УХВАЛА

25 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 923/1536/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І.,

за участю представників:

ОСОБА_1 - Черноіваненка Д.О.,

засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець" ОСОБА_2 - Уланівського С.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 за вх. № 7146/2021

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021

у складі колегії суддів: Богатиря К.В. (головуючий), Поліщук Л.В., Таран С.В.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець"

про банкрутство.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд вирішив закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 за вх. № 7146/2021 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 923/1536/15. При цьому

ВСТАНОВИВ:

Вступ.

1. На розгляд суду поставлено питання наявності/відсутності підстав для покладення субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" на засновника (керівника, голову ліквідаційної комісії).

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами.

2. У провадженні Господарського суду Херсонської області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа № 923/1536/15 про банкрутство ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець".

3. Так, 06.10.2015 постановою Господарського суду Херсонської області ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ракіну Аллу Анатоліївну.

Подання до суду заяви.

4. 10.12.2019 до Господарського суду Херсонської області ліквідатором арбітражним керуючим Ракіною А.А. подано заяву про покладання субсидіарної відповідальності на ОСОБА_2 , який, за твердженнями ліквідатора, є винною особою за доведення боржника до банкрутства.

5. 10.04.2020 ліквідатором подано до суду уточнення до заяви про покладення субсидіарної відповідальності, в якій ліквідатор просила суд, зокрема, покласти субсидіарну відповідальність на засновника (він же керівник) ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" ОСОБА_2 у сумі 144 327 736,99 грн, що є незадоволеними затвердженими судом кредиторськими вимогами, та стягнути на користь ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" для погашення за рахунок майна банкрута затверджених судом незадоволених реєстрових кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в сумі 143 747 894,22 грн; Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі в сумі 582 278,77 грн.

Розгляд справи судами.

6. 23.12.2020 ухвалою Господарського суду Херсонської області заяву ліквідатора ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_2 задоволено частково. Покладено субсидіарну відповідальність за доведення до банкрутства боржника ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" на засновника (керівника, голову ліквідаційної комісії) ОСОБА_2 у сумі 38 507 765,81 грн (тридцять вісім мільйонів п`ятсот сім тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 81 копійки), що є незадоволеними кредиторськими вимогами з вини ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ліквідаційної маси ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" в якості субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства 38 507 765,81 грн (тридцять вісім мільйонів п`ятсот сім тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 81 копійку).

7. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що суд вважає доведеним наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення - незабезпечення збереження, відновлення та передачі бухгалтерської та іншої документації банкрута, відомостей про матеріальні та інші цінності банкрута призначеному господарським судом ліквідатору, внаслідок чого стало неможливим ефективне здійснення ліквідаційної процедури ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець", зокрема щодо встановлення активів підприємства, з вартості яких ліквідатором має формуватися ліквідаційна маса та задовольнятися витрати процедури і грошові вимоги кредиторів.

На думку суду, ОСОБА_2 як голова ліквідаційної комісії боржника, а також власник та засновник боржника приховав від ліквідатора майнові активи боржника, що були ним встановлені під час інвентаризації майна, зробленій ліквідаційною комісією в грудні-січні 2015 року та в травні 2015 року.

Суд першої інстанції вказав, що відсутність документації бухгалтерського обліку та звітності у ліквідатора стало перешкодою у встановленні майнових активів боржника, з`ясуванні причин і підстав вибуття з володіння боржника майнових активів та наявності/відсутності підстав для розшуку і повернення їх або їх вартості до ліквідаційної маси.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що сума дебіторської заборгованості, що відображалася у обліку ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець", у тому числі та, що частково зарахована ліквідаційною комісією, становить 11 378 156 грн ( 3 346 246 грн + 403 220 грн + 398 000 грн + 119 000 грн + 7 111 690 грн), є безпідставно виведеними активами боржника на пов`язаних осіб. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 приховано документацію з фінансово-господарської діяльності боржника, вказавши у рішенні ліквідаційної комісії про відсутність первинних документів про господарські операції, які стали підставою для відображення їх у бухгалтерському обліку, суд дійшов переконання, що відповідачем вчинено правопорушення у виді умисного завдання шкоди кредиторам на суму дебіторської заборгованості боржника в розмірі 11 378 156 грн.

Також судом зазначено, що оскільки ОСОБА_2 прийняв на себе повноваження власника ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" з червня 2010 року та протягом понад п`яти років володіння корпоративними правами, а з 2012 року і повноваженнями керівника (генерального директора) боржника, не вжив будь-яких дій щодо стягнення дебіторської заборгованості, не вжив заходів щодо списання безнадійної дебіторської заборгованості, погіршив фінансовий стан боржника, здійснив безпідставне виведення активів підприємства та заплутування і знищення документів бухгалтерського обліку та звітності, отже цими діями ОСОБА_2 сприяв умисному спливу строків позовної давності, що завдало шкоди кредиторам.

Крім того, ОСОБА_2 як власник та керівник ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" фактично за рахунок боржника фінансував діяльність, або надавав товарний кредит чи здійснював інші господарські операції, характер яких ОСОБА_2 умисно не підтверджено, та протягом тривалого часу умисно не здійснював заходів щодо погашення дебіторської заборгованості пов`язаного підприємства ТОВ "Крес Автогруп". Отже, заява ОСОБА_2 як голови ліквідаційної комісії та Рішення ліквідаційної комісії від 16.03.2015 № 3 (т. 1, а.с. 62) про залік взаємних вимог до ТОВ "Крес Автогруп" на суму 7 111 690 грн та, відповідно, про зменшення активів боржника за період роботи ліквідаційної комісії з 30.01.2015 по 22.05.2015 на 7 111 690 грн, є протиправною та фраудаторною дією, метою якої є завдання шкоди кредиторам.

При цьому із загальної суми вимог, які ліквідатор просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь кредитора банку (його правонаступника), суд першої інстанції виключив курсову різницю за валютним кредитом у розмірі 105 808 209,93 грн як шкоди кредитору, яка настала в результаті світової фінансової кризи, за яку громадяни та суб`єкти підприємницької діяльності не можуть нести відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню до ліквідаційної маси 37 942 120,29 грн непогашених вимог кредитора ТОВ "Фінансова компанія "ДАТА ФІНАНС" та 565 645,52 грн непогашених вимог кредитора ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, а всього - 38 507 765,81 грн.

8. 07.06.2021 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду скасовано ухвалу Господарського суду Херсонської області від 23.12.2020 про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_2 у сумі 38 507 765,81 грн. Прийнято нове рішення. Заяву ліквідатора ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_2 залишити без задоволення.

9. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що у діях ОСОБА_2 відсутні ознаки доведення ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" до банкрутства, зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які докази прийняття ОСОБА_2 як учасником боржника управлінських рішень, що призвели до доведення до банкрутства, окрім того, посилання, викладенні в заяві ліквідатора та ухвалі суду першої інстанції щодо виведення майнових активів, не підтверджуються наявними доказами. Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій порушення щодо не передання бухгалтерської та іншої документації, матеріальних та інших цінностей банкрута ліквідатору у встановленому законом порядку не може бути підставою для притягнення ОСОБА_2 до субсидіарної відповідальності, оскільки зазначені дії не могли мати наслідком втрату платоспроможності, оскільки на час їх вчинення неплатоспроможність боржника вже існувала і була підтверджена постановою господарського суду в даній справі від 06.10.2015. Таким чином, причинний зв`язок між зазначеними діями і втратою платоспроможності боржника об`єктивно неможливий.

Окрім того, звертаючись з заявою про притягнення до субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства, ліквідатор ОСОБА_3 визначила лише одного відповідача, а саме ОСОБА_2 , хоча, як встановлено матеріалами справи, ознаки стійкої неплатоспроможності у ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" виникли ще у 2009 році, що підтверджується аналізом фінансово-господарської діяльності боржника та експертним висновком. У період часу, коли боржник фактично втратив платоспроможність, повноваження щодо керівництва боржником виконували інші посадові особи та учасники товариства. Тому притягнення до субсидіарної відповідальності лише ОСОБА_2 , вина якого у доведенні до банкрутства взагалі не є встановленою, не відповідає принципу справедливості, який є одним із основних принципів верховенства права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

10. 07.07.2021 ОСОБА_1 надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 923/1536/15 та передати справу на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

11. Щодо підстав на касаційне оскарження судового рішення, скаржником зазначено, що касаційна скарга подається на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки Південно-західним апеляційним судом застосовано норму права без урахування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16 та постанові від 10.06.2021 у справі № 5023/2837/11 щодо розповсюдження дії статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства за колом осіб та по об`єктивній стороні цивільного правопорушення - доведення до банкрутства.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу.

12. 19.11.2021 до Верховного Суду від засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець" ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначено про правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права та наведено прохання закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 за вх. № 7146/2021 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 923/1536/15.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій.

А. Щодо суті касаційної скарги.

13. Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, розглянувши матеріали справи, здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 за вх. № 7146/2021 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 923/1536/15 необхідно закрити з таких підстав.

