ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2039/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Головея В.М.,

Разюк Г.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком

на рішення Господарського суду Одеської області

від 22 вересня 2021 року (повний текст складено 27.09.2021)

по справі № 916/2039/21

за позовом Акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком

до відповідача: Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації

про: стягнення 59 344,80 грн.,-

суддя суду першої інстанції Невінгловська Ю.М.,

дата та місце винесення рішення: 22.09.2021, м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 Акціонерне товариство Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком (далі - позивач, АТ Укртелеком) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації (далі - відповідач, Управління), в якій просило стягнути з останнього заборгованість у розмірі 59 344,80 грн.

Позов мотивований тим, що АТ Укртелеком у період з 01.03.2020 по 31.12.2020 надавало телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, але не отримало відшкодування наданих пільг від Управління. При цьому, позивач зазначив, що обов`язок щодо розрахунку з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікації, які є постачальниками телекомунікаційних послуг, покладено на головних розпорядників коштів місцевих бюджетів, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення. Розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, яке проживає у Ренійському районі Одеської області, що здійснює розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів, є Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 у справі №916/2039/21 (суддя Невінгловська Ю.М.) у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

При ухваленні вказаного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності саме в Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації обов`язку здійснення розрахунків з організаціями - надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян. Крім того, місцевий господарський суд вказав, що у матеріалах справи також відсутні докази щодо бюджетних призначень на відшкодування Управлінням соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації коштів на пільги з послуг зв`язку пільговим категоріям громадян, або ж доказів, які б свідчили про бюджетні асигнування від головних розпорядників коштів місцевих бюджетів на вказані цілі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 у справі №916/2039/21 повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтування апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви і узагальнені твердження апелянта, з посиланням на численну судову практику, зводяться до того, що чинним законодавством встановлено обов`язок відповідача у даній справі відшкодувати позивачу витрати за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах окремим категоріям громадян.

Також, апелянт посилається на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007, де вказано, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Таким чином, держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку усі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №916/2039/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком на рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021. Крім того, відповідно до даної ухвали, розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

05.11.2021 від позивача до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії Положення про управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації з посиланням на те, що вказане Положення було отримано АТ Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком» вже після подачі апеляційної скарги.

Дослідивши наведені документи, апеляційна колегія дійшла висновку про задоволення клопотання АТ Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком» та долучення Положення про управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації до матеріалів справи №916/2039/21.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

АТ «Укртелеком» надає телекомунікаційні послуги згідно Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, інших законодавчих актів України.

В Україні діє Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 за №117, з метою удосконалення обліку цих осіб.

Обов`язок надання послуг зв`язку населенню на пільгових умовах передбачено Законом України "Про телекомунікації", Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законом України "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про прокуратуру», «Про охорону дитинства»,якими встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для категорій осіб, визначених цими законами.

Відповідно до змісту вищенаведених законодавчих актів України, надання телекомунікаційних послуг громадянам - жителям Ренійського району Одеської області, які мають право на пільги, є обов`язком позивача.

На виконання вимог законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, позивачем як оператором телекомунікації, у період з березня 2020 по грудень 2020 року Одеською філією АТ Укртелеком надавалися телекомунікаційні послуги (послуги зв`язку) на пільгових умовах населенню Ренійського району, що включене до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за періоди березень-грудень 2020 року, які наявні в матеріалах справи.

Витрати позивача, понесені внаслідок надання послуг зв`язку на пільгових умовах, за період з березня 2020 по грудень 2020 згідно вказаних рахунків становлять 59 344,80 грн.

Матеріали справи свідчать, що АТ Укртелеком щомісячно протягом спірного періоду у письмовій та в електронній формах надсилало на адресу відповідача засобами поштового зв`язку разом із супровідними листами розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг за формою «№2-пільга», акти звіряння розрахунків за формою «№3-пільга», затвердженою Наказом Міністерства праці України №83 від 28.03.2003 року, та розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення.

Зазначені документи також надсилались відповідачу у вигляді файлів DВF-формату, про що свідчать наявні в матеріалах справи скріншоти електронних листів з електронної пошти позивача.

Отримання вказаних документів відповідачем підтверджується матеріалами справи та що останнім не заперечується.

Крім того, у супровідних листах АТ Укртелеком просило Управління надати інформацію, яка міститься в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги та направити розбіжності, виявлені за результатами звіряння форми « 2 пільга» та акт звіряння розрахунків за формою «3-пільга».

