поштового зв`язку 05.11.2021 - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву.

Враховуючи те. що у позивача не було можливості до 24.10.2021 подати відповідь на відзив, оскільки, відзив було направлено засобами поштового зв`язку в останній день строку - 28.10.2021, а також те, що відповідь на відзив подана протягом п`яти днів з дня отримання відзиву, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про продовження строку на подання відповіді на відзив та долучити його до матеріалів справи.

В той же час, дослідивши подані докази та аргументи відповідача про поновлення процесуального строку, з метою повного з`ясування фактичних даних та обставин справи, які є необхідним для прийняття правильного та справедливого рішення, суд також вважає за можливе задовольнити заяву відповідача про поновлення процесуального строку для подачі заперечень на відповідь на відзив та долучити дані заперечення до матеріалів справи.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та клопотання про витребування доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частиною 4 ст. 247 ГПК України визначено, у яких випадках та які категорії справ не можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247 ГПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Малозначні справи розглядаються тільки у порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 7 ст. 250 ГПК України якщо справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження, то правила цієї статті щодо розгляду заперечень відповідача з приводу розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, не застосовуються.

Як вбається із матеріалів справи, у даному випадку ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, категорія даної справи не належить до справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження та є справою незначної складності, а тому її розгляд має здійснюватись у порядку спрощеного позовного провадження, тому клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження не підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження (як спрощеного так і загального) учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У клопотанні про витребування доказів, відповідач просить суд витребувати докази, які можуть містити інформацію про відшкодування витрат позивачу третіми особами послуг по перевезенню вантажу залізничним транспортом.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що відповідь на адвокатський запит отримана відповідачем

Враховуючи те, що за змістом указаних приписів закону відповідач має право (і суд надає йому таку можливість) реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов`язки, передбачені законом з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, обставини, які можуть бути встановлені витребовуваними доказами не стосуються предмета спору, тому клопотання відповідача про витребування доказів є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

07.02.2018 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» (замовник, третя особа) укладено договір №07415/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. Крім того, обов`язком перевізника є, зокрема, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.

Відповідно до п. 3.5. договору №07415/ЦТЛ-2018 розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього договору, визначається перевізником. Зміни ставок за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються перевізником і доводяться замовнику шляхом розміщення інформації на офіційному сайті перевізника із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 календарних днів після оголошення.

За умовами п. 9.1. договору №07415/ЦТЛ-2018 у разі прийняття нормативних актів, які змінюють умови надання послуг з перевезення вантажів та порядок їх сплати і т.ін., сторони зобов`язані привести договір у відповідність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до цього договору.

Згідно п. 9.2. договору №07415/ЦТЛ-2018 зміни й доповнення до цього договору оформлюються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають невід`ємною частиною договору після підписання, якщо інше не передбачено цим договором. В односторонньому порядку перевізник має право внести зміни до додатків 1, 2, 3 цього договору або в інших випадках передбачених договором.

Рішенням правління Акціонерного товариства "Українська залізниця" №Ц-64/101 від 18.12.2018 року було встановлено послугу з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлено за неї плату в розмірі 170, 38 грн. без ПДВ.

Наказом Акціонерного товариства "Українська залізниця" №22 від 09.01.2019 року, послуга з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням була введена в дію.

Тож, 01.03.2019 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» (замовник, третя особа) було укладено додаткову угоду №3/П3 до договору №07415/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 07.02.2018 якою доповнено розділ 2 новим підпунктом 2.1.20., яким встановлено обов`язок замовника, зокрема, компенсувати Перевізнику витрати, пов`язані з подачею й забиранням вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням за ставкою встановленою у додатку 1 до цього договору. Оплата здійснюється за найкоротшу відстань до однієї із сусідніх станцій відкритої для вантажних операцій: малодіяльна вантажна станція навантаження/вивантаження (станція надання послуг) Закомельська/Савинці, та відповідно доповнено додаток 1 до цього договору пунктом 13, зокрема, введено додаткову послугу, пов`язану з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами: подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням. Ціна за одиницю після коригування - 170, 38 грн без ПДВ за 1 вагон/1 кілометр.

Крім того, 08.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» (експедитор) та Сільськогосподарським підприємством "Терра" (клієнт) укладено договір №0804-1 на транспортно-експедиційне обслуговування, відповідно до якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (зернові, зернобобові, олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом.

