ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2840/21

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Бучко Лідії Степанівни
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транснаціональна комодітна група-К»
про стягнення 98779,94 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Бучко Лідії Степанівни (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транснаціональна комодітна група-К» (далі відповідач) про стягнення 98779,94 грн., з яких 75256,08 грн. основний борг, 6388,52 грн. інфляційні втрати, 3080 грн. 3% річних, 14055,34 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про перевезення вантажу від 2018 року № 08/2018 щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.11.2018 № ОУ-0000068 на суму 155694, від 29.12.2018 № 0У-0000076 на суму 12950 грн. у строк визначений договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.10.2021 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк до 28.10.2021 для подачі відзиву на позовну заяву та інших документів, що підтверджують заперечення проти позову. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив до 08.11.2021 та встановлено відповідачу строк до 18.112021 для подачі заперечення на відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу надати суду у строк встановлений для подання відзиву докази належного виконання зобов`язань за договором про перевезення вантажу № 08/2018 щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.12.2018 № 04-0000068 на суму 155694, від 29.12.2018 № 04-0000076 на суму 12950 грн., у строк визначений договором; контррозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних, пені.

Сторони повідомлені про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення на адреси їх місцезнаходження, належним чином завіреної копії ухвали, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У встановлений судом строк відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позовну заяву та інших документів до суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі укладено договір про перевезення вантажу від 2018 року № 08/2018 (далі договір), відповідно до умов якого позивач - перевізник зобов`язався доставити автомобільним транспортом довірений відповідачем замовником вантаж у пункт призначення і видати його особі, яка має право на одержання вантажу, а замовник зобов`язався сплатити за перевезення вантажу встановлену договором плату (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору перевізник надає замовнику транспортні послуги в міжміському сполученні.

Умови перевезення вантажу (пункт відправлення та призначення, найменування, кількість вантажу або маса (вага), термін доставки, вартість послуг та інше) узгоджуються сторонами в заявці на перевезення вантажу і повідомляються замовником перевізнику телефонограмою та/або шляхом направлення на електронну адресу, вказану перевізником (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 2.1 договору ціна послуг залежить від кілометражу, що проходить автотранспорт Перевізника, ваги вантажу за кожною товарно-транспортною накладною, а саме: за маршрутом Йосипівка-Дерманка - 2,20 грн. за тонно-кілометр (без ПДВ); за маршрутом Новоград-Дерманка - 2,50 грн. за тонно-кілометр (без ПДВ).

Пунктом 2.2 договору передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний банківський рахунок Перевізника протягом 10 (десяти) банківських днів з дня отримання від перевізника рахунку, акта виконаних робіт та товарно-транспортної накладної з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем.

У відповідності до п. 2.3 договору розрахунки між Сторонами за договором здійснюються в національній валюті та безготівковій формі. Днем здійснення платежу вважається день надходження грошових сум на розрахунковий рахунок перевізника (п. 2.4 договору) .

Пунктом 3.10 договору визначено, що замовник зобов`язаний своєчасно оплачувати послуги перевізника.

Цей договір вважається укладеним (набирає чинності) з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2018 (п. 8.1 договору).

На виконання умов договору позивачем було здійснено перевезення вантажу на загальну суму 168644,08 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.11.2018 № ОУ-0000068 на суму 155694, від 29.12.2018 № 0У-0000076 на суму 12950,08 грн. завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Відповідач частково здійснив оплату наданих позивачем послуг з перевезення вантажу в сумі 93388 грн., що підтверджується виписками з особового рахунку позивача, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Оскільки, відповідач свої зобов`язання щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги з перевезення вантажу не виконав, позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 07.06.2021, в якій вимагав перерахувати кошти в сумі 75256,08 грн. Надіслання вказаної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується конвертом № 054, який повернувся позивачу з довідкою «Укрпошти» з причин «за закінченням зберігання», завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Враховуючи, що відповідач своїх зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги з перевезення вантажу в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 75256,08 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Положеннями ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги з перевезення вантажу, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 75256,08 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 75256,08 грн. основного боргу.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги з перевезення вантажу, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з простроченої суми 75256 грн. за період прострочення з квітня 2020 року по липень 2021 року включно складають 6388,52 грн., 3% річних з простроченої суми 75256 грн. за період прострочення з 19.03.2020 по 30.07.2021 складають 3080 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача у вказаній частині підлягає задоволенню.

Також, позивач посилаючись на положення ст. 549 ЦК України та ст. 230, 232 ГК України просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання розрахунків з оплати за наданих послуг з перевезення вантажу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка за його розрахунком за період прострочення з 19.03.2020 по 30.07.2021 складає 987,98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом досліджено положення договору, укладеного між сторонами, та встановлено, що такий вид забезпечення виконання грошового зобов`язання, як сплата неустойки у вигляді пені за час прострочення грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за надані послуги з перевезення вантажу, сторони договору при його укладанні не встановили і як наслідок положення даного договору його не містять.

Оскільки сторонами договору не встановлений такий вид забезпечення виконання грошового зобов`язання як пеня, то позовні вимоги про стягнення з відповідача за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань 14055,34 грн. пені є безпідставні, а тому задоволенню не підлягають.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 75256,08 грн. основного боргу, 6388,52 грн. інфляційних втрат, 3080 грн. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті позовних вимог про стягнення 14055,34 грн. пені суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, 165, 178, 232-233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Бучко Лідії Степанівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транснаціональна комодітна група-К» про стягнення 98779,94 грн., з яких 75256,08 грн. основний борг, 6388,52 грн. інфляційні втрати, 3080 грн. 3% річних, 14055,34 грн. пеня задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транснаціональна комодітна група-К» (вул. Вокзальна, 36, с. Заворичі, Броварський р-н, Київська обл., 07424, ідентифікаційний код 22829124) на користь Фізичної особи-підприємця Бучко Лідії Степанівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 75256 (сімдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп. основного боргу, 6388 (шість тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 52 коп. інфляційних втрат, 3080 (три тисячі вісімдесят) грн. 3% річних, 1947 (одну тисячу дев`ятсот сорок сім) грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позовних вимог Фізичної особи-підприємця Бучко Лідії Степанівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транснаціональна комодітна група-К» про стягнення 14055,34 грн. пені відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 09.12.2021.

Суддя Ю.В. Подоляк