ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/899/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк"

вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, 01001

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Юрченко Юрія Юрійовича

АДРЕСА_1

про розірвання договору оренди приміщення

за участю представників:

від позивача: представник не з"явився;

від відповідача: Юрченко Юрій Юрійович

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Юрченка Юрія Юрійовича про розірвання договору оренди приміщення від 12.09.2018, укладеного між суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Юрченко Юрієм Юрієвичем та АТ КБ "Приватбанк".

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.09.2021, суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначити судовий розгляд справи по суті на 19.10.2021.

08.10.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№15852/21).

В судовому засіданні 19.10.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи по суті на 15.11.2021. Про дату та час наступного судового засідання представники сторін повідомлені під розписку.

12.11.2021 на електронну пошту суду, підписані ЕЦП, від позивача надійшли додаткові пояснення (по суті відповідь на відзив) б/н від 11.11.2021 (вх№17972/21).

15.11.2021 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення (по суті заперечення) (вх.№18092/21).

В судове засідання 15.11.2021 представник позивача не з"явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений під розписку про дату, час та місце наступного судового засідання. 15.11.2021 суд постановив ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 01.12.2021. Представника відповідача повідомлено під розписку, позивача - ухвалою повідомленням.

16.11.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення (відповідь на відзив) б/н від 11.11.2021 (вх.№18147/21), направлені до суду поштою.

В судове засідання представник позивача повторно не прибув, причини неявки представника позивач суду не повідомив. Згідно трекінгу поштового відправлення ухвалу від 15.11.2021 позивачем отримано (відправлення вручено за довіреністю) 25.11.2021.

Клопотань про відкладення розгляду справи та інших клопотань від позивача до суду не надходило.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що умовами укладеного між сторонами договору оренди приміщення передбачено можливість дострокового розірвання договору в односторонньому порядку. Посилаючись на те, що в порушення умов договору, відповідач відмовився від дострокового розірвання договору, позивач змушений звертатися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. Просить суд позов задовольнити та розірвати договір оренди. Договір оренди приміщення від 12.09.2018 вважати розірваним з 31.07.2021.

Позиція відповідача. Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 291 ГПК України, згідно з якою одностороння відмова від договору оренди не допускається. Посилаючись на те, що дана норма закону є імперативною просить суд в позові відмовити.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

12.09.2018 між Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ «ПриватБанк», позивач, орендар) та Фізичною особою-підприємцем Юрченко Ю. Ю. (далі - відповідач, орендодавець) укладено договір оренди приміщення (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах, визначених Договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення, визначене у договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності.

Згідно п. 1.2 договору, приміщення, яке передається в оренду за договором (надалі іменується «Приміщення»), знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 має загальну площу 134,90 кв.м., складається з приміщення 1 плошею 5,1 кв.м., приміщення 2 площею 16,8 кв.м., приміщення 3 площею 55,5 кв.м., приміщення 4 площею 6,0 кв.м., приміщення 5 площею 14,3 кв.м., приміщення 6 площею 1,6 кв.м., приміщення 7 площею 1,0 кв.м., приміщення 8 площею 2,0 кв.м., приміщення 9 площею 8,8 кв.м., приміщення 10 площею 29,9 кв.м., приміщення 11 площею 10,8 кв.м., приміщення 12 площею 16,1 кв. м., і належить орендодавцеві на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 13 грудня 2003 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Басай Л.І., за реєстром №6777, що є зареєстрованим Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 24.07.2006 року за №531/2в, реєстраційний номер №202379.

Відповідно до п. 1.4 договору приміщення надається орендареві для використання його у банківській діяльності орендаря. Орендодавець погоджується та дає згоду на використання приміщення під банківську діяльність.

Згідно п. 4.8.1 договору орендар має право відмовитись від договору оренди у будь-який час, письмово попередивши про це орендодавця за 1 місяць. При цьому, орендар направляє орендодавцеві письмове повідомлення про свою готовність передати орендоване приміщення й підписати акт приймання-передачі. У разі якщо протягом 1 місяця з моменту відправлення такого письмового повідомлення, орендодавець не відповідає на нього або не мотивовано ухиляється від прийняття приміщення, воно вважається переданим з наступного дня після збігу місячного строку з моменту попередження.

Згідно п.5.1. договору передача орендодавцем та прийняття орендарем приміщення в оренду приміщення у оренду засвідчується актом здачі-приймання приміщення у оренду. Повернення приміщення орендодавцеві здійснюється за актом здачі-приймання. Обов`язок по складанню акта здачі-приймання покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору.

Відповідно до п. 5.2 договору приміщення та інше майно вважаються фактично переданими орендодавцеві/орендареві з моменту підписання акті здачі-приймання. У момент підписання цього акта орнедар/орендодавець передає орендодавцеві/орендареві ключі від приміщення.

У випадку порушення своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, визначену договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п.6.1 договору).

За змістом п. 7 .1 договору даний правочин укладено до 30.09.2019.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди до договору від 20.08.2019 договір було пролонговано до 30.09.2020. Додатковою угодою до договору від 30.07.2020 договір було пролонговано до 20.10.2021.

12.06.2021 позивачем направлено відповідачу лист №Е.18.0.0.0/4-210611/3671 від 11.06.2021 про намір достроково розірвати договір оренди приміщення з 31.07.2021. До листа приєднано проект додаткової угоди та акт здачі-приймання приміщення.

Листом від 07.07.2021 відповідач повідомив позивача про те, що 06.07.2021 він у присутності представника АТ "КБ "ПриватБанк" здійснив поверхневий огляд належного йому на праві власності приміщення, орендованого позивачем та виявив здійснені Орендарем погіршення його майна, що виходять за рамки нормального зношення. При цьому, послався на норми ст.779 ЦК України, відповідно до яких орендар зобов"язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини, а у разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

У відповідь на лист АТ КБ "ПриватБанк" №Е.18.0.0.0/4-210611/3671 від 11.06.2021 Юрченко Ю.Ю. направив банку лист від 02.08.2021, у якому відмовився від дострокового розірвання договору, посилаючись на приписи ст. 291 ГК України, відповідно до яких одностороння відмова від договору не допускається. Вказаний лист згідно з відбитком штаму на ньому отримано банком 05.08.2021.

Як вбачається з копії акту звільнення об"єкту оренди до договору оренди нерухомого майна від 12.09.2018, складеного 03.08.2021 представниками АТ КБ «ПриватБанк» у присутності понятих, об"єкт оренди був повністю оглянутий та було проведено візуальний огляд його технічного стану. За результатами огляду та перевірки встановлено, що об"єкт оренди знаходиться в належному стані, придатному до використання; повністю звільнений від майна та працівників банку; вхід в об"єкт оренди опечатаний; приміщення було звільнено та підготовлено для передачі орендодавцю 31.07.2021.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до частин 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Укладаючи договір оренди від 12.09.20218 сторони погодили всі його істотні умови.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частинами 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Відповідну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 25.02.2021 у справі №904/7804/16.

У п. 4.8.1 договору оренди приміщення від 12.09.2018 сторони обумовили право орендаря на відмову від договору оренди у будь-який час, письмово попередивши про це орендодавця за 1 місяць. Разом з тим, виходячи з умов вищевказаного пункту договору, таке право може бути реалізовано в разі, якщо протягом 1 місяця з моменту відправлення такого письмового повідомлення, орендодавець не відповідає на нього або не мотивовано ухиляється від прийняття приміщення, то приміщення вважається переданим з наступного дня після збігу місячного строку з моменту попередження.

В даному випадку, як вбачається з документів, наданих суду самим позивачем, відповідач (орендодавець) в межах місячного строку звернувся до позивача з листом від 07.07.2021 про те, що після огляду орендованого позивачем (орендарем) приміщення виявив здійснені Орендарем погіршення його майна, що виходять за рамки нормального зношення, конкретизувавши при цьому, які саме. Відповідно до п.4.2.4 орендар зобов"язується відновити приміщення у випадку погіршення технічного стану орендованого приміщення з вини орендаря; повернути приміщення орендодавцеві у стані, в якому приміщення було одержане, з урахуванням нормального зносу (п.4.2.6 договору).

Відповідно до п.5.1 договору оренди, орендар/орендодавець зобов"язаний здійснити огляд приміщення під час підписання акту здачі - приймання.

Матеріали справи не містять доказів того, що після отримання позивачем (орендарем) листа відповідача (орендодавця) від 07.07.2021 про виявлені ним погіршення орендованого майна, позивач не визнав такі погіршення майна чи вчинив дії по відновленню вказаних пошкоджень майна, а також звернення до відповідача після виконання відновлювальних робіт з метою огляду приміщення на виконання п.5.1. договору перед підписанням акту здачі - приймання.

Наявний в матеріалах справи акт звільнення об"єкту оренди до договору оренди нерухомого майна від 03.08.2021, підписаний представниками банку в односторонньому порядку за цих обставин не може слугувати належним доказом в підтвердження передачі орендованого приміщення.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено того, що відповідач не відповів у встановлений договором строк на лист з повідомленням позивача про відмову від договору оренди, а також того, що відповідач не мотивовано ухиляється від прийняття приміщення, оскільки він навів обґрунтовані підстави для такої відмови.

Таким чином, на думку суду, право на односторонню відмову від договору оренди від 12.09.2018 на підставі п. 4.1.8 договору за цих обставин у позивача не виникло.

Інших підстав для розірвання договору оренди позивачем не наведено.

Водночас, судом встановлено, що з урахуванням Додаткової угоди від 30.07.2020 до договору спірний договір оренди діяв до 20.10.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду у справах №№911/1442/19, 910/16750/18, 911/991/19.

Виходячи з наведеного в сукупності, враховуючи, що станом на дату прийняття рішення суду у цій справі строк дії спірного договору закінчився, у задоволенні позову про розірвання договору оренди приміщення від 12.09.2018, укладеного між суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Юрченко Юрієм Юрієвичем та АТ КБ "Приватбанк" належить відмовити.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно частин 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2270 грн 00 копійок.

Враховуючи той факт, що в позові відмовлено, судовий збір суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 13, 120, 123, 129, 202, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції в порядку розділу 4 ГПК України.

Повне рішення складено 09.12.2021

Суддя О.В. Рочняк