УХВАЛА

14 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 920/1318/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б. Ю. (головуючий), Булгакової І. В. і Селіваненка В. П.,

за участю секретаря судового засідання Крапивної А. М.,

представників учасників справи:

позивача -акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Компанія) - Орла С. С.,

відповідача - акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - Товариство) - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 [колегія суддів: Тищенко О. В. (головуючий), Станік С. Р., Дикунська С. Я.]

зі справи № 920/1318/20

за позовом Компанії до Товариства

про стягнення 9 107 044,58 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Компанія звернулась до господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з Товариства 9 107 044,58 грн., з яких 7 328 126,43 грн. основного боргу, 714 596,54 грн. пені, 323 429,60 грн. 3 % річних, 148 291,75 грн. інфляційних втрат, 454 355,30 грн. збитків за березень 2019 року та 138 244,96 грн. збитків за квітень 2019 року.

1.2. Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 01.11.2018 № 6702/18 БО-29 (далі - Договір) у частині своєчасної оплати поставленого газу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням господарського суду Сумської області від 25.02.2021 (суддя Соп`яненко О. Ю.) позов задоволено частково: стягнуто з Товариства на користь Компанії 7 328 126,43 грн. основного боргу, 71 459,65 грн. пені, 32 342,96 грн. 3 % річних, 148 291,75 грн. інфляційних втрат, 454 355,30 грн. збитків за березень 2019 року та 138 244,96 грн. збитків за квітень 2019 року.

Прийняте зі справи рішення суду першої інстанції мотивоване доведенням факту порушення відповідачем умов Договору щодо своєчасної і повної оплати поставленого позивачем газу, внаслідок чого у Компанії виникло право вимагати від відповідача сплати заявлених до стягнення сум, у тому числі штрафних санкцій. Водночас місцевий господарський суд, посилаючись на приписи статті 551 Цивільного кодексу України (ЦК України) і статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України), задовольнив заяву Товариства про зменшення розміру пені і 3 % річних на 90 %, позаяк таке зменшення, за висновком суду, є оптимальним балансом інтересів сторін і запобігатиме настанню негативних наслідків для них.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 рішення господарського суду Сумської області від 25.02.2021 скасовано у частині стягнення з Товариства на користь Компанії 71 459,65 грн. пені та 32 342,96 грн. 3 % річних; у цій частині прийнято нове рішення суду, яким позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства на користь Компанії 714 596,54 грн. пені і 323 429,60 грн. 3 % річних; в іншій частині рішення господарського суду Сумської області від 25.02.2021 залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції обґрунтовано відсутністю підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій за Договором і 3 % річних.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

Товариство, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції постанову цього суду в частині скасування рішення господарського суду першої інстанції скасувати, залишивши рішення місцевого суду від 25.02.2021 без змін.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу з посиланням на приписи пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції у прийнятті оскаржуваного рішення застосував частину третю статті 551, статтю 625 ЦК України та частину першу статті 233 ГК України щодо зменшення пені та 3 % річних без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 19.01.2021 зі справи № 920/705/19, від 06.11.2018 зі справи № 913/89/18, від 13.01.2020 зі справи № 902/855/18, від 14.01.2020 зі справи № 911/873/19, від 10.02.2020 зі справи № 910/1175/19, від 18.03.2020 зі справи № 902/417/18 та від 01.10.2020 зі справи № 904/5610/19.

5. Доводи інших учасників

Від Компанії відзив на касаційну скаргу не надходив.

6. Розгляд клопотань учасників справи

6.1. Відповідач подав клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

6.2. Представник позивача в судовому засіданні 14.12.2021 проти зазначеного клопотання не заперечив.

6.3. Розглянувши клопотання, колегія суддів дійшла висновку про його задоволення та про розгляд касаційної скарги за відсутності представника Товариства.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Стислий виклад обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

7.1. Компанія (постачальник) та Товариство (споживач) уклали Договір, за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

7.2. На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 29 895 332,09 грн., що підтверджується актами приймання-передачі.

7.3. Водночас Товариство своїх зобов`язань за Договором щодо своєчасної оплати поставленого природного газу не виконало, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед Компанією у розмірі 7 328 126,43 грн.

7.4. Викладені обставини стали підставою для звернення Компанії з позовом у цій справі.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

8. Законодавство України

8.1. ГПК України:

частина друга статті 287:

- підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу;

пункт 5 частини першої статті 296:

- суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Предметом касаційного оскарження є незгода відповідача з відмовою у задоволенні заяви про зменшення пені і 3 % річних на 90 %.

9.2. Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, виходячи з положень якої касаційний перегляд може відбутися за наявності таких складових: суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

9.3. Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 зі справи № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/17, пункт 40 постанови від 25.04.2018 № 910/24257/16).

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 зі справи № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 зі справи № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 зі справи № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 зі справи № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 зі справи № 757/31606/15-ц).

9.4. Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, у якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

9.5. За доводами скаржника, викладеними у касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції у прийнятті оскаржуваного рішення застосував частину третю статті 551, статтю 625 ЦК України та частину першу статті 233 ГК України щодо зменшення пені та 3 % річних без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.

9.6. Згідно зі статтею 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

9.7. Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

9.8. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (зокрема, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

9.9. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 зі справи № 917/791/18, від 22.10.2019 зі справи № 904/5830/18, від 13.01.2020 зі справи № 902/855/18, від 04.02.2020 зі справи № 918/116/19, від 24.12.2020 зі справи № 914/1888/19, від 26.01.2021 зі справи № 916/880/20, від 23.01.2021 зі справи № 921/580/19.

9.10. Апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання Товариства про зменшення розміру пені та 3 % річних до 90 % з огляду на недоведеність відповідачем винятковості обставин.

9.11. Суд касаційної інстанції відхиляє помилкові доводи Товариства про неврахування апеляційним господарським судом висновків щодо застосування наведених норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник у своїй касаційній скарзі. Так, висновки суду у справі, що розглядається, про відмову в задоволенні клопотання про зменшення розміру пені не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.01.2021 зі справи № 920/705/19, де було частково задоволено клопотання боржника про зменшення розміру пені, адже зменшення розміру пені є правом суду, прямо передбаченим частиною третьою статті 551 ЦК України, і було реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

9.12. Правовий висновок, викладений в інших наведених Товариством для порівняння справах (№ 913/89/18, № 902/855/18, № 911/873/19, № 910/1175/19, № 904/5610/19), також не доводить неоднакового застосування судом одних і тих самих норм права, а свідчить лише про наявність у справі № 920/1318/20, яка розглядається, та у зазначених скаржником справах різних істотних обставин, підтверджених/непідтверджених належними та допустимими доказами, залежно від яких і були постановлені відповідні судові рішення. Тобто у кожній із зазначених справ суди оцінювали та досліджували різні докази, які сторони подавали в обґрунтування заяви про зменшення розміру штрафних санкцій, процентів річних з посиланням на положення статті 233 ГК України і статті 551 ЦК України та на підставі встановлених судами обставин у зазначених справах, що формують зміст правовідносин, та їх різної оцінки судами у кожному конкретному випадку в межах своїх дискреційних повноважень, що, у свою чергу, унеможливлює висновок про подібність правовідносин у справі № 920/1318/20 та у справах № 913/89/18, № 902/855/18, № 911/873/19, № 910/1175/19, № 904/5610/19.

9.13. Щодо неврахування, за твердженням Товариства, правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 зі справи № 902/417/18, Верховний Суд зазначає таке.

У зазначеній справі за позовом ТОВ «Хімагромаркетинг» до ПП «Ольвія» про стягнення боргу, пені, штрафу та річних Велика Палата Верховного Суду, виходячи з критеріїв розумності, справедливості та пропорційності, дійшла висновку, що суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Отже, Велика Палата Верховного Суду допустила, що суд з урахуванням конкретних обставин справи, а саме - встановлення процентної ставки річних на рівні 40 % та 96 % і її явної невідповідності принципу справедливості, може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Нарахована у справі № 902/417/18 сума річних була більшою за суму основного боргу.

Водночас у справі № 920/1318/20, яка розглядається, обставин такої очевидної неспівмірності заявлених до стягнення процентів річних, як у справі № 902/417/18, суди не встановили. Тобто у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

Отже, Верховний Суд зазначає, що справа № 902/417/18 не є подібною зі справою, що розглядається (№ 920/1318/20), оскільки у зазначених справах суди виходили з різних фактичних обставин.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. У контексті наведеного у розділі 9 цієї постанови відсутні підстави для висновку про те, що правовідносини у справі, що розглядається, та у справах, на які посилається скаржник в обґрунтування підстав касаційного оскарження, є подібними.

10.2. Оскільки наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, а будь-які інші підстави касаційного оскарження Товариством не зазначалися та не обґрунтовувалися у поданій касаційній скарзі, колегія суддів на підставі пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття цього касаційного провадження.

11. Судові витрати

У зв`язку з тим, що касаційне провадження зі справи закривається, судові витрати у цій справі з урахуванням вимог статей 129, 130 ГПК України розподілу не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 зі справи № 920/1318/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Булгакова

Суддя В. Селіваненко