номер провадження справи 22/28/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 Справа № 908/2981/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі судового засідання Шолоховій С.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Верба В.В., дов. № 18-73 від 21.12.2020

від відповідача: Перекупка Т.М., дов. № 011.11-01 від 06.01.2021

розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/2981/21

за позовом: Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (вул. Діагональна, буд. 11, м. Запоріжжя, 69035)

до відповідача: Акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (Південне шосе, буд. 15, м. Запоріжжя, 69032)

про стягнення 76 626,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою (вих. № 18-39 від 28.09.2021) до Акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат про стягнення 76 626,00 грн. заборгованості за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 174, 179, 180, 193, 216, 218 ГК України.

На виконання умов договору № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020 про користування колектором зливної каналізації, Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів в термін з січня 2021 по червень 2021 надало Акціонерному товариству Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат послуги щодо права користування колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території АТ «ЗАЛК» промислово-зливних вод, що підтверджується актами надання послуг за користування колектором від 31.01.2021 р. за січень на суму 12 771,00 грн.; від 28.02.2021 р. за лютий 2021 р. на суму 12 771,00 грн.; від 31.03.2021 р. за березень 2021 р. на суму 12 771,00 грн.; від 30.04.2021 р. за квітень 2021 р. на суму 12 771,00 грн.; від 31.05.2021 р. за травень 2021 р. на суму 12 771,00 грн.; від 30.06.2021 р. за червень 2021 на суму 12 771,00 грн.

На підставі зазначених вище актів надання послуг, відповідачу були надані рахунки № 522666 за січень 2021 на суму на суму 12 771,00 грн., № 523173 від 28.02.2021 за лютий 2021 на суму 12 771,00 грн., № 523687 від 31.03.2021 за березень на суму 12 771,00 грн., № 524204 від 30.04.2021 за квітень 2021 на суму 12 771,00 грн., № 524733 від 31.05.2021 за травень 2021 на суму 12 771,00 грн., № 525405 від 30.06.2021 за червень 2021 на суму 12 771,00 грн. Всього на загальну суму 76 626,00 грн.

Послуги надані позивачем, в порушення умов договору не були сплачені, у зв`язку з чим заборгованість відповідача склала 76 626,00 грн.

07.12.2021 р. до суду надійшла відповідь вих. № 18-39/1 від 06.12.2021 позивача на відзив на позовну заяву, до якої додано засвідчені копії доказів надсилання на адресу відповідача рахунків та актів за надані послуги за період з січня по червень 2021.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі. У відзиві, що надійшов до суду 08.11.2021, визнав факт укладення між сторонами договору № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020 про користування колектором зливної каналізації, проте зазначив, що в розділі 3 пункті 3.1 укладеного договору сторони визначили, що оплата за користування колектором проводиться АТ «ЗАлК» на поточений рахунок АТ «ЗФЗ» щомісяця протягом 5-ти банківських днів від дати виставлення рахунку та акту надання послуг за користування колектором. Акт надання послуг за користування колектором повинен бути підписаний і повернутий до АТ «ЗФЗ» до 5-го числа, наступного за звітним. Отже, сторони обумовили процедуру оплати за надані послуги, а саме визначили що підставою для оплати є виставлений рахунок та підписаний акт наданих послуг. Отже, обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині оплати за користування колектором зливної каналізації на підставі виставлених та направлених на адресу відповідача рахунків та актів наданих послуг за період з січня 2021 по червень 2021. Але на підтвердження своїх вимог позивач не надає до позову доказів направлення відповідачу рахунків для оплати.

Відповідач стверджує, що вказані рахунки за користування колектором за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020 за період з січня 2021 по червень 2021 АТ «ЗФЗ» не направляв на адресу АТ «ЗАлК», а тому у відповідача не виникає обов`язку оплати наданих позивачем послуг.

Представник усно заперечив проти долучення до матеріалів справи відповіді вих. № 18-39/1 від 06.12.2021 позивача на відзив на позовну заяву та додані до неї засвідчені копії доказів надсилання на адресу відповідача рахунків та актів за надані послуги за період з січня по червень 2021, оскільки позивачем пропущено процесуальний строк, встановлений судом для її надання.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 13.10.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2981/21 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.10.2021 позовна заява прийнята до розгляду суддею Ярешко О.В., відкрито провадження у справі № 908/2981/21 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 17.11.2021.

Ухвалою суду від 17.11.2021 у судовому засіданні судом було оголошено перерву до 09.12.2021

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу на програмному комплексі «Акорд».

Відповідь вих. № 18-39/1 від 06.12.2021 позивача на відзив на позовну заяву та додані до неї засвідчені копії доказів надсилання на адресу відповідача рахунків та актів за надані послуги за період з січня по червень 2021, судом до розгляду не прийнято, оскільки позивачем пропущено процесуальний строк, встановлений судом для її надання, відповідно до норм визначених Господарським процесуальним кодексом України, клопотання про продовження строку позивачем не заявлено.

У судовому засіданні 09.12.2021 судом справу розглянуто по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази, що їх підтверджують.

01.03.2020 між Акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів (власник - позивач у справі) та Акціонерним товариством Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (користувач - відповідач у справі) був укладений договір № 22/ЗАлК-Д-2020-81

Відповідно до пункту 1.1 договору, АТ «ЗФЗ» зобов`язується надати АТ «ЗАЛК» право спільного користування колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території підприємства відповідача промислово-зливних вод.

Згідно п. 2.1 розділу 2 загальна сума договору визначається виходячи з діючої щомісячної вартості користування колектором і становить на момент укладання договору 127 720 грн. з ПДВ.

Пунктом 3.2 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 22.12.2020) визначено, що за користування колектором зливної каналізації користувач сплачує власникові 12 771,00 грн. з ПДВ щомісяця.

Пунктом 3.1 встановлено, що оплата за користування колектором проводиться відповідачем на поточний рахунок позивача щомісяця протягом 5-ти банківських днів від дати виставлення рахунку та акту надання послуг за користування колектором. Акт надання послуг за користування колектором повинен бути підписаний і повернутий позивачу до 5-го числа наступного за звітним (також визначено п. 4.4.9 договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, АТ «ЗФЗ» у період з січня 2021 р. по червень 2021 р. надало відповідачу послуги щодо права користування колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території підприємства АТ «ЗАЛК» промислово-зливних вод, про що було складено та підписано обома сторонами акти надання послуг за користування колектором:

- від 31.01.2021 за січень 2021 на суму 12 771,00 грн.;

- від 28.02.2021 р. за лютий 2021 на суму 12 771,00 грн.;

- від 31.032021 р. за березень 2021 на суму 12 771,00 грн.;

- від 30.04.2021 р. за квітень 2021 на суму 12 771,00 грн.;

- від 31.05.2021 р. за травень 2021 на суму 12 771,00 грн.;

- від 30.06.2021 р. за червень 2021 на суму 12 771,00 грн.

На підставі вказаних актів відповідачу були надані рахунки на оплату наданих послуг за користування колектором промислово-зливної каналізації: № 522666 за січень 2021 на суму 12 771,00 грн.; № 523173 від 28.02.2021 за лютий 2021 на суму 12 771,00 грн.; № 523687 від 31.03.2021 за березень на суму 12 771,00 грн.; № 524204 від 30.04.2021 за квітень 2021 на суму 12 771,00 грн.; № 524733 від 31.05.2021 за травень 2021 на суму 12 771,00 грн.; № 525405 від 30.06.2021 за червень 2021 на суму 12 771,00 грн., які відповідачем не були сплачені.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Також, відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 193 ГПК України, встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).

Згідно ст. 610 ЦКУ, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦКУ встановлює, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом. Аналогічні приписи містяться в ст. ст. 216,218 ГКУ.

Як встановлено судом, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020, надані послуги щодо права користування колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території АТ «ЗАЛК» промислово-зливних вод не оплатив. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем склала 76 626,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Суд враховує, що акти наданих послуг підписані відповідачем без зауважень та заперечень.

За викладених обставин, господарський суд, з огляду на відсутність доказів оплати наданих відповідачу послуг у період з січня 2021 по червень 2021 року, визнає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 76 626,00 грн.

Щодо заперечень відповідача про ненадіслання та неотримання рахунків на оплату послуг, суд зазначає наступне.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що оплата за користування колектором проводиться відповідачем на поточний рахунок позивача щомісяця протягом 5-ти банківських днів від дати виставлення рахунку та акту надання послуг за користування колектором. Акт надання послуг за користування колектором повинен бути підписаний і повернутий позивачу до 5-го числа наступного за звітним (також визначено п. 4.4.9 договору)

Вказаний пункт сторонами не змінювався та не виключався.

Рахунки на оплату виписані у період з січня 2021 по червень 2021 на загальну суму 76 626,00 грн., також сторонами підписані акт надання послуг від 31.01.2021, від 28.02.2021, від 31.03.2021, від 30.04.2021, від 31.05.2021 та від 30.06.2021.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Акти надання послуг від 31.01.2021 (за січень 2021); від 28.02.2021 (за лютий 2021); від 31.032021 (за березень 2021); від 30.04.2021 (за квітень 2021); від 31.05.2021 (за травень 2021); 30.06.2021 р. (за червень 2021) є первинними документами відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, в яких відображені усі необхідні реквізити. Як зазначалося вище, всі акти підписані обома сторонами.

Відтак, відповідачу були відомі суми, належні до оплати за надані йому послуги на підставі договору № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020 у день підписання актів надання послуг, проте відповідачем не здійснено розрахунок за надані позивачем послуги, в той час як факт отримання послуг не заперечується відповідачем, а відсутність (не отримання) у нього рахунку на оплату послуг не є відкладальною умовою для розрахунку за надані послуги в розумінні укладеного між сторонами Договору.

Таким чином, заперечення відповідача щодо неотримання рахунків, та як слідство ненастання обов`язку з проведення розрахунку за отримані послуги відхиляються судом, оскільки матеріалами справи підтверджується факт надання відповідачу послуг за договором, прийнятих без зауважень відповідачем, отже відповідач не обмежений у правах щодо здійснення розрахунку за надані послуги в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, та мав оплатити за січень 2021 - 12 771,00 грн.; за лютий 2021 - 12 771,00 грн.; за березень 2021 - 12 771,00 грн.; за квітень 2021 - 12 771,00 грн.; за травень 2021 - 12 771,00 грн. та за червень 2021 - 12 771,00 грн. всього 76 626,00 грн.

Доказів сплати 76 626,00 грн. заборгованості за надані послуги відповідач суду не подав.

Враховуючи викладене вище, з відповідача на користь позивача стягується 76 626,00 грн.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або за перечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів сплати позивачу суми 76 626,00 грн. заборгованості за надані послуги матеріали справи не містять та відповідачем не подані. Відповідач наявності заборгованості не спростував.

Відтак, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 76 626,00 грн. заборгованості за надані послуги за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020 заявлена позивачем обґрунтовано та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, позов задовольняється судом повністю.

6. Судові витрати

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, судовий збір у сумі 2 270,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (Південне шосе, буд. 15, м. Запоріжжя, 69032, ) на користь Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (вул. Діагональна, буд. 11, м. Запоріжжя, 69035, ) 76 626 (сімдесят шість тисяч шістсот двадцять шість) грн. 00 коп. заборгованості за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 14.12.2021.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко