ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/825/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М. , , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в собі Державної екологічної інспекції Карпатського округу та Білоберізької сільської ради,

до відповідача Державного підприємства "Гринявське лісове господарство"

про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у розмірі 333 608, 86 грн,

ВСТАНОВИВ: Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу та Білоберізької сільської ради звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства "Гринявське лісове господарство" про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у розмірі 333608, 86 грн.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

23.08.21, суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідні строки для подачі сторонами відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач по справі відзиву на позов суду не подав.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням. Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Щодо представництва прокуратурою інтересів держави.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 1, 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, ні Державна екологічна інспекція Карпатського округу, ні Білоберізька сільська рада протягом розумного строку не вжили заходів щодо стягнення у судовому порядку заподіяної Державним підприємством "Гринявське лісове господарство" шкоди навколишньому природному середовищу, мотивуючи відсутністю коштів на сплату судового збору.

Таким чином, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.

Позиція прокурора та позивача.

Заявлені позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а саме відповідачем допущено незаконну рубку дерев на території лісового фонду, що перебуває у постійному користуванні Державного підприємства "Гринявське лісове господарство", у зв`язку із чим навколишньому середовищу завдано шкоду у розмірі 333 608, 86 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на ст. ст. 1166, 1172 Цивільного кодексу України, ст. ст.1, 7, 8, 17, 19, 63, 64, 68, 69, 86, 90, 105,107 Лісового кодексу України, ст.ст. 5, 40, 47 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища,

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не подав.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 238 від 05.04.1996 у постійне користування Державного підприємства "Гринявське лісове господарство" передано земельні ділянки лісового фонду на території Верховинського району загальною площею 23260 га.

У серпні 2018 року працівниками Державного підприємства "Гринявське лісове господарство" в ході проведення службового розслідування у зв`язку зі скаргами та зауваженнями щодо роботи працівників Гринявського лісництва 2 на підставі Наказу Державного підприємства Гринявське лісове господарство №01-01/73 від 23.08.18 Про проведення службового розслідування у зв`язку з зауваженнями щодо роботи працівників Гринявського лісництва №2, в обході 4 виявлено незаконні рубки 22 дерев на лісовідновній рубці у кварталі 30 виділ 27 загальною кубомасою 27 м3 та 7 дерев на прохідній рубці в кварталі 30 виділ 21 кубомасою 3 м3.

За результатами проведено перевірки оформлено відомості заміру діаметру пнів самовільно зрубаних дерев.

Так, у Відомості заміру діаметру пнів самовільно зрубаних дерев з приведенням до діаметру 1,3 м. кв.30, діл.27.1 лісовідновна рубка пл.4,7 га Гринявське лісництво-2 Державне підприємство Гринявський лісгосп, встановлено діаметр та шкоду самовільно зрубаних 22 дерев.

У Відомості заміру діаметру пнів самовільно зрубаних дерев з приведенням до діаметру 1,3 м. кв.30, діл.21 прохідна рубка пл.2,1 га Гринявське лісництво-2 Державне підприємство Гринявський лісгосп, встановлено діаметр та шкоду самовільно зрубаних 7 дерев.

У лютому 2020 року працівниками Державної екологічної інспекції Карпатського округу в ході проведення позапланової перевірки додержання суб`єктом господарювання - Державним підприємством Гринявське лісове господарство вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів також підтверджено вищезазначену незаконну рубку 29 дерев.

Зокрема, Державною екологічною інспекцією Карпатського округу на підставі наказу №65 від 03.02.20 та направлення № 71 від 03.02.20 у період з 04 по 07 лютого 2020 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів Державним підприємством Гринявське лісове господарство.

За результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання Державним підприємством Гринявське лісове господарство вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, Державною екологічною інспекцією Карпатського округу складено акт №26 від 07.02.2020.