Відповідно до п. 1.3., п.п. 2.1.1., 2.1.2. п. 2.1, п. 3.5. договору №0804-1 протягом всього терміну знаходження у володінні Експедитора вантажу право власності на нього належить Клієнту.

Експедитор зобов`язаний від свого імені в інтересах Клієнта цивільно - правові угоди (перевезення, доручення, підряду, зберігання тощо).

Робити розрахунки з третіми особами у межах угод, укладених з метою надання Послуг, що є предметом цього Договору.

Розмір договірної ціни включає в себе: винагороду експедиторові, залізничний тариф, вартість виготовлення ЗПП, станційні збори, оформлення карантинних, ветеринарних сертифікатів, сертифікатів якості, сертифікатів ДІСХ, ТПП, ВТД, митних платежів, лабораторних досліджень продукції, послуги митного брокера, ПГВК.

08.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» (експедитор) та Сільськогосподарським підприємством "Терра" (клієнт) укладено додаткову угоду (орендований парк) № 1 до договору № 0804-1 від 08.04.2019, згідно якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Закомельська Півд. зал. - ст. Чорноморськ-порт.-експ. Од. зал.; кількість вантажу - 11 ваг (761,840 т +/- 10 %); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: квітень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: ст. Закомельська Півд. зал. - 29999,70 грн/вагон т.ч. ПДВ - 4999, 95 грн.

В дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) Організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) Видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) Оплата залізничного тарифу до станції Чорноморськ-порт-експ.Од. зал.;

4) Оплата додаткових зборів по станції відправлення, подача-збирання, користування вагонами під час оформлення необхідних документів на вантаж по малодіяльним станціям згідно телеграфного розпорядження від 17.01.2019 № НЗ-1-11/61 (з Харкова Упр. № Н/174а), митних платежів і т.п.

5) запірно-пломбувальні пристрої.

13.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» (експедитор) та Сільськогосподарським підприємством "Терра" (клієнт) укладено додаткову угоду (орендований парк) № 2 до договору № 0804-1 від 08.04.2019, згідно якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Закомельська Півд. зал. - ст. Чорноморськ-порт.-експ. Од. зал.; кількість вантажу - 1 ваг (68,860 т +/- 10 %); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: квітень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: ст. Закомельська Півд. зал. - 29635,70 грн/вагон т.ч. ПДВ - 4939, 26 грн.

Відповідно до матеріалів справи, Сільськогосподарського підприємству «Терра» із станції Закомельська Південної відправлено 12 вагонів:

- 08.04.2019за накладними 44269256, 44262608, 44250371, 44238350 - вагони №№ 44 45 3973 (згідно додаткової угоди №1 від 08.04.2019 до договору №0804-1 від 08.04.2019 року);

- 13.04.2019 за накладною №44289601 вагон №95784153 (згідно додаткової угоди №2 від 13.04.2019 до договору №0804-1 від 08.04.2019 року).

Згідно акту № ОУ-0000152 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) складений та підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Сільськогосподарським підприємством "Терра" за договором № 0804-1 від 08.04.2019 загальна вартість наданих транспортно-експедиціних послуг по перевезенню пшениці зі ст. Закомельська Півд. Зал. Призначеням ст. Чорноморськ-порт експорт Од. зал., в тому числі залізничний тариф до станції Чорноморськ -порт-експ.Од.зал. становить 329 996,70 грн з ПДВ, з яких:

- послуги експедитора - 5 500, 00 грн, без ПДВ;

- платежі Укрзалізниці - 324 496,70 грн, в тому числі ПДВ 20 %, а саме:

залізничний тариф до станції Чорноморськ -порт-експ.Од.зал. - 236 926, 80 грн, в тому числі ПДВ 20 %;

плата за користування вагоном - 132, 96 грн, в тому числі ПДВ 20 %;

збір за подачу й забирання вагону - 14 662, 53 грн, в тому числі ПДВ 20 %;

плата за послуги за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням - 58 474, 41 грн, в тому числі ПДВ 20 %;

запірно-пломбувальний пристрій - 1 100, 00 грн, без ПДВ;

товкання вагону - 13 200 грн., без ПДВ.

Згідно акту № ОУ-0000153 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) складений та підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Сільськогосподарським підприємством "Терра" за договором № 0804-1 від 08.04.2019 загальна вартість наданих транспортно-експедиціних послуг по перевезенню пшениці зі ст. Закомельська Півд. Зал. Призначеням ст. Чорноморськ-порт експорт Од. зал., в тому числі залізничний тариф до станції Чорноморськ -порт-експ.Од.зал. становить 29 635,56 грн з ПДВ, з яких:

- послуги експедитора - 500, 00 грн, без ПДВ;

- платежі Укрзалізниці - 29135,56 грн, в тому числі ПДВ 20 %, а саме:

залізничний тариф до станції Чорноморськ -порт-експ.Од.зал. - 21 538, 80 грн, в тому числі ПДВ 20 %;

плата за користування вагоном - 4, 46 грн, в тому числі ПДВ 20 %;

збір за подачу й забирання вагону - 976, 44 грн, в тому числі ПДВ 20 %;

плата за послуги за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням - 5 315, 86 грн, в тому числі ПДВ 20 %;

запірно-пломбувальний пристрій - 100, 00 грн, без ПДВ;

товкання вагону - 1200 грн., без ПДВ.

Тож, позивачем за надані транспортно-експедиційні послуги було сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» грошові кошти у розмірі 359 632,26 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 230 від 19.04.2019 на суму 329 996,70 грн, №231 від 19.04.2021 на суму 29 635,00 грн.

Як зазначає позивач, сума коштів, яку отримано відповідачем від ТОВ «ЕМ-ТРАНС» за послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції відправлені ФГ "Скорпіон-08" та вартість яких було покладено на позивача відображено в накопичувальних картках:

- №06040086 від 06.04.2019 (в примітках зазначено к вед №06040117);

- №07040087 від 07.04.2019 (в примітках зазначено к вед №07040118);

- №09040088 від 09.04.2019 (в примітках зазначено пам`ятка 149,151);

- №10040091 від 10.04.2019 (в примітках зазначено к вед №010040122);

- №11040094 від 1.04.2019 (в примітках зазначено к вед №110401124).

Перелік вагонів, які було подано на станцію Закомельська для завантаження вантажу позивачем та забрано зі станції вказано у відомостях №06040117, №07040118, №010040122, №110401124 та в пам`ятках № 149,151 про подавання вагонів та про збирання вагонів.

Позивач також зазначає, що послуга з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням надається відповідачем не на всіх станціях, а виключно на станціях, які включені до Переліку малодіяльних станцій, на всіх інших станціях АТ "Українська залізниця" відповідний тариф не застосовуюється. Так, у 1 півріччі 2019 до переліку малодіяльних станцій віднесена станція Закомельська Південної залізниці.

Крім того, згідно листа АТ "Українська залізниця" №ЦЦТех-09/726 від 14.11.2019 сума нарахованого додаткового збору «за подачу й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» за кожен вагон (№95784054, 95783932, 95784187, 95784104, 95819967, 95784120, 95784021, 95784955, 95781902, 95820031, 95783973, 95784153), що рухався по накладним №44269256, 44262608, 44250371, 44238350, 44289601 з накопичувальних карток стягнута сума у розмірі 4 429,88 грн. без ПДВ (за кожний вагон), всього на суму 53 158,56 грн. без ПДВ, 63 790,27 грн з ПДВ.

Відповідно до переліків №20190408 від 08.04.2019, №20190409 від09.04.2019, 20190410 від 10.04.2019, 20190411 від 11.04.2019, №20190413 від 13.04.2019 філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Українська залізниця» позивачем проведено списання з рахунку ТОВ «ЕМ - ТРАНС» зі спеціальним режимом використання через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень вартість послуги «за подачу й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» вагонів: №95784054, 95783932, 95784187, 95784104, 95819967, 95784120, 95784021, 95784955, 95781902, 95820031, 95783973, 95784153), що рухалися по накладним №44269256, 44262608, 44250371, 44238350, 44289601, які відправлені позивачем через ТОВ «ЕМ-ТРАНС» у сумі 53 158,56 грн. без ПДВ, 63 790,27 грн з ПДВ.

В той же час, за результатами розгляду справи № 130-26.13/102-19 Антимонопольним комітетом України 06.08.2020 винесено рішення № 470-р, яким визнано, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків. Визнано дії Акціонерного товариства "Українська залізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

За порушення, зазначене в пункті 2 рішення, на Акціонерне товариство "Укрзалізниця" накладено штраф у розмірі 18 282 400, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що він є кінцевим споживачем послуги відповідача з перевезення вантажів і саме на нього покладено обов`язок по сплаті вартості послуг відповідача, в свою чергу ТОВ «ЕМ-ТРАНС» є лише посередником між позивачем та відповідачем при відправленні СПП "Терра" вантажу залізничним транспортом, тож саме позивач внаслідок вчинення відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції поніс необгрунтовані витрати на оплату послуги «з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» та встановленні її вартості в розмірі 170,38 грн за 1 вагон/1 кілометр без ПДВ в загальній сумі 63 790,27 грн. (з ПДВ).