Проте, відповідач належним чином оформлені та підписані акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги за відповідний період позивачу не повернув.

З огляду на матеріали справи, 17.03.2021 року АТ Укртелеком надіслало Управлінню соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації Вимогу кредитора №1300 про відшкодування боргу по витратам на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів.

Проте, будь-яких належних та допустимих доказів щодо відшкодування позивачу витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, матеріали не містять.

Враховуючи, що заборгованість по витратам, понесеним Одеською філією АТ «Укртелеком» внаслідок надання населенню Ренійського району Одеської області послуг зв`язку на пільгових умовах не погашена, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації 59 344,80 грн.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є вимога АТ «Укртелеком» про стягнення боргу з компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг зв`язку на пільговій основі в розмірі 59 344,80 грн.

За змістом п. 1, 6 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, зокрема, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації, п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, споживачам, які мають встановлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікації відповідно до законодавства України, за місцем проживання споживача, з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

ПАТ "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил № 295, інших законодавчих актів України.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства».

Приписами ст. 20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів на засадах адресності та цільового використання. Державні соціальні гарантії та державні соціальні стандарти і нормативи є основою для розрахунку видатків на соціальні цілі та формування на їх основі бюджетів усіх рівнів та соціальних фондів, міжбюджетних відносин, розробки загальнодержавних і місцевих програм економічного і соціального розвитку. Розрахунки і обґрунтування до показників видатків на соціальні цілі у проектах Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на підставі державних соціальних стандартів, визначених відповідно до цього Закону. Розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Отже, держава, на виконання функції з соціального захисту населення, встановила певним категоріям осіб пільги з оплати послуг зв`язку та взяла на себе зобов`язання компенсувати втрати доходу провайдерів, операторів телекомунікаційних послуг, понесені ними внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів.

Таким чином, норми вищенаведених Законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії, якими встановлено безумовний обов`язок оператора телекомунікація надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 924/781/17.

Як вже зазначалось вище, на виконання вимог чинного законодавства у період з 01.03.2020 по 31.12.2020 АТ «Укртелеком» було надано телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за формою "2-пільга" на загальну суму 59 344,80 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №423, Мінсоцполітики, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює в межах передбачених законом повноважень, координацію діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо застосування державних соціальних стандартів і нормативів та нормативів фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що виконавчу владу в районах та місцях реалізують місцеві державні адміністрації, які є місцевими органами виконавчої влади. Згідно пункту 10 статті 13 цього закону до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань соціального захисту населення.

У відповідності до Положення про Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Ренійської районної державної адміністрації від 04.05.2018 №154/А-2018, Управління є структурним підрозділом РДА, юридичною особою публічного право, що утворюється головою районної державної адміністрації, входить до її складу і в межах району забезпечує виконання покладених на Управління завдань. Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики, Міністерства фінансів України, Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської облдержадміністрації, розпорядженнями голови районної державної адміністрації, а також положенням про управління.

Управління забезпечує реалізацію державної політики з питань соціального захисту населення, зокрема, надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг і послуг зв`язку.

Серед функцій Управління є ведення розрахунків з організаціями-надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян та призначені житлові субсидії населенню (п. 5.27 Положення), а також, проведення електронної звірки інформації від організацій-надавачів послуг щодо витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, з відомостями, що містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Оскільки, до компетенції Управління праці та соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації належить забезпечення реалізації на її території державної політики у сфері соціального захисту населення, Управління є головним розпорядником коштів та органом, відповідальним за ведення єдиної інформаційно-аналітичної системи соціального захисту населення, за проведення звірок та складання актів звірок з підприємствами надавачами послуг.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що вказаний факт було встановлено Господарським судом Одеської області у рішенні від 18.01.2021 при розгляді справи №916/3217/20, яка є приюдиційної для даної справи - №916/2039/21. Датою набрання законної сили рішення у справі №916/3217/20 є 09.02.2021.

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Кабінет Міністрів України постановою від 29.01.2003 №117 затвердив Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення).

Згідно п. 3 Положення №117 від 29.01.2003 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи), зокрема: організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги відповідним категоріям населення; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга" тощо.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 №535 "Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних із наданням пільг "2-пільга", закріплений чіткий перелік вимог щодо відомостей, які мають бути зазначені під час здійснення розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних із наданням пільг, зокрема, відомості, за якими можливо ідентифікувати особу, перелік її пільг та період їх отримання, місце проживання особи. Таким чином, вказаний документ є достатнім доказом належного надання послуг на пільгових умовах та їх обсягу.

