РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2021Справа № 910/16749/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/16749/21

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"

до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

про визнання недійсним одностороннього правочину

Представників сторін:

від позивача: Дмитренко А.А.;

від відповідача: Трегубова А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про визнання недійсним одностороннього правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач заявою вих. № 1001ВИХ-216176 від 17.08.2021 вчинив односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 35 530,98 грн за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 та актом врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року від 31.07.2019 № 07-2019-. Проте, позивач вважає, що вчинений відповідачем односторонній правочин про зарахування зустрічних позовних вимог не відповідає вимогам, які ставляться до таких правочинів, визначених у ст. 601 ЦК України, у зв`язку з чим просить суд визнати його недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2021 відкрито провадження у справі № 910/16749/21 та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Судове засідання призначено на 25.11.2021.

22.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

23.11.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

25.11.2021 перед початком судового засідання на електронну пошту суду від позивача надійшли клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заява про зміну підстав позову.

Розглянувши клопотання позивача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, суд дійшов висновку про залишення його без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 169 Господарського процесуального кодексу України, заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Пунктом 7 ухвали Господарського суду міста Києва від 23.10.2021 про відкриття провадження у справі судом було повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, заперечення необхідно подати у строк до 22.11.2021.

Згідно ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем пропущено встановлений судом строк для подання відповідної заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, при цьому клопотання про поновлення такого строку позивачем не заявлялося.

Розглянувши клопотання позивача про зміну підстав позову, суд зазначає на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 46 ГПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Судом встановлено, щодо до клопотання про зміну підстав позову позивачем не додано доказів його направлення відповідачу, а тому суд залишає його без розгляду з огляду на положення ч. 5 ст. 46 ГПК України.

Присутній у судовому засіданні 25.11.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Вінницягаз», в подальшому перейменоване в Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (далі - Замовник) та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», в подальшому перейменоване в Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - Оператор) було укладено Договір транспортування природного газу №, що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2497 (далі - Договір).

За цим договором Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1. Договору).

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (п. 2.2. Договору).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п.2.5. Договору).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі (п. 2.6. Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору, Замовник, зокрема, зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому Послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі; здійснити додаткову оплату Позивачу у разі перевищення потужності, в порядку, визначеному Кодексом та цим Договором.

Згідно п. 5.2. Договору, визначено, що якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актів і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання.

Відповідно п. 5.3. Договору, за порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему Оператора або передається з неї Оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього Договору.

Відповідно до п.11.4 Договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Згідно п. 10.1. Договору сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/відбирається до/з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу. Відповідальною стороною за якість газу у точках виходу є Оператор перед замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем.

Відповідно до п. 10.7. Договору сторона, яка допустила порушення щодо якості газу, зобов`язана сплатити додаткову плату у строк до 15 числа місяця, наступного за газовим місяцем, на підставі рахунка-фактури, який надсилається на електронну адресу іншою стороною до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Позивач вказав, що АТ «Укртрансгаз» в червні 2019 року передавав природний газ у газорозподільну мережу АТ «Вінницягаз» неналежної якості.

Враховуючи вищевикладене, АТ «Вінницягаз» виставив відповідачу рахунки на оплату додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу, внаслідок чого АТ «Укртрансгаз» має перед АТ «Вінницягаз» за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № 7 грошові зобов`язання на суму 35 530,98 грн на підставі наступних розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вологою (розділ V та Х Договору) у червні 2019 року, строк виконання яких настав 15.07.2019:

1) за недотримання параметрів якості природного газу по маршруту № 1 за параметром якості температури точки роси за вологою № 171-06.2019 у сумі 60, 23 грн;

2) за недотримання параметрів якості природного газу по маршруту № 3 за параметром якості температури точки роси за вологою № 2/3-06.19 у сумі 35 452,21 грн;

3) за недотримання параметрів якості природного газу по маршруту № 4 за параметром якості температури точки роси за вологою № 3/4-06.19 у сумі 15,65 грн;

4) за недотримання параметрів якості природного газу по маршруту № 12 за параметром якості температури точки роси за вологою № 4/12-06.2019 у сумі 2,89 грн.