Тож, позивач зазначає, що АТ «Українська залізниця» завдано йому шкоду у розмірі 63 790,27 грн., яка відповідно до ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підлягає відшкодуванню у подвійному розмірі, а саме: 63 790,27 *2= 127 580,54 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Статтею 316 Господарського кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Отже, транспортне експедирування є видом господарської діяльності, спрямованої на організацію процесу перевезення вантажів. Експедитор є таким суб`єктом господарювання, функціональне призначення якого полягає в організації та сприянні здійсненню процесу вантажів. Експедитором може бути, як суб`єкт господарювання (транспортно-експедиційна організація), так і безпосередньо перевізник. Транспортне експедирування - це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Заперечуючи проти позову, відповідав зазначає, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, що позбавляє позивача право на звернення до суду за захистом його права. АТ «Українська залізниця» перебуває у договірних відносинах безпосередньо з ТОВ «ЕМ-Транс», що підтверджується Договором про надання послуг №07415/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 та Додатковою угодою від 01.03.2019 №3/ПЗ. Доказів існування договірних відносин між Позивачем та Відповідачем до суду не надано, тому право на звернення до суду мають лише учасники договірних правовідносин.

Суд критично ставиться до вищезазначених заперечень відповідача, входячи з такого.

Відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування.

Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

З системного дослідження Закону України «Про захист економічної конкуренції» випливає, що в даному законі не передбачено порядок (механізм) відшкодування шкоди, тому слід застосовувати положення Цивільного та Господарського кодексів України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 255 Господарського кодексу України збитки, заподіяні зловживанням монопольним становищем, антиконкурентними узгодженими діями, дискримінацією суб`єктів господарювання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також збитки, заподіяні внаслідок вчинення дій, визначених цим Кодексом як недобросовісна конкуренція, підлягають відшкодуванню за позовами заінтересованих осіб у порядку, встановленому законом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Дана стаття загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди. Ці правила отрималі назву "Загальний (генеральний) делікт" та застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди за цією статтею є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Разом з тим деліктне зобов`язання може виникнути і між особами, що перебувають в договірних відносинах, однак завдана шкода не має бути пов`язана з порушенням договірного зобов`язання. І лише у випадках, прямо передбачених законом, за правилами Глави 82 ЦК відшкодовується також шкода, завдана порушенням договірного зобов`язання.

Загальне правило ст. 1166 встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Якщо мають місце спеціальні підстави, що надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей § 1 Глави 82 ЦК, треба застосовувати спеціальні норми. В противному випадку відшкодування шкоди відбуватиметься за правилами вищезазначеної статті.

Враховуючи вищевикладене, спростовано доводи відповідача, що лише учасник договірних правовідносин має право на звернення до суду за захистом свої прав.

В той же час, суд зазначає, що спір у даній справі виник не у зв`язку з неналежним виконанням стороною договірних зобов`язань, а у зв`язку із вчиненням відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, внаслідок чого (вчиненого порушення) позивачу було заподіяно шкоду. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та безпосередньо передбачений приписами статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Також, заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що у його діях відсутній склад правопорушення, необхідний для настання цивільно - правової відповідальності.

Аналіз положень статті 1166 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Делiктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння.

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом (постанова Верховного Суду України від 12.02.2014 у справі № 6-168цс13).

У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (ії розмір), протиправність (незаконність) поведінки, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою та вини.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб`єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Отже, стаття 1166 Цивільного кодексу України унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Делiктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Як встановлено судом вище, рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19, яким визнано, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків (п. 1 резолютивної частини рішення).

Визнано дії Акціонерного товариства "Українська залізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (п. 2 резолютивної частини рішення).

Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення (п. 3 резолютивної частини рішення).

За порушення, зазначене в пункті 2 рішення, на Акціонерне товариство "Укрзалізниця" накладено штраф у розмірі 18 282 400, 00 грн. (п. 4 резолютивної частини рішення)

Не погоджуючись з даним рішенням АМК України, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Антимонопольного комітету України про визнання частково недійсним Рішення №470-р від 06.08.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва №910/15766/20 від 27.01.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у позові відмовлено.

Таким чином, відповідально до положень ч. 2 ст. 242, ч. 1 ст. 284 ГПК України рішення у справі №910/15766/20 набрало законної сили 25.05.2021.