Згідно пунктів 3 та 4 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджено постаново Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, систематизація інформації з реєстру та забезпечення її використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати є обов`язком структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Вони вправі отримувати дані від надавачів послуг та надавати їм інформацію, що міститься в реєстрі. Отже, звіряння інформації, одержаної від надавача послуг є обов`язком Управління в силу того, що на нього покладено обов`язок розрахунку розміру пільг та їх надання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем щомісячно надсилались відповідачу листи з додатками, а саме поіменні списки абонентів за формою « 2-пільга», а також акти звіряння за формою « 3-пільга».

Однак, відповідач акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги за спірний період позивачу не повернув. Водночас, зауважень чи претензій щодо нарахованих сум позивачу не надіслав. Доказів того, що зазначені у актах звірки розрахунків суми не відповідають фактично наданим послугам відповідач суду не надав.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вищезазначені обставини апелянтом не заперечується.

Таким чином розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг та акти звірок розрахунків, які щомісячно надсилалися позивачем відповідачу, є належними доказами про розмір витрат позивача на надання послуг зв`язку пільговим категоріям споживачів.

В порушення вищезазначених вимог нормативно-правових актів, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг (послуг зв`язку) на пільгових умовах протягом березня 2020 грудня 2020 відповідачем не відшкодовані, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 59 344,80 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу регулюються Бюджетним кодексом України.

Положеннями ст. 30 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов`язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено ст. 87 цього Кодексу.

Пунктом 9 ст. 87 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі на державні програми соціальної допомоги.

Статтею 82 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки бюджетів поділяються на: 1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню; 2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності; 3) видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

Видатки, визначені пунктом 1 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки, визначені пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України (ст. 83 Бюджетного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 85 Бюджетного кодексу України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) зобов`язані забезпечити здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, з відповідних місцевих бюджетів з додержанням розподілу цих видатків між бюджетами, визначеного статтями 89-91 цього Кодексу та законом про Державний бюджет України.

Як визначено п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Отже, вищевказаною нормою визначено, що до видатків місцевих бюджетів належать видатки на пільги з послуг зв`язку громадянам, на яких поширюються такі пільги відповідно до законів України.

Апеляційний суд зазначає, що порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету був встановлений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256.

Проте, 21.06.2017 Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №426 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 4.03.2002 року №256», якою з Порядку №256 були виключені пільги з послуг зв`язку з переліку видатків місцевих бюджетів, які фінансуються за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Вказані зміни свідчать про те, що фактично відбулася зміна джерела фінансування визначених законодавством пільг на послуги зв`язку, а саме - замість фінансування з державного бюджету вказані витрати перейшли до видатків з місцевих бюджетів усіх рівнів.

Водночас, згідно ч. 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Із цією нормою закону кореспондує позиція Міністерства фінансів України, викладена у листі від 16.06.2017 №09010-20-10/1603: «В умовах реформи міжбюджетних відносин та поглиблення процесу децентралізації влади з 1 січня 2017 року видатки на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян включено до визначених статтею 91 Кодексу видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів».

Більш того, згідно з ч. 7 ст. 64 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вищенаведені видатки місцевих бюджетів, які передбачені п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України, визначаються як видатки, пов`язані з виконанням власних повноважень місцевого самоврядування. Вони фінансуються за рахунок доходів, визначених статтею 69 Бюджетного кодексу (ця стаття визначає перелік доходів місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, тобто спрямовуються на забезпечення виконання власних повноважень органів самоврядування). Тому обсяг цих видатків не враховується при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, що надаються місцевим бюджетам з інших бюджетів.

Отже, норми матеріального права, на момент дії спірних правовідносин, не ставили фінансування відповідних пільг за послуги зв`язку в залежність виключно від наявності субвенцій державного бюджету.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 втратила чинність з 24.12.2019 року внаслідок прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року №1101 про Деякі питання виплати державної соціальної допомоги, якою затверджений «Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення».

Однак, і цим порядком також не передбачена компенсація витрат на пільги з послуг зв`язку за рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином, апеляційна колегія зауважує, що бюджетне законодавство України (у тому числі у період спірних правовідносин) відносить витрати на пільги з послуг зв`язку до видатків місцевих бюджетів і не передбачає механізму компенсації таких витрат за рахунок коштів державного бюджету

Судова колегія звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.05.2018 у справі 927/465/17 та згідно з якою Управління соціального захисту населення зобов`язане здійснити розрахунок з позивачем за надані особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги, незважаючи на те, що Законом України про Державний бюджет на відповідний рік не були передбачені кошти на ці видатки, адже певне право виникає в особи, а в держави - відповідне цьому праву фінансове зобов`язання, причому не у зв`язку зі згаданим Законом та похідними від нього актами (бюджетний розпис, кошторис тощо), а з нормативно-правового акту, що регулює відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин.

З огляду на вищевказане та з урахуванням того, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 59 344,80 грн. Управління до суду не надало, апеляційна колегія вважає позовні вимоги АТ "Укртелеком" в особі Одеської філії АТ "Укртелеком" про стягнення з відповідача вищевказаної суми обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до ст.ст. 11, 526 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Отже, чинне законодавство України не передбачає обов`язкової наявності договірних відносин сторін для здійснення відшкодування витрат за послуги, надані пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із вище перелічених нормативних актів і не залежать від волевиявлення постачальників послуг та відповідних органів.

Таким чином, колегією суддів відхиляються доводи відповідача щодо відсутності між ним та АТ "Укртелеком" договірних правовідносин, оскільки, як вже було зазначено вище, чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 17.04.2018 року у справах №927/291/17, №906/621/17, №911/4249/16, Касаційний господарський суд у постановах зі справ від 28.10.2019 року №911/2575/18, від 24.07.2018 року №907/609/17, від 04.07.2018 року №908/938/17, від 27.06.2018 року №905/280/17, від 26.06.2018 року №924/781/17, від 21.06.2018 року №915/1561/17, від 18.06.2018 року №909/519/17, від 06.06.2018 року №911/1541/17, від 05.06.2018 року №922/2141/17, від 04.06.2018 року №905/2074/17, від 23.05.2018 року №909/1014/16, від 08.05.2018 року №908/657/17, від 07.05.2018 року №921/442/17-г/7, від 13.04.2018 року №908/985/17, від 05.04.2018 року №921/373/17-г/14, від 27.03.2018 року №925/246/17, від 23.03.2018 року №904/6252/17, від 16.01.2020 року №911/1165/19.

Разом з тим, з огляду на те, що право на пільги щодо послуг зв`язку визначено, зокрема, Законом України "Про телекомунікації", Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", посилання Управління на втрату чинності постанови Кабінету Міністрів від 04.03.2002 року №256 та відсутність механізму відшкодування наданих послуг зв`язку, жодним чином не впливає на висновки суду щодо необхідності виконання зобов`язань, які випливають із закону.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не компенсовано вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній законодавством категорії населення на території Ренійського району Одеської області у період з березня 2020 року по грудень 2020 року, що становить 59 344,80 грн., а тому, відповідач зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем щодо відповідних послуг, у зв`язку з чим позов Акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком до Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації про стягнення 59 344,80 грн. підлягає задоволенню.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, знайшли свої підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, яке прийнято судом першої інстанції без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, що в свою чергу, призвело до прийняття судом першої інстанції помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права (ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком на рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 року у справі №916/2039/21 підлягає задоволенню, вказане рішення суду скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком до Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації про стягнення витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги в сумі 59 344,80 грн.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, колегія суддів на підставі ч.14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України змінює розподіл судових витрат.

Згідно вимог п. 2 ч.1 ст. 129 судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 2 270,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 405,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 року у справі №916/2039/21 скасувати.

Позов Акціонерного товариства Укртелеком в особі Одеської філії АТ Укртелеком задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації (68803, Одеська область, м. Рені, вул. Віорела Дулоглу, буд. 14, ) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Одеської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39, ) заборгованість у розмірі 59 344 /п`ятдесят дев`ять тисяч триста сорок чотири/ грн. 80 коп.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації (68803, Одеська область, м. Рені, вул. Віорела Дулоглу, буд. 14, ) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Одеської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39, ) витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 2 270 /дві тисячі двісті сімдесят/ грн. та 3 405 /три тисячі чотириста п`ять/ грн. судового збору, сплаченого за розгляд апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Матеріали справи №916/2039/21 повернути до Господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.

Враховуючи припинення відправлення поштової кореспонденції Південно-західним апеляційним господарським судом, надіслати копію цієї постанови від 13.12.2021 у справі №916/2039/21 на електронні адреси, зазначені учасниками справи (згідно з наявної в матеріалах справи інформації).