ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3689/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Демченко Олександра Миколайовича, ( АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харелектромет" (62801, Харківська обл., смт. Печеніги, вул. Поштова, 2)
про стягнення 48825,34 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа - підприємець Демченко Олександр Миколайович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Харелектромет", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 48825,34 грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 29824,01 грн.; збитки в наслідок не виконання відповідачем зобов`язань за договором у розмірі 9198,83 грн.; 3% річних у розмірі 165,67 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 9636,83 грн. На обґрунтування позову вказує про неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням пластикових смарт-карт на АЗС №0306-5 від 03.06.2020 в частині здійснення покупцем повної та своєчасної оплати за паливно-мастильні матеріали у встановлені договором строк.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.10.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи.

Відповідач своїм конституційним правом на захист не скористався, відзив на позов не надав. Разом з цим, суд зазначає, що копія ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.10.2021, яка надсилалась судом на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі в розумінні п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Додатково судом враховано, що копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 06.10.2021, яку було надіслано на зазначену у позові поштову адресу ТОВ "Харелектромет" була вручена уповноваженій особі 11.10.2021, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 027414/2.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Матеріалами справи встановлено, 03.06.2020 між Фізичною особою - підприємцем Демченко Олександром Миколайовичем (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харелектромет" (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням пластикових смарт-карт на АЗС №0306-5 (надалі - Договір) (а.с. 61-64), відповідно до умов п. 2.1. якого, продавець зобов`язується передавати у власність покупця через систему АЗС з використанням пластикових смарт-карт паливно-мастильні матеріали (далі ПММ), а покупець зобов`язується приймати у власність ПММ та оплачувати їх вартість.

Відповідно до умов пунктів 3.1., 3.2., 3.3 та 3.4. вищевказаного Договору, продавець постачає покупцю ПММ по частково на умовах Інкотермс-2000 франко-термінали АЗС. При виконанні покупцем умов оплати ПММ згідно умов розділу 4 даного Договору протягом одного календарного дня продавцем вчиняються дії щодо поставки (відпуску) ПММ покупцю. Відпуск ПММ покупцю (довіреній особі) здійснюється на підставі пред`явлення пластикової смарт-карти оператору АЗС, шляхом заправки автотранспортних засобів. Приймання - передача ПММ по кількості здійснюється на терміналі АЗС згідно кількісних показників чека, після чого претензії по кількості ПММ продавцем не приймаються.

Оплата за ПММ здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця. Виконання покупцем умов оплати ПММ вважається момент зарахування грошових коштів на рахунок продавця. (п.4.2. Договору).

Також, згідно з умовами п.п. 4.3.-4.5. Договору, при здійсненні розрахунків за ПММ покупець в платіжному дорученні вказує номер договору та наступні реквізити призначення платежу: "оплата за ПММ з використанням пластикових смарт-карт". Продавець відпускає покупцю ПММ з відтермінуванням їх оплати протягом 10 календарних днів з моменту фактичного отримання останнім ПММ на АЗС. При цьому оплата здійснюється за ціною встановленою на день відпуску ПММ. Загальна сума даного Договору складає сумарну вартість відвантаженого товару згідно з накладними.

Згідно з п. 5.1.4. Договору, для подальшої можливості операції щодо поставки ПММ з застосуванням пластикових смарт-карт через АЗС (п. 1.1. даного договору) покупець зобов`язаний оплачувати ПММ у відповідності до умов п.п. 4.1.-4.3. даного Договору.

Відповідно до п. 11.8. Договору, даний Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що останній належним чином виконав свої зобов`язання та на виконання умов договору передав у власність відповідача паливно-мастильних матеріали на суму 350445,26 грн., про що посилається на видаткові накладні, які підписані уповноваженими представниками сторін, підписи скріплено печатками (а.с. 68-82).

Позивачем у позові також зазначено, що враховуючи умови договору, виставлення видаткової накладної не пов`язано з розрахунком за отримане пальне та можуть не збігатися за сумою та часом.

Проте відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за Договором купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням пластикових смарт-карт на АЗС №0306-5 від 03.06.2020, повної та своєчасної оплати за паливно-мастильні матеріали у встановлені договором строки не здійснив, сплативши лише частково вартість ПММ на суму 320621,25 грн.

Так, позивачем у позові наголошено про те, що на початок 2021 року заборгованість відповідача за отримане пальне складала 23082,64 грн., у період з 14.01.2021 по 30.04.2021 відповідачем було отримано ПММ ще на суму 9684,60 грн., при цьому сплачено протягом 2021 року грошових коштів лише на суму 42943,23 грн.

За наслідками вищенаведеного, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка склала 29824,01 грн., та яка залишилася з боку відповідача несплаченою.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, на виконання договору купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням пластикових смарт-карт на АЗС №0306-5 від 03.06.2020 передав у власність відповідача ПММ на суму 350445,26 грн., про що свідчать наявні у матеріалах справи належним чином засвідчені копії видаткових накладних, підписаних уповноваженими представниками сторін, підписи скріплено печатками (а.с. 68-82).

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання з оплати суми у розмірі 29824,01 грн. відповідачем не виконано.

Положеннями ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Факт наявності заборгованості на суму 29824,01 грн. підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати ПММ згідно умов Договору №0306-5 від 03.06.2020.

Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 29824,01 грн. за Договором купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням пластикових смарт-карт на АЗС №0306-5 від 03.06.2020 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 3 % річних в сумі 165,67 грн. та інфляційних витрат в сумі 9636,83 грн.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних в сумі 165,67 грн., судом установлено, що вказаний розрахунок є арифметично вірним, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат на суму 9636,83 грн. суперечить вимогам чином законодавства та є арифметично невірним, тому сума інфляційних витрат, яка належить до задоволення складає 417,80 грн. В решті інфляційних суд відмовляє у зв`язку з невірним нарахуванням.

З приводу заявлених до стягнення збитків у розмірі 9198,83 грн., суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що останній поніс збитки в сумі 9198,83 грн., які полягають у значному зростанні вартості пального на ринку нафтопродуктів за спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За приписами ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України встановлює, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Водночас, ст. 623 ЦК України конкретизує положення по відшкодуванню збитків, завданих порушенням зобов`язання. Так, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1). Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (ч. 2). Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ч. 3). При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч. 4).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто, саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Із урахуванням наведеного суд зазначає, що у позивача існує обов`язок з доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому ГПК України.

Вказані правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №910/4608/20.

Попри це, позивачем не надано суду доказів того, що в результаті несвоєчасної оплати відповідачем (покупцем) за ПММ, позивачем були понесені збитки у заявленому розмірі, а тому суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення 9198,83 грн. збитків задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю позовних вимог у цій частині.

Отже, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Демченко Олександра Миколайовича підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харелектромет" (62801, Харківська обл., смт. Печеніги, вул. Поштова, 2, ) на користь Фізичної особи-підприємця Демченко Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) - 29824,01 грн. основного боргу; 165,67 грн. 3% річних; 417,80 грн. інфляційних нарахувань та 1413,72 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У решті вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "03" грудня 2021 р.

Суддя Є.М. Жиляєв