В даному акті зазначено: щодо кварталу № 30, виділ № 21, площа 2,1 га, працівниками державної лісової охорони Державного підприємства Гринявське лісове господарство представлено матеріали щодо виявлення на даній ділянці незаконної рубки дерев породи ялини звичайної діаметрами пнів: 35,31,20,32,42,43,42 см, які направлено листом Державного підприємства Гринявське лісове господарство від 29.08.2018 року №01-02/231 до Верховинського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області, для встановлення винних осіб. Відповідно на даній ділянці комісією в складі: працівника Держекоінспекції Карпатського округу у присутності працівників Державного підприємства Гринявське лісове господарство та працівника Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області, обліковано сім пнів дерев породи ялини звичайної діаметрами: 35,31,20,32,42,43,42 см на торцях зрізів яких наявне тавро з буквою "СП 2". Працівником Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області проведено огляд місця події щодо вчинення даної незаконної рубки дерев.

Щодо кварталу № 30, виділ № 27.1, площа 4,7 га, працівниками державної лісової охорони ДП "Гринявське лісове господарство" представлено матеріали щодо виявлення на даній ділянці незаконної рубки дерев породи ялини звичайної діаметрами пнів: 31,40,40,44,28,62,50,70,52,65,75,58,70,56,40,51,58,60,54,67,58,70 см, які направлено листом Державного підприємства Гринявське лісове господарство" від 29.08.2018 року №01-02/231 до Верховинського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області, для встановлення винних осіб. Відповідно на даній ділянці комісією в складі: працівника Держекоінспекції Карпатського округу у присутності працівників ДП 'Тринявське лісове господарство" та працівника Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області, обліковано двадцять два пні дерев породи ялини звичайної діаметрами: 31,40,40,44,28,62,50,70,52,65,75,58,70,56, 40,51,58,60,54,67,58,70 см на торцях зрізів яких наявне тавро з буквою "СП 2". Працівником Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області проведено огляд місця події щодо вчинення даної незаконної рубки дерев.

Як вбачається з матеріалів справи, за вказаним фактом незаконної рубки дерев, 05.09.2018 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000162 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Досудовим розслідуванням кримінального провадження №0000162 встановлено, що внаслідок неналежного виконання службових обов`язків ОСОБА_1 на території ввіреного йому під охоронну кварталу № 30 виділу 27.1 та виділу 21 в обході № 4 Гринявського лісництва № 2 Державного підприємства Гринявське лісове господарство у період з 26.04.2018 по 27.08.2018 невстановленими досудовим слідством особами, здійснено незаконну порубку 29 сироростучих дерев породи смерека високогірного поясу Карпат діаметрами 35, 31, 20, 32, 42, 43, 42 (виділ 21) та 31, 40, 40, 44, 28, 62, 50, 70, 52, 65, 75, 58, 70, 56, 40, 51, 58, 60, 54, 67, 58, 70 (виділ 27.1), внаслідок чого завдано тяжких наслідків державним інтересам у сфері охорони навколишнього природного середовища, спричинено шкоду на суму 333608, 86 грн.

29.07.2021 кримінальне провадження по обвинуваченню майстра лісу Державного підприємства Гринявське лісове господарство ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.367 КК України скеровано до суду для розгляду по суті.

Відповідно до висновку експерта № 8379/20-48/17435/21-48 від 02.06.2021р, за результатами проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової інженермо-екологічної експертизи у кримінальному поовадженні №0000162 встановлено, що внаслідок незаконної рубки лісу на території Державного підприємства Гринявське лісове господарство навколишньому природному середовищу завдана матеріальна шкода в сумі 333608,86 грн, а саме: у кварталі 30 виділ 27.1 внаслідок незаконної рубки 22 дерев породи ялина спричинено шкоду у розмірі 289101,02 грн та у кварталі 30 виділ 21 внаслідок незаконної рубки 7 дерев породи ялина спричинено шкоду у розмірі 44507,84 грн.

Згідно висновку експерта № 8379/20-48/17435/21-48 від 02.06.2021 р., розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу порушенням природоохоронного законодавства внаслідок незаконної рубки дерев, здійснений у відповідності до додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. N 665 "Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту".

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Статтею 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 17 Лісового кодексу України основною метою надання лісів у постійне користування є ведення лісового господарства.