Згідно акту врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року від 31.07.2019 № 07-2019- за щодобовий небаланс позивачу нараховано до сплати 6 629 415,85 грн.

26 серпня 2021 року на адресу АТ «Вінницягаз» надішла заява АТ «Укртрансгаз» про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№1001ВИХ-21-6176 від 17.08.2021.

Тобто, відповідач вчинив односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме заявив про припинення зобов`язання АТ «Укртрансгаз» перед АТ «Вінницягаз» на загальну суму 35 530,98 грн за договором шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань АТ «Вінницягаз» перед АТ «Укртрансгаз» у частині суми основної заборгованості за договором та актом врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року від 31.07.2019 № 07-2019- на загальну суму 35 530,98 грн.

АТ «Вінницягаз» не визнає вчинення АТ «Укртрансгаз» одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог та вважає, що він не відповідає вимогам, які ставляться до таких правочинів, визначених у статті 601 Цивільного кодексу України.

Позивач заперечує проти зарахування зустрічних однорідних вимог за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № та актом врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць Липень 2019 року від 31.07.2019 №07-2019-, так як вважає, що у липні 2015 року відповідач жодних послуг позивачу не надавав, номінацій не підтверджував, алокацій не здійснював. Окрім того, має місце оформлення наданої послуги відповідачем в односторонньому порядку, з чим не погоджується позивач; акт врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць - липень 2019 року та рахунок на оплату не був направлений позивачу у встановленому договором порядку; сума, що пред`являється до сплати не є обґрунтованою з огляду на відсутність розрахунку маржинальної ціни придбання/продажу та інше.

Отже, на переконання позивача, визначена до сплати сума за щодобовий небаланс у розмірі 35 530,98 грн за актом врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року від 31.07.2019 №07.2019- є спірною, а тому така сума не може бути предметом зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вказане зарахування не підтверджується належними і допустимими доказами.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем при вчиненні одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом надсилання на адресу АТ «Вінницягаз» заяви № 1001ВИХ-21-6176 від 17.08.2021 не дотримано вимог ч.3 ст.203 ГК України та ст.601 ЦК України в частині зарахування вимоги відповідача, яка є спірною, що виключає зарахування таких вимог, та є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до ст.215 ЦК України.

У зв`язку із викладеним позивач просить суд визнати недійсним односторонній правочин Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - заяви про вимог № 1001ВИХ-21-6176 від 17.08.2021 на суму 35 530,98 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 202, 203 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) визначено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до положень статті 601 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до положень статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Слід зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16 зазначено, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

З огляду на положення чинного законодавства зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Водночас, однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи невідповідність будь-якій із наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Таким чином, для задоволення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

Подібну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 14.07.2020 у справі № 910/10471/19, від 24.01.2018 у справі № 908/3039/16, від 05.04.2018 у справі № 910/13205/17 та від 13.11.2018 у справі № 914/163/14.

Позивачем зазначається про відсутність однієї з вимог до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме, безспірності та, як наслідок, наявність прямої заборони згідно положень ст. 602 ЦК України на здійснення зарахування зустрічних вимог.

Як вже зазначалось судом, однією з умов для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.

Відповідно до правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду від 05.11.2019 року у справі № 914/2326/18, аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги.

Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Таким чином, зобов`язання з оплати заборгованості за договором транспортування природного газу може бути припинено шляхом зарахування зустрічних заборгованості за наявності умов, установлених статтею 601 ЦК України, та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

Як було зазначено вище, між АТ «Укртрансгаз» та АТ «Оператор ГРС «Вінницягаз» укладено Договір транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Вказаним договором сторони погодили, що Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг (п. 2.1. Договору).