В рішенні Господарського суду міста Києва, зокрема, встановлено, що вказані дії перевізника створюють для суб`єктів господарювання, які уклали відповідні типові договори й користуються послугами AT "Укрзалізниця" з перевезення вантажів, різні умови, оскільки суб`єкти господарювання, які здійснюють приймання/відправлення вантажів зі станцій, які визначені малодіяльними, змушені укладати додаткові угоди до договорів та сплачувати різну вартість за фактично одну послугу - приймання/відправлення вантажів. Суб`єкти господарювання, які використовують малодіяльні станції, також сплачують різну вартість послуги залежно від відстані такої станції до найближчої немалодіяльної. Суб`єкти господарювання, які мають можливість сформувати маршрутну відправку, не сплачують вартість послуги, на відміну від тих, які не мають такої можливості.

Отже, Комітет дійшов висновку, що дії АТ "Українська залізниця" щодо визнання малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановлення її вартості, призводять до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умови існування конкуренції на ринку.

За результатом дослідження наявних у матеріалах справи доказів, доводів і тверджень учасників справи, суд дійшов висновку про те, що при прийнятті рішення №470-р від 06.08.2020 Антимонопольний комітет України повно з`ясував обставини, які мають значення для справи; встановлені Комітетом обставини являються доведеними і підтверджені належними і допустимими доказами; висновки, викладені у рішенні, відповідають обставинам справи; при прийнятті рішення відсутні порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.10.2021 касаційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/15766/20 - без змін.

В п. 16, 17 даної постанови Верховним Судом зазначено, що Суди попередніх інстанцій, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дали необхідну оцінку, з дотриманням приписів норм матеріального і процесуального права та з наведенням в оскаржуваних судових рішеннях зі справи необхідного мотивування, встановивши, що: АТ "Українська залізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків; дії АТ "Українська залізниця" щодо визнання малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановлення її вартості, призводять до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умови існування конкуренції на ринку; недоведення АТ "Українська залізниця" наявності передбачених статтею 59 Закону підстав для визнання недійсним Рішення АМК, - дійшли й висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи касаційної скарги даного висновку не спростовують.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наявність вини та протиправної поведінки відповідача встановлена у справі № 910/15766/20 та не підлягає доказуванню.

Щодо наявності шкоди та причново - наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19 , яким визнано, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків (п. 1 резолютивної частини рішення).

Визнано дії Акціонерного товариства "Українська залізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (п. 2 резолютивної частини рішення).

Як встановлено рішенням Господарського суду міста Києва №910/15766/20 від 27.01.2021, яке залишено без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021, постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.10.2021 касаційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення: «Обмеження діяльності малодіяльних залізничних станцій для виконання вантажних операцій та/або їх закриття, збільшення вартості відправки вантажів призводить до зростання вартості продукції. При цьому є продукція, яка може бути доставлена лише залізничним транспортом або така, реалізація якої є економічно і технологічно вигідною виключно за умови відвантаження залізницею.

Окрім того, як правильно зазначив Комітет, вказані дії перевізника створюють для суб`єктів господарювання, які уклали відповідні типові договори й користуються послугами AT "Укрзалізниця" з перевезення вантажів, різні умови, оскільки суб`єкти господарювання, які здійснюють приймання/відправлення вантажів зі станцій, які визначені малодіяльними, змушені укладати додаткові угоди до договорів та сплачувати різну вартість за фактично одну послугу - приймання/відправлення вантажів. Суб`єкти господарювання, які використовують малодіяльні станції, також сплачують різну вартість послуги залежно від відстані такої станції до найближчої немалодіяльної. Суб`єкти господарювання, які мають можливість сформувати маршрутну відправку, не сплачують вартість послуги, на відміну від тих, які не мають такої можливості.

Отже, Комітет дійшов висновку, що дії АТ "Українська залізниця" щодо визнання малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановлення її вартості, призводять до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умови існування конкуренції на ринку.

Суд погоджується з висновками Комітету, оскільки за умови існування конкуренції на цьому ринку споживачі послуги мали б можливість відмовитися від послуг надавача, який його не влаштовує, та обрати іншого надавача цих послуг на більш вигідних договірних умовах.

Відтак, за результатом дослідження спірного рішення Комітету, фактичних обставин справи і зібраних у матеріалах справи доказів, суд відхиляє доводи позивача про те, що його дії по запровадженню послуги та встановленню тарифу на послугу не являються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.»