14. Як зазначено скаржником, він не брав участі при розгляді судами питання покладення/відмови у покладенні субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" на засновника (керівника, голову ліквідаційної комісії). При цьому він є переможцем торгів з реалізації майна банкрута, однак придбане майно не було йому передане. У подальшому це майно ліквідатором банкрута було повторно продано іншій особі. Тому вважає, що його інтерес порушено судами при розгляді питання наявності/відсутності підстав для покладення субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" на засновника (керівника, голову ліквідаційної комісії).

15. Скаржник на час касаційного провадження не набув статусу учасника у цій справі про банкрутство.

16. Згідно з положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

17. При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс проти Греції), § 59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), § 28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], § 229).

18. Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

19. Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

20. Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, зокрема у справі про банкрутство - норм Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

21. Відповідно до частини першої статті 287 ГПК України право подати касаційну скаргу на судове рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

22. За загальним правилом в силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14).

23. Відповідно до статті 1 КУзПБ учасники у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут); кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

24. За змістом частини першої статті 287 ГПК України, особи, яких не було залучено до участі у справі, звертаючись до суду касаційної інстанції повинні довести, що оскаржуване судове рішення стосується їх прав та обов`язків.

25. Рішення є таким, що прийнято про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, або у резолютивній частині рішення суд зазначив про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи (аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.11.2018 у справі № 910/2611/18, від 09.04.2019 у справі № 916/1717/17, від 03.07.2019 у справі № 910/15668/18).

26. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 904/7274/17, 09.04.2019 у справі № 904/8201/16, від 09.07.2019 у справі № 01/1494(14-01/1494)).

27. За змістом положень частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених спеціальним законом про банкрутство.

28. 12.10.2021 Верховний Суд ухвалою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021, позаяк за наведених обставин з`ясування чи порушені оскаржуваним судовим рішенням права, інтереси та (або) обов`язки скаржника можливо лише після відкриття касаційного провадження у справі (така ж правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 62/112).

29. Судова колегія за встановлених обставин вважає, що оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції не було порушено прав та інтересів скаржника.

30. Так, на обґрунтування доводів про вирішення судом апеляційної інстанції питання про його інтереси ОСОБА_1 в касаційній скарзі наводить мотиви, що ні боржником, ні ліквідатором Клигіною І.В. йому не повернуто майно в натурі, яке було придбане ним на аукціоні з продажу майна банкрута та відповідно до укладених договорів купівлі-продажу майна на аукціоні. Зазначає, що на теперішній час у боржника це майно відсутнє. На думку скаржника, єдиним способом захисту його порушеного права є визнання його кредиторських вимог до боржника на суму, що становить вартість майна, сплачену ним - 482 171,16 грн, які можуть бути визнані як вимоги до боржника, що виникли в ліквідаційній процедурі. Тому, за твердженням ОСОБА_1 , якщо частина боргів боржника буде покладена за рахунок субсидіарної відповідальності на учасника боржника - ОСОБА_2 , це зменшить навантаження на ліквідаційну масу боржника та збільшить його шанси на задоволення його кредиторських вимог до боржника на суму 482 171,16 грн (т. 32, а.с. 178).

31. Водночас, як зазначає сам скаржник, він не є кредитором у цій справі, не звертався до господарського суду із заявою з вимогами до боржника.

32. Частиною другою статті 61 КУзПБ унормовано, що розмір субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

33. Аналіз цих положень Кодексу свідчить, що в разі задоволення заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута, стягнені суми було б розподілено виключно між кредиторами боржника відповідно до розміру їх вимог, виходячи з яких було визначено розмір субсидіарної відповідальності.

Відтак, відмова в задоволенні заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута на задоволення гіпотетичних вимог ОСОБА_1 до банкрута жодного впливу не має.

34. Крім того, субсидіарна відповідальність за доведення до банкрутства за своєю правовою природою є відповідальністю за зловживання суб`єктивними цивільними правами, які завдали шкоди кредиторам.

35. Проте, засновник і учасник боржника ОСОБА_2 не має жодного відношення до дій ліквідатора Клигіної І.А., які вважає незаконними скаржник. Тому інтерес ОСОБА_1 ніяким чином не було порушено при вирішенні питання покладення/відмови у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства на учасника боржника - ОСОБА_2 .

36. Пунктом 3 частини першої статті 296 ГПК України визначено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

37. Враховуючи, що ОСОБА_1 не доведено, а Верховним Судом не встановлено обставин, які давали б підстави вважати, що судом апеляційної інстанції вирішено питання про права, інтереси чи обов`язки ОСОБА_1 , в силу згаданого вище припису пункту 3 частини першої статті 296 ГПК України, касаційне провадження за касаційною скаргою такої особи підлягає закриттю.

Керуючись статтями 234, 235, 287, пунктом 3 частини першої статті 296 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 за вх. № 7146/2021 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 923/1536/15.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Васьковський

К. Огороднік