Як передбачено умовами Договору, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (п.2.2 Договору).

Відповідно до положень пунктів 2-3 глави 1 розділу I Кодексу газотранспортної системи, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.09.20215 № 2493 (далі - Кодекс ГТС), цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

Відповідно до пункту 9 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС, замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування:

- доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи;

- вчинення дій з врегулювання добового небалансу;

- замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п.2.5. Договору).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі (п. 2.6. Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору, Замовник, зокрема, зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому Послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі; здійснити додаткову оплату Позивачу у разі перевищення потужності, в порядку, визначеному Кодексом та цим Договором.

Позивач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ТТС, з урахуванням особливостей, передбачених Договором (п. 2.6 Договору).

Пунктом 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок встановлення та оплати добових небалансів, а саме визначено, що у випадку якщо загальна вартість негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Плата за добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Обсяги небалансу визначаються за процедурою алокації, чим є обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Судом встановлено. що відповідач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів позивачем природного газу до/з газотранспортної системи, у тому числі за липень 2019 року, виявив наявність у позивача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу позивача за кожну газову добу звітного місяця та визначив остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, зокрема, за липень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1066,00004 тис.куб.м (11033100 кВт*год) на загальну суму 6 629 415,85 грн.

Обсяги добових небалансів за липень 2019 року підтверджуються актом врегулювання щодобових небалансів та рахунком відповідача №07-2019-152000099 від 31.07.2019, актами приймання-передачі природного газу, оформленими між позивачем та відповідачем за липень 2019 року, Реєстрами файлів завантаження до Інформаційної платформи, алокаціями АТ «Вінницягаз» (скріншоти з Інформаційної платформи).

Відповідно до п. 5 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС Оператори газорозподільних систем (яким і є позивач) відповідно до вимог цього Кодексу та за формами електронного документообігу оператора газотранспортної системи, погодженими з Регулятором на виконання постанови НКРЕКП від 28.09.2018 №1134, вносять (шляхом завантаження файлів з накладанням ЕЦП) інформацію:

Форма № 1. Інформація про споживачів, підключених до газорозподільної системи.

Форма № 2. Інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово (протягом доби).

Форма № 3. Інформація про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу.

Форма № 4. Інформація про операторів газорозподільних систем (за їх наявності), ЯКИМ природний газ передається з його газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів та про об`єм/обсяг приймання-передачі природного газу з однієї газорозподільної зони в іншу.

Форма № 5. Інформація про газовидобувні підприємства (за їх наявності), промислові газопроводи яких безпосередньо підключені до газорозподільної системи.

Аналогічний обов`язок передбачений п. 2 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС, відповідно до якого Оператор газорозподільної системи, суміжне газовидобувне підприємство, газовидобувне підприємство, підключене безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG та прямий споживач надають оператору газотранспортної системи інформацію про подачі та відбори/споживання, що вимірюються протягом доби, не пізніше ніж за одну годину до закінчення строку надання такої інформації оператором газотранспортної системи замовникам послуг транспортування природного газу згідно з пунктом 1 цієї глави. При цьому інформація про добові обсяги подач та відборів/споживання, що вимірюються протягом доби, надається оператору газотранспортної системи не пізніше ніж о 08:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 07:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D). Така інформація повинна надаватись в електронному вигляді через інформаційну платформу за встановленою оператором газотранспортної системи формою, погодженою Регулятором.

Така інформація надається саме Оператором газорозподільної системи, на виконання покладеного на нього обов`язку, як наслідок у такому випадку він є відповідальним за своєчасність, достовірність, повноту, об`єктивність та обсяг таких фактичних даних (п. 4 глави 1 розділу XII Кодексу 1 ТС).

Оператор ГТС на підставі даних, що завантажуються до інформаційної платформи користувачами (суб`єктами ринку), та даних з власних ВОГ про обсяги фактично відібрані в точках виходу з ГТС, здійснює комерційне балансування, що відповідно до Кодексу ГТС полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації. Оператор газорозподільної системи, будучи обізнаним про обсяги фактично відібрані ним на точці виходу з газотранспортної системи, та завантаживши до інформаційної платформи інформацію (форма №2, №3) про розподілені споживачам обсяги (по кодах типу «Х» та за наявності в розрізі точок комерційного обліку - кодів типу «Z») через уповноважених осіб - вчиняє правочин, яким по суті підтверджує розраховану різницю між обсягом природного газу, поданим через точку входу до його мережі (що підтверджується підписаними Актами приймання-передачі природного газу на ГРС), та відібраним споживачами в його мережі (що підтверджується завантаженими з накладеним ЕЦП формами №2, №3), чим по суті і є небаланс оператора ГРМ.

Розроблені алгоритми, закладені до інформаційної платформи для здійснення алокації та розрахунку небалансу, перевірені та підтверджені Регулятором (підтверджується Актом перевірки від 19.04.2019 №161 розміщеному на сайті НКРЕКП за посиланням https://www.merc.gov.ua/index.php?id=40280). Відповідно це свідчить про коректність та достовірність розрахунків на інформаційній платформі, на підставі яких оператор ГТС складає односторонній акт врегулювання щодобових небалансів.

Односторонній акт врегулювання щодобових небалансів, в свою чергу, з урахуванням норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1905 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 «Про затвердження типового договору транспортування природного газу» засвідчує факт здійснення господарської операції з врегулювання щодобових небалансів, що також підтверджується Податкової консультацією Державної фіскальної служби України №2637-/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 10.06.2019.

Тобто, сам факт наявності небалансу є правовою підставою для застосування до Оператора газорозподільної системи, яким є позивач, плати за добовий небаланс.

Вказані добові небаланси позивача виникли внаслідок безпідставного відбору позивачем з газотранспортної системи у відповідні періоди природного газу для покриття його власних виробничо-технологічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи.

На підставі викладеного, у позивача виникли зобов`язання, передбачені п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, вимоги якого є обов`язковими для позивача згідно з п. 2.6 Договору, а саме позивач зобов`язаний оплатити рахунки за добові небаланси, зокрема, на суму 6 629 415,85 грн.

Також, позивач вказує, що сума, що пред`являється до сплати не є обґрунтованою з огляду на відсутність розрахунку маржинальної ціни придбання/продажу та інше».

Так, акт врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць Липень 2019 року від 31.07.2019 № 07-2019- містить примітку «*Оператор ГТС застосовує метод розрахунку маржинальної ціни придбання/продажу відповідно до п. 12 та п. 15 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС»

Варто зауважити, що цілісність газотранспортної системи, про яку вказується у пп. 1 п. 3 розділу XIII Кодексу ГТС, - стан газотранспортної системи, за якого тиск і фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором газотранспортної системи, що технічно гарантують транспортування природного газу (п. 47 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»).

Відбори обсягів природного газу з точки виходу з газотранспортної системи без подачі обсягів природного газу на точку входу до газотранспортної системи призводять не лише до порушення необхідного співвідношення та утворення негативного небалансу, а передусім, € свідченням того, що відбір енергоресурсу здійснюється за рахунок технологічного газу, яким наповнена газотранспортна система з метою підтримання тиску, забезпечення процесу транспортування, належного функціонування системи тощо.

Відбір природного газу замовниками послуг транспортування у такий спосіб безумовно впливає на рівень тиску в газотранспортній системі, відповідно падіння тиску та його низький рівень технічно не забезпечують гарантію транспортування природного газу, що очевидно і стає загрозою цілісності газотранспортної системи.

Оператор газотранспортної системи з метою відвернення такої загрози невідкладно вимушений компенсувати падіння тиску в газотранспортній системі подачею додаткових обсягів природного газу, тим самим замістити здійснені відбори обсягів природного газу, що не подавались. В цьому полягає мета фізичного балансування.