Відповідно до переліків №20190408 від 08.04.2019, №20190409 від09.04.2019, 20190410 від 10.04.2019, 20190411 від 11.04.2019, №20190413 від 13.04.2019 філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Українська залізниця» позивачем проведено списання з рахунку ТОВ «ЕМ - ТРАНС» зі спеціальним режимом використання через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень вартість послуги «за подачу й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею навантаженням і вивантаженням» вагонів.

Згідно з актом № ОУ-0000152 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) складений та підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Сільськогосподарським підприємством "Терра" за договором № 0804-1 від 08.04.2019 загальна вартість наданих транспортно-експедиціних послуг по перевезенню пшениці зі ст. Закомельська Півд. Зал. Призначеням ст. Чорноморськ-порт експорт Од. зал., в тому числі залізничний тариф до станції Чорноморськ -порт-експ.Од.зал. становить 329 996,70 грн з ПДВ, зокрема, включено вартість за послуги за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням - 58 474, 41 грн, в тому числі ПДВ 20 %.

Згідно з актом №ОУ-0000153 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) складений та підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» та Сільськогосподарським підприємством "Терра" за договором № 0804-1 від 08.04.2019 загальна вартість наданих транспортно-експедиціних послуг по перевезенню пшениці зі ст. Закомельська Півд. Зал. Призначеням ст. Чорноморськ-порт експорт Од. зал., в тому числі залізничний тариф до станції Чорноморськ -порт-експ.Од.зал. становить 29 635,56 грн з ПДВ, зокрема, включено вартість за послуги за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням - 5 315, 86 грн, в тому числі ПДВ 20 %.

Таким чином, загальна вартість за послугу «за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» становить 63 790,27 грн.

На підставі вищезазначених актів третьою особою було виставлено рахунки фактури №СФ-0000129 від 16.04.2019 на суму 29 635,56 грн, №СФ-0000123 від 12.04.2019 на суму 329 996,70 грн.

Позивачем за надані транспортно-експедиційні послуги було сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» грошові кошти у розмірі 359 632,26 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 230 від 19.04.2019 на суму 329 996,70 грн, №231 від 19.04.2021 на суму 29 635,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, кошти за послугу «за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» у сумі 63 790,27 грн. було спершу стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС», як посередника, а потім стягнуто з Сільськогосподарського підприємства "Терра", як власника товару, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС», але, оскільки, в подальшому рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19, рішенням Господарського суду міста Києва №910/15766/20 від 27.01.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021, постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.10.2021 касаційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення, підтверджено, що введення та встановлення вартості вищезазначеної послуги є порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку, тому позивачем доведено, матеріалами справи підтверджено наявність шкоди, що знаходиться у прямій причиново - наслідковій залежності від протиправної поведінки відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач також зазначає, що позивачем не доведено факту завдання йому шкоди/збитків, посилаючись на визначення шкоди, збитків, зазначені в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності».

Слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до преамбули визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку.

Таким чином, посилання відповідача на Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» не є релевантним до даних правовідносин - відшкодування шкоди за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки, дані нормативно - правові акти регулюють правовідносини пов`язані з регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Суд також критично оцінює, наданий відповідачем висновок експертів у галузі права, оскільки, наданий висновок виходить за межі, визначені ч. 1 ст. 108 ГПК України, не стосується питання застосування аналогії закону, аналогії права чи змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Експерти у галузі права Берзін П.С. та Пащенко Д.С. не є спеціалістами у сфері господарського права чи процесу, а спеціалізуються у сфері кримінально - виконавчого права. Щодо Пащенка Д.С. відповідачем не додано жодних документів, які б підтверджували кваліфікацію (диплом доктора наук, кандидата наук, доктора філософії).

Таким чином, оскільки, позивачем доведена та встановлена судом наявність всіх складових елементів для відшкодування шкоди з відповідача, доводи позивача, що АТ «Українська залізниця» завдано йому шкоду у розмірі 63 790,27 грн., яка відповідно до ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підлягає відшкодуванню у подвійному розмірі, а саме: 63 790,27 грн.*2= 127 580,54 грн. підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця (Тверська), 5, ) на користь Сільськогосподарського приватного підприємства "ТЕРРА" (64333, Харківська обл., Ізюмський р-н, село Забавне, ВУЛИЦЯ ХАРКІВСЬКА, будинок 1-Б) майнову шкоду у розмірі 127 580 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот вісімдесят) грн. 54 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяС.М. Мудрий