Згідно з ч. 2 ст. 19 цього Кодексу, постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Статтею 63 Лісового кодексу України встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно статті 105 Лісового кодексу України, особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно з приписами ст. 68 і ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Частиною другою статті 19 Лісового кодексу України визначено, що постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Статтею 86 Лісового кодексу України передбачено, що організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Статтею 93 названого Кодексу передбачено завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Ураховуючи викладене, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, яким завдано державі збитки внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 24.02.2021 у справі № 906/366/20, від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно з ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За результатами здійсненої оцінки наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідач є лісокористувачем на виділах у яких було здійснено незаконну вирубку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, в порушення вимог природоохоронного законодавства відповідачем, на території Гринявського лісництва №2 Державного підприємства Гринявське лісове господарство, допущено незаконну рубку дерев.

Внаслідок порушення відповідачем законодавства про охорону навколишнього природного середовища, яким на нього як на постійного лісокористувача покладено обов`язок охороняти ліс та здійснювати заходи, спрямовані на його збереження та недопущення незаконних рубок дерев, було заподіяно шкоду лісовим ресурсам, яка підлягає відшкодуванню в порядку, визначеному ст. 1166 ЦК України та розмірах, встановлених законодавством України.

Розмір завданої шкоди розраховано вірно на підставі Додатку №1 "Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. N 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу".

Відтак, допустивши незаконну рубку лісу, відповідач порушив вимоги лісового законодавства, оскільки не виконав свого обов`язку здійснювати охорону лісів від незаконних рубок. Відповідач не надав жодних доказів відсутності його вини та вчинення ним дій, спрямованих на збереження та охорону лісів, з метою недопущення самовільної рубки лісу. Причинний зв`язок між вчиненим порушенням та заподіяною шкодою полягає у тому, що внаслідок бездіяльності відповідача було заподіяно шкоду лісовим ресурсам.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до рішення Білоберізької сільської рад, №8/8-1/2020 від 03.12.2020 "Про початок повноважень депутатів Білоберізької сільської ради" на підставі ст. 8 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" Білоберізька сільська рада набула повноваження представницького органу місцевого самоврядування об`єднаної територіальної громади.

Згідно рішення Білоберізької сільської ради №8/8-1/2020 від 03.12.2020 розпочато процедуру реорганізації Стебнівської сільської ради, Довгопільської сільської ради, Яблуницької сільської ради, Голошівської сільської ради, Гринявської сільської ради, Пробійнівської сільської ради шляхом приєднання до Білоберізької сільської ради. Білоберізька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків вказаних сільських рад.

Отже, враховуючи, те що позивач є правонаступником вказаних сільських рад, стягнення шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу здійснюється на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Білоберізької сільської ради.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору за подання даного позову становив 5004,15 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 53, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в собі Державної екологічної інспекції Карпатського округу та Білоберізької сільської ради до Державного підприємства "Гринявське лісове господарство" про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у розмірі 333608, 86 грн - задоволити.

Стягнути з Державного пдприємства "Гринявське лісове господарство", село Устеріки, Верховинський район, Івано-Франківська область, 78715, (ідентифікаційний код 22186425) 333608 (триста тридцять три тисячі шістсот вісім) грн 86 коп. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, шляхом перерахування коштів на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Білоберізької сільської ради (село Білоберізка, Верховинський район, Івано-Франківська область, 78713, ідентифікаційний код 40468386, р/р UA0009558).

Стягнути з Державного підприємства "Гринявське лісове господарство", село Устеріки, Верховинський район, Івано-Франківська область, 78715, (ідентифікаційний код 22186425) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури, вул. Грюнвальдська, 11, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, (ідентифікаційний код 03530483), 5004 (п`ять тисяч чотири) грн 15 коп. (отримувач: Івано-Франківська обласна прокуратура, ідентифікаційний код 03530483; Рахунок (IBAN) UA0003924, в Держказначейській службі України, м. Київ, МФО 820172).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.12.2021

Суддя Л. М. Неверовська