Для цього АТ «Укртрансгаз» здійснюється закупівля необхідно газу відповідно до підпункту 1 п. 3 розділу XIII Кодексу ГТС.

Визначення маржинальної ціни продажу та маржинальної ціни придбання природного газу відповідно до пунктів 9-11 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС було неможливим в силу того, що відповідач не здійснював закупівлю та/або продаж короткострокових стандартизованих продуктів у розумінні Кодексу ГТС у липні 2019 року, а здійснював закупівлю природного газу за конкурсною процедурою та за ринковими цінами у відповідності до п. 3 розділу XI Кодексу ГТС, у зв`язку з чим використовувався метод розрахунку відповідно до п. 12 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС.

Відповідно до п. 12 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у випадку якщо відповідно до пунктів 9-11 цієї глави визначення маржинальної ціни продажу та маржинальної ціни придбання природного газу є неможливим, формування ціни здійснюється наступним чином:

маржинальна ціна продажу визначається відповідно до ціни закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1), зменшеної на величину коригування;

маржинальна ціна придбання визначається відповідно до ціни закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М1), збільшеної на величину коригування (маржинальна ціна придбання застосовується у випадку негативного значення добового небалансу (тобто коли обсяги відбору замовником послуг транспортування протягом газової доби перевищують величини подач);

ціна закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1), публікується оператором газотранспортної системи на інформаційній платформі та/або на його веб-сайті.

Відповідно до п. 14 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС величина коригування, визначена в пунктах 9. 11 та 12 цієї глави, становить 10 %.

Відповідно до п. 15 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс для замовника послуг транспортування природного газу розраховується без урахування величини коригування, якщо обсяг добового небалансу не перевищує допустиме відхилення.

В п.16 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС зазначено, у випадку позитивного небалансу допустиме відхилення розраховується щоденно та дорівнює 10 % від обсягів природного газу, поданих на точках виходу (за винятком віртуальної торгової точки) до газотранспортної системи у відповідну газову добу. У випадку негативного небалансу допустиме відхилення розраховується щоденно та дорівнює 10 % від обсягів природного газу, поданих на точках входу (за винятком віртуальної торгової точки) до газотранспортної газову добу.

На виконання вимог п. 12 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС на офіційному веб-сайті була опублікована ціна закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1).

Згідно інформації, опублікованої Оператором на даній веб-сайті, ціна закупівлі природного газу, яка сформувалась протягом газового місяця (червень 2019 року) складає 4 711,34 грн без ПДВ за 1000 куб.м, ПДВ складає 942,27 грн. Всього з ПДВ - 5 653,61 грн.

Вказана ціна закупівлі природного газу була також визначена на підставі наказів №124 від 25.02.2019 та №463 від 27.06.2019 та становила у червні 2019 року 4 711,34 грн (без ПДВ).

Відповідно встановленій ціні закупівлі природного газу, маржинальна ціна придбання природного газу за 1000 куб.м. станом на липень 2019 року складає 5 182,47 грн без ПДВ, ПДВ - 1 036,50 грн, всього з ПДВ - 6 218,97 грн.

В акті врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць Липень 2019 року від 31.07.2019 №07-2019- була застосована саме така маржинальна ціна придбання, яка була опублікована Оператором.

Таким чином, твердження АТ «Вінницягаз» про те, що сума, яка була пред`явлена до сплати за надані послуги щодобового балансування є необґрунтованою не підтверджується жодними доказами та спростовується вищевикладеними обставинами.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що односторонній правочин - заява про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 35 530,98 грн за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 та актом врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року від 31.07.2019 №07-2019- є вчиненим у повній відповідності до норм чинного законодавства України, підстав для визнання його недійсним немає, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись статтями 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 02.12.2021.

Суддя А.І. Привалов