ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2810/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/2810/21

За позовом: Акціонерного товариства „Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9; )

До відповідача: Дмитренко Тетяни Іванівни ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 )

Про стягнення 110825,70 грн.

Представники сторін:

від позивача - Поліщук Р.Г., самопредставництво

від відповідача - не з`явився

Встановив Акціонерне товариство „Райффайзен Банк" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Дмитренко Тетяни Іванівни про стягнення 110825,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконання з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Кредитного договору №011/0030/561970 та направлено на стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 99719,71 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 11105,99 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.09.2021р. прийнято позовну заяву Акціонерного товариства „Райффайзен Банк" до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2810/21. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "18" жовтня 2021 р. о 11:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у засідання суду на 18.10.2021р. о 11:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.10.2021р. відкладено розгляд справи по суті на "08" листопада 2021р. о 10:45. Викликано представників сторін у судове засідання для розгляду справи по суті на "08" листопада 2021 р. о 10:45. Зроблено офіційне оприлюднення оголошення щодо слухання даної справи.

08.11.2021р. судове засідання не відбулось, у зв`язку з непрацездатністю судді Д`яченко Т.Г. у період з 25.10.2021р. по 10.11.2021р. включно.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.11.2021р. призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "29" листопада 2021 р. о 12:15. Викликано представників сторін у судове засідання для розгляду справи по суті на "29" листопада 2021 р. о 12:15. Зроблено офіційне оприлюднення оголошення щодо слухання даної справи.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду,

Судом було здійснено виклик Дмитренко Тетяни Іванівни , як відповідача у судові засідання, повідомлено про наслідки неявки в судове засідання особи, що викликається, передбачені статтями 135, 202, 203 Господарського процесуального кодексу України та зазначено, що у разі неявки в судове засідання особи, що викликається, така особа зобов`язана повідомити суд про причини неявки.

У судові засідання відповідач не з`являвся, про поважність причин відсутності суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 29.11.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 30.11.2021р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

11.03.2019р. між Акціонерним товариством „Райффайзен Банк" (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Дмитренко Тетяною Іванівною (позичальник) було укладено Кредитний договір №011/0030/561970 (надалі - Договір), за умовами якого кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти в формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 120000,00 грн., а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до Графіку погашення заборгованості за кредитом та сплатити проценти (надалі - графік) та комісії, а також виконати інші обов`язки, визначені Договором. Графік складається за формою згідно з Додатком №1 до Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору, кінцевий термін надання кредиту - 11.07.2019р. (останній, коли позичальник може звернутися до кредитора з заявою про отримання траншу кредиту). Кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 11.05.2022р. або інша дата, визначена відповідно до п. 5.4. або статті 8 Договору (останній день строку користування кредитом в який позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за Договором). (п. 1.3. Договору).

Умовами п. 2.1. Договору сторонами було визначено, що протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячно кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 28% річних, в т.ч. за користування кредитом після настання кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного п. 1.3. Договору.

Нарахування процентів за Кредитом здійснюється виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, щоденно на залишок фактичної заборгованості Позичальника (в т.ч. простроченої), протягом всього строку користування Кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі Кредиту (частини кредиту) та не враховується день погашення Кредиту в повному обсязі (п. 2.3. Кредитного договору).

За твердження позивача, відповідно до умов ст. 3 Договору, кредитор надав позичальнику кредит шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритого в АТ 2Райффайзен Банк Аваль", для подальшого використання його за цільовим призначенням,

Згідно умов п. 5.1. Договору, позичальник зобов`язався виконати зобов`язання за Договором, в т. ч. здійснити повернення кредиту, сплатити проценти, комісії, пеню, штрафи, неустойку та інші платежі в порядку, визначеному Договором.

Відповідно до умов п. 5.2., п. 5.3. Договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами у валюті Кредиту кожного місяця, 11 числа в розмірі згідно з Графіком (Додаток № 1 до Договору). Ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми Кредиту та сплату процентів за його користування кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту в дату, визначену Графіком (Додаток № 1 до Договору).

Позивачем було зазначено суду, що позичальник, відповідно до ст. 10 Договору засвідчив та гарантував, що на момент укладення Договору володів достатнім рівнем плато та кредитоспроможності, має всі повноваження для укладення та виконання умов Кредитного договору та не існує жодної з обставин Дефолту, визначених ст. 8 Кредитного договору. До укладення договору останній отримав всі необхідну інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", дана інформація - достатня для правильного розуміння та доступною, умови Договору зрозумілі та відповідають інтересам Позичальника, є розумними та справедливими. Позичальник також засвідчив, що всі ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких він виходив при укладенні Договору та/або Договорів забезпечення, останній приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання Позичальником Кредитного договору, Договорів забезпечення, а також не є підставою для невиконання своїх кредитних зобов`язань.

Відповідно до п. 12.1. Договору, він набуває чинності з часу його підписання сторонами та скріплення печаткою кредитора та діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань відповідно до Договору.

В обґрунтування поданого позову позивачем було зазначено суду, що з укладенням Кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених п. 1.3., 5.1., 5.2., 5.3. Договору.

27.04.2020р. між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №011/0030/561970/1 до Кредитного договору № 011/0030/561970 від 11.05.2019р., відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за Кредитним договором.

Згідно умов п. 1. даної Додаткової угоди сторони тимчасово на період з 27.04.2020р. по 10.08.2020р. зменшили розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором до розмірі процентів (встановили кредитні канікули).

Відповідно до п. 3 цієї Додаткової угоди сторони погодили, що погашення заборгованості за Кредитним договором буде здійснюватися позичальником шляхом здійснення щомісячних ануїтентних платежів відповідно до Графіку погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів у новій редакції Додатку № 1 до цієї Додаткової угоди.

Як вказує позивач суду, всупереч вимогам ст. 5 Договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку чим станом на дату розрахунку заборгованості 27.01.2021р. заборгованість позичальника перед банком за Кредитним договором №011/0030/561970 від 11.05.2019р. складає: 110825,70 грн. яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі - 99719,71 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі - 11105,99грн.

Також позивачем було зазначено суду, що у відповідності до чинного законодавства України та умов і приписів Кредитного договору № 011/0030/561970 від 11.05.2019р. АТ „Райффайзен Банк" вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення 10.02.2021р. позичальнику Вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором за Вих. № 114/5-208577 за його адресою реєстрації ФОП/адресою реєстрації/місцем проживання засобами поштового зв`язку АТ „Укрпошта" рекомендованим листом з повідомленням про вручення, надавши можливість позичальнику протягом 30 календарних днів добровільно врегулювати заборгованість за Кредитним договором (вимога отримана 22.02.2021р.), копії вимоги від 03.02.2021р., поштового чеку від 10.02.2021р., списку згрупованих поштових відправлень рекомендованій: листів поданих в Кур`єрська доставка АТ „Укрпошта" № 2465, з веб-сайту АТ „Укрпошта-відстеження поштових відправлень" від 25.06.2021р. додаються.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов таких висновків.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, забезпечення гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів кожного.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Акціонерним товариством „Райффайзен Банк" та Фізичною особою-підприємцем Дмитренко Тетяною Іванівною виникни на підставі укладеного між ними 11.03.2019р. Кредитного договору №011/0030/561970.

Судом з`ясовано, що матеріали справи містять копію виписки по рахунку Дмитренко Тетяни Іванівни за період 13.05.2019р. по 13.05.2019р. щодо перерахування 120000,00 грн.

Частина 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із змісту п.1 ст.1048 Цивільного кодексу України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом враховано, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення 10.02.2021р. позичальнику Вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором за Вих. № 114/5-208577, однак погашення наявної заборгованості з боку відповідача не відбулось.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Дмитренко Тетяною Іванівною прийнятих на себе зобов`язань за умовами Кредитного договору №011/0030/561970 від 11.03.2019р., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 99719,71 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Також, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів своєчасного повернення кредитних коштів, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для присудження до стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 11105,99 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2270,00 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Акціонерного товариства „Райффайзен Банк" - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Дмитренко Тетяни Іванівни ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства „Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9; ) заборгованість за Кредитним договором №011/0030/561970 від 11.05.2019р. у розмірі 110825 (сто десять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. 70 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 99719 (дев`яносто дев`ять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн. 71 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 11105 (одинадцять тисяч сто п`ять) грн. 99 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко