СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Харків Справа № 905/333/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (вх. №2698 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 22.07.2021 (рішення ухвалене суддею Курило Г.Є. у приміщенні Господарського суду Донецької області 22.07.2021 о 12:25 год., повний текст рішення складено і підписано 26.07.2021) у справі № 905/333/21
за позовом Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт, м.Маріуполь,
до 1) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ, м.Словянськ Донецької області,
2) Військової частини НОМЕР_1 , м.Миколаїв,
про стягнення 419390,48 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство Маріупольський морський торговельний порт", звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до першого відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ, та до другого відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , про стягнення 419390,48 грн.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 22.07.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ на користь Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт заборгованість у розмірі 419390,48 грн, судовий збір в розмірі 6290,86 грн. Відмовлено у задоволенні позовних вимог Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт до Військової частини НОМЕР_1 .
Суд першої інстанції зазначив, що позивач довів належними доказами те, що ним протягом 2020 року було понесено експлуатаційні витрати в розмірі 419390,48 грн, пов`язані з наданням Військовій частині НОМЕР_1 послуг з водопостачання, водовідведення та електропостачання; також, із посиланням на те, що позивачем доведений факт надання другому відповідачу відповідних послуг, понесення позивачем експлуатаційних витрат при їх наданні, які зазначені в рахунках та актах про відшкодування експлуатаційних витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що договір №11-19/11/20 є укладеним, сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, доказів невідповідності договору №11-19/11/20 вимогам чинного законодавства судом не встановлено, таким чином, у даних господарських правовідносинах у першого відповідача виник прямий обов`язок щодо виконання умов договору №11-19/11/20 про відшкодування експлуатаційних витрат від 12.02.2020, від якого він ухиляється. Згідно з висновком суду першої інстанції, строк виконання зобов`язань першого відповідача відшкодувати вартість витрат з утримання та обслуговування позивачем мереж водопровідно-каналізаційного господарства, електрогосподарства другого відповідача є таким, що настав, отже суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з першого відповідача заборгованості у розмірі 419390,48 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції також вказав, що в позовній заяві в якості другого відповідача зазначена Військова частина НОМЕР_1 , м. Миколаїв, однак зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути на свою користь заборгованість у розмірі 419390,48 грн та судовий збір у розмірі 6290,86 грн виключно з першого відповідача, отже жодних позовних вимог до другого відповідача позивачем у своїй позовній заяві не пред`явлено.
Перший відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт про стягнення заборгованості у сумі 419390,48 грн. та судового збору в розмірі 6290,86 грн.; судові витрати першого відповідача у розмірі 9436,29 грн покласти на позивача.
В апеляційній скарзі заявник наполягає на тому, що договір №11-19/11/20 є неукладеним, оскільки його підписано лише позивачем; висновки суду щодо відшкодування першим відповідачем експлуатаційних витрат по раніше укладеному договору 2019 року апелянт вважає безпідставними, оскільки вони не стосуються відносин між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ і ДП Маріупольський морський торговельний порт" у 2020 році та не є доказами здійснення правочину за договором відшкодування експлуатаційних витрат № 11-19/11/20; Квартирно-експлуатаційному відділу міста Луганськ кошторисні призначення від Головного розпорядника коштів для реєстрації договору № 11-19/11/20 від 12.02.2020 про відшкодування експлуатаційних витрат не надходили, тому перший відповідач не мав законних підстав для укладання вказаного договору без відповідних бюджетних асигнувань; постачання електричної енергії, водопостачання та водовідведення здійснювалось ДП Маріупольський морський торговельний порт у 2020 році за окремими договорами, укладеними між позивачем, першим відповідачем та другим відповідачем; згідно з п. 2.2.5 укладеного договору №11-19/07/20 від 25.02.2020 саме ДП Маріупольський морський торговельний порт зобов`язувалося своєчасно, за власні кошти здійснювати ремонт та обслуговування всіх мереж водопостачання та водовідведення, колодязів та лічильників, встановлених за їх рахунок; надані позивачем Перелік операційних витрат, що включається до експлуатаційних витрат по відпуску води та водовідведенню через систему водопостачання та водовідведення ЦВВ СЕВЗ ДП ММТП та Перелік операційних витрат, що включаються у витрати з утримання технологічних електричних мереж ЦВВ СЕВЗ ДП ММТП не є належними та допустимими доказами витрат позивача, по договору №11-19/11/20, оскільки не містять переліку витрат, обсягу саме для кораблів та суден в/ч АЗ130 другого відповідача, в даних документах відсутні підписи сторін, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, отже вони не підтверджують факт надання експлуатаційних послуг для кораблів, катерів, суден забезпечення складу Військово-Морських сил ЗСУ військової частини НОМЕР_2 ; акти про відшкодування експлуатаційних витрат на загальну суму 419390,48 грн підписані тільки з боку позивача, тобто, за твердженням апелянта, витрати ДП Маріупольський морський торговельний порт не були підтверджені в/ч НОМЕР_1 .
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Тарасова І.В., суддя Фоміна В.О.) відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 26.10.2021 о 14:15 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, встановлено учасникам справи строк до 22.10.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.
11.10.2021, тобто в межах установленого судом строку, позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що твердження відповідача про підписання договору лише зі сторони порту не спростовує факту отримання послуг відповідачами; 13.02.2020 на адресу КЕВ м.Луганськ було направлено підписані та скріплені печаткою зі сторони порту договори, проекти яких було надано першим відповідачем: №11-19/07/20, 11-19/09/20, 11-19/11/20 та акти відшкодування відповідних витрат за січень 2020 року, при цьому договори №11-19/07/20, 11-19/09/20 від 27.02.2020 були підписані зі сторони відповідачів та повернуті на адресу порту, а договір №11-19/11/20 від 12.02.2020 - ні; жодних зауважень та протоколів розбіжностей в порядку ст.181 ГК України скаржником не було направлено; позивач стверджує, що поведінка відповідачів суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, не відповідає попереднім заявам або поведінці останніх; посилання апелянта на відсутність бюджетних асигнувань для реєстрації договору на відшкодування експлуатаційних витрат позивач вважає необґрунтованими, зазначаючи про відсутність доказів звернення відповідачів до Головного розпорядника коштів для виділення відповідних кошторисних призначень; не підписання уповноваженими представниками відповідача актів відшкодування експлуатаційних витрат на 2020 рік, на думку позивача, не спростовує факту отримання відповідачами вказаних послуг. Позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 задоволено клопотання позивача щодо участі представника в судовому засіданні 26.10.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів.
25.10.2021 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., Фоміна В.О.
У судовому засіданні 26.10.2021 представник позивача (в режимі відеоконференції) підтримав викладену ним письмово правову позицію.
Інші учасники справи, повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, не направили представників для участі у вказаному засіданні та не повідомили суд про причини їх неявки.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 02.12.2021 о 14:15 год.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 задоволено клопотання позивача щодо участі представника в судовому засіданні 02.12.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів.
23.11.2021 другий відповідач надав клопотання (вх.№13594), в якому просить розглянути справу без участі представника військової частини НОМЕР_1 .
01.12.2021 у зв`язку з перебуванням на навчанні судді Фоміної В.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., Тарасова І.В.
У судове засідання 02.12.2021 прибув представник першого відповідача Клопков С.М., який на підтвердження своїх повноважень надав копію посвідчення офіцера та довіреність. Згідно з вказаною довіреністю, начальник Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ уповноважує заступника начальника відділу головного інженера Клопкова С.В. здійснювати самопредставництво інтересів КЕВ міста Луганськ, зокрема, в судах.
Також вказаний представник стверджував, що він представляє інтереси Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ в порядку самопредставництва згідно з Положенням про відділ, копія якого наявна в матеріалах справи. Дослідивши вказане Положення (т.1, а.с.159), колегія суддів встановила, що заступникові начальника відділу головному інженеру не надано відповідних повноважень.
За таких обставин, враховуючи також, що довіреність не входить до переліку підстав для представництва (самопредставництва) юридичної особи в порядку ч.3 ст.56, ч.1 ст.58 ГПК України, і що інших доказів на підтвердження своїх повноважень Клопковим С.В. не надано, суд не визнав вказаного представника повноважним.
Представник позивача (у режимі відеоконференції) в судовому засіданні 02.12.2021 підтримав викладену ним письмово правову позицію.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.
Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 29.12.2017 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (адміністрація) та Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» (позивач) укладено договір №189-П-АМУ-17/200 про забезпечення доступу портового оператора до причалу, відповідно до п.1.1 якого Адміністрація зобов`язується забезпечити доступ Портового оператора до причалів №№ 1, 2 , 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18 Маріупольської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Послуга), що перебуває у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобов`язується сплатити Адміністрації плату за Послуги. Послуга надається з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.
Цей Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом 3 років з дати його підписання. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору за 30 календарних днів до закінчення строку його чинності, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору.
Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.
05.10.2018 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (адміністрація, позивач) та Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник, відповідач 2) укладено договір про взаємодію №253-І-МАФ-18, згідно з п.1.1 якого предметом договору є взаємодія сторін під час надання замовнику можливості стоянки кораблів, катерів, суден забезпечення складу Військово-морських Сил Збройних Сил України (ВМС ЗС України) біля причалу №5 та плав причалу №4 адміністрації.
Цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками і буде діяти до 31.12.2018, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. По взаємній домовленості, відповідно до ч.3 статті 631 Цивільного кодексу України, сторони встановили, що умови цього договору застосовуються до відносин, які виникли з 24.09.2018 (п.7.1 договору).
Пунктом 7.2 договору визначено, що після закінчення строку дії, встановленого в п.7.1, договір вважається пролонгованим на повний строк на тих самих умовах, якщо хоча б одна із сторін не заявить про інше.
Договір підписаний повноважними представниками сторін без зауважень та скріплений печатками.
Як убачається з матеріалів справи, листом №263 від 24.01.2019 Квартирно-експлуатаційний відділ м.Луганськ звернувся до ДП «Маріупольський морський торговельний порт», у відповідності до якого зазначив, що між Військового частиною НОМЕР_1 та ДП «Адміністрації Морських Портів України» 05.10.2018 укладений договір про взаємодію сторін №253-1-АФ-18 з метою можливості стоянки кораблів, катерів, суден забезпечення складу Військово-Морських Сил Збройних Сил України біля причалу №5 та плавпричалу №4. Згідно Положення КЕВ м.Луганськ сплачує за спожиті комунальні послуги і енергоносії за військові підрозділи Збройних Сил Міністерства Оборони України, які виконують завдання за призначенням на території проведення операції ОС у Донецькій області. У зв`язку з вищезазначеним, КЕВ м.Луганськ просив позивача розглянути можливість укладання договорів на відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, витрат за спожите водопостачання та водовідведення у період стоянки кораблів, катерів, суден протягом 2019 року. Для виваженої інформації для укладення відповідних договорів надав перелік установленого електрообладнання на суднах, яке буде задіяне під час роботи судна від берегового живлення (найменування електрообладнання, потужність, часи роботи на добу) для розрахунку середнього споживання на місяць (а.с. 27, т. 1).
Згідно з листами №1070 від 18.03.2019, №1323 від 02.04.2019, які є аналогічними за змістом, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ повідомив ДП «Маріупольський морський торговельний порт», що для забезпечення військового підрозділу Збройних сил України, що розташовується біля причалу №5 та плав причалу №4 Адміністрації, Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ Міністерства оборони України з фахівцями ДП «Маріупольський морський торговельний порт» проводяться заходи щодо укладення відповідних договорів про відшкодування витрат наявних комунальних послуг та енергоносіїв. Відповідач 1 просив розглянути надані ним шаблони договорів про відшкодування відповідних витрат комунальних послуг та енергоносіїв, підписати та направити на адресу відповідача 1. В свою чергу, після підписання цих договорів відповідач зобов`язався негайно погасити існуючу заборгованість. Просив сприяння у вирішенні питання щодо укладення договорів про відшкодування витрат за спожиті наявні комунальні послуги та енергоносії відповідно до чинного законодавства України (а.с. 28-29, т. 1).
В подальшому на підставі договору про взаємодію сторін №253-І-МАФ-18 від 05.10.2018 між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ (сторона 1, відповідач 1) та Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» (сторона 2, позивач) та Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона 3, відповідач 2) укладено договір №11-19/06/19 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію від 22.05.2019, договір №11-19/07/19 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення від 22.05.2019, договір №11-19/13/19 про відшкодування експлуатаційних витрат від 05.12.2019 (а.с. 15-17, 23-25, 30-31, т. 1).
Листом №2470 від 26.06.2019 відповідач 1 звернувся до ДП «Маріупольський морський торговельний порт», в якому зазначив, що Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ Міністерства оборони України з ДП «Маріупольський морський торговельний порт» проведені заходи щодо укладення договору про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення №11-19/07/19 та договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію №11-19/06/19, за якими проведені розрахунки, згідно отриманих актів. Крім зазначених комунальних послуг та енергоносіїв, згідно наданих позивачем розрахунків, існує потреба у відшкодуванні супутніх витрат, понесених з боку ДП «Маріупольський морський торговельний порт», а саме: з приймання токів та утримання мереж водопостачання та водовідведення; на утримання технологічних електромереж. Для вирішення питання стосовно укладення договору на дані види послуг, відповідач 1 просив надати детальний розрахунок (калькуляцію) експлуатаційних витрат на утримання мереж водопостачання та водовідведення і технологічних електромереж, визначених згідно Наказів по порту №613 від 28.11.2018 та №587 від 13.11.2018, але не наданих на адресу КЕВ міста Луганськ (а.с. 32, т. 1).
Позивач у листі №11-24/59 від 15.07.2019 надав відповідь на лист відповідача 1 щодо надання розрахунків (калькуляцій) експлуатаційних витрат на утримання мереж водопостачання та водовідведення і технологічних електричних мереж разом з інформацією щодо структури тарифів відшкодування витрат з водопостачання та водовідведення, з утримання технологічних електричних мереж порту служби енерго- і водозабезпечення (а.с. 33-34, т. 1).
У даній справі сторони підтверджують, що зобов`язання за договорами №11-19/06/19 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію від 22.05.2019, №11-19/07/19 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення від 22.05.2019, №11-19/13/19 про відшкодування експлуатаційних витрат від 05.12.2019 виконані в повному обсязі.
Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, 28.01.2020 Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ звернувся до позивача з листом №524/308, в якому просив підписати тристоронні договори на 2020 рік про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення; про відшкодування витрат за спожите електропостачання; про відшкодування експлуатаційних витрат, які укладаються між Маріупольським портом, Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ Міністерства оборони України та Військовою частиною НОМЕР_1 з відповідними додатками до договорів (а.с. 35, т. 1).
13.02.2020 позивач надіслав начальнику Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ лист вих.№11-24/8 від 13.02.2020, згідно з яким направив підписані та скріплені печаткою зі сторони позивача договори про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення та про відшкодування експлуатаційних витрат. До листа додано договір №11-19/07/20 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення в 3 примірниках, договір №11-19/09/20 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію в 3 примірниках, договір №11-19/11/20 про відшкодування експлуатаційних витрат в 3 примірниках, акти на відшкодування витрат за спожиту електроенергію (січень 2020 року в 3 примірниках), акти на відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення (січень 2020 року в 3 примірниках), акти на відшкодування експлуатаційних витрат (січень 2020 року в 3 примірниках) (а.с.36, т. 1).
Матеріали справи свідчать про те, що 25.02.2020 між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ (сторона 1, відповідач 1), Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» (сторона 2, позивач) та Військовою частиною А3130 (сторона 3, відповідач2) на підставі договору про взаємодію сторін №253-І-МАФ-18 від 05.10.2018 укладено договір №11-19/07/20 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення, у відповідності до п.1.1 якого за умовами даного Договору Сторона 1 відшкодовує витрати, понесені Стороною 2 з водопостачання та водовідведення. які були надані Стороні 3, яка тимчасово розміщена за адресою: проспект Адмірала Луніна, 99, м.Маріуполь, Донецька обл., 87510.
Договір підписаний повноважними представниками сторін без зауважень та скріплений печатками.
У додатку №1 до договору №11-19/07/20 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення від 25.02.2020 сторони визначили планові обсяги споживання водопостачання та водовідведення по військовій частині.
Також до матеріалів справи додані підписані між сторонами та скріплені печатками підприємств акти про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення за період січень грудень 2020 року на загальну суму 81345,60грн, зокрема: №1 від 31.01.2020 на суму 4225,45грн, №2 від 29.02.2020 на суму 5490,83грн, №3 від 31.03.2020 на суму 5558,62грн, №4 від 30.04.2020 на суму 5716,79грн, №5 від 31.05.2020 на суму 5671,60грн, №6 від 30.06.2020 на суму 5920,15грн, №7 від 31.07.2020 на суму 4745,16грн, №8 від 31.08.2020 на суму 5649,00грн, №9 від 30.09.2020 на суму 9625,90грн, №10 від 31.10.2020 на суму 9219,17грн, №11 від 30.11.2020 на суму 9784,06грн, №12 від 31.12.2020 на суму 9738,87грн.
27.02.2020 між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ (сторона 1, відповідач 1), Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» (сторона 2, позивач) та Військовою частиною А3130 (сторона 3, відповідач2) на підставі договору про взаємодію сторін №253-І-МАФ-18 від 05.10.2018 укладено договір №11-19/09/20 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, відповідно до п.1.1. якого Сторона 1 відшкодовує понесені Стороною 2 витрати з оплати електричної енергії, яка була спожита Стороною 3, тимчасово розміщеною за адресою: проспект Адмірала Луніна, 99, м.Маріуполь, Донецька обл., 87510.
Договір підписаний повноважними представниками сторін без зауважень та скріплений печатками.
Додатком №1 до договору №11-19/09/20 від 27.02.2020 є розрахунок витрат, що підлягають відшкодуванню за спожиту електроенергію від технологічних мереж ДП «Маріупольський морський торговельний порт» МБ в/ч НОМЕР_3 -Г та розрахунок витрат, що підлягають відшкодуванню за спожиту електроенергію від технологічних електричних мереж ДП «Маріупольський морський торговельний порт» прс «Донбас» в/ч А2951-Г.
Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ, Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» та Військовою частиною НОМЕР_1 підписані акти на відшкодування витрат, зумовлених споживанням електроенергії за період січень грудень 2020 року на загальну суму 1666718,10грн, зокрема: №1 від 31.01.2020 на суму 179936,32грн, №2 від 29.02.2020 на суму 159963,43грн, №3 від 31.03.2020 на суму 221902,19грн, №4 від 30.04.2020 на суму 144228,82грн, №5 від 31.05.2020 на суму 152105,47грн, №6 від 30.06.2020 на суму 53174,06грн, №7 від 31.07.2020 на суму 35661,61грн, №8 від 31.08.2020 на суму 77461,82грн, №9 від 30.09.2020 на суму 67054,78грн, №10 від 31.10.2020 на суму 146475,48грн, №11 від 30.11.2020 на суму 214377,06грн, №12 від 31.12.2020 на суму 214377,06грн.
Послуги за договорами №11-19/07/20 від 25.02.2020, №11-19/09/20 від 27.02.2020 були надані та оплачені в повному обсязі.
До матеріалів справи додано договір №11-19/11/20 про відшкодування експлуатаційних витрат від 12.02.2020, між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ (сторона 1, відповідач 1), Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» (сторона 2) та Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона 3) на підставі договору про взаємодію сторін №253-І-МАФ-18 від 05.10.2018, за змістом п.1.1 якого Сторона 2 несе експлуатаційні витрати з утримання та обслуговування мереж водопровідно-каналізаційного господарства, електрогосподарства під час стоянки кораблів, катерів, суден забезпечення складу Військово-Морських Сил ЗСУ Сторони 3, біля причалу № 5 та плавпричалу №4 Адміністрації, за адресою: проспект Адмірала Луніна, 99, м.Маріуполь, Донецька обл., 87510 (а.с. 45-47, т. 1).
Договір підписаний та скріплений печаткою лише позивачем, інші сторони договір не підписали, протокол розбіжностей відповідачі не складали, примірники договору до позивача не поверталися.
Позивачем до матеріалів справи надані розрахунок витрат, що підлягають відшкодуванню за експлуатаційні витрати з утримання та обслуговування мереж водопостачання та водовідведення (додаток № 1 до договору), розрахунок витрат, що підлягають відшкодуванню за експлуатаційні витрати з утримання та обслуговування технологічних мереж (додаток № 1), відповідні рахунки на відшкодування експлуатаційних витрат за період січень 2020 року грудень 2020 року на загальну суму 419390,48грн, акти про відшкодування експлуатаційних витрат за період січень грудень 2020 року на загальну суму 419390,48грн разом з доказами їх направлення 1-му відповідачу (а.с. 48-117, т. 1).
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем 1 умов спірних договорів позивач звертався до останнього з претензіями №19/П від 31.03.2020, №24/п від 30.04.2020, 26/п від 02.06.2020, №34/п від 01.07.2020, №40/п від 03.08.2020, №58/п від 02.11.2020, З/П від 04.01.2021. Позивач повідомляв відповідача 1 про наявність заборгованості та пропонував в найкоротший термін сплатити заборгованість.
У відповідях на претензії (листи №524/2128 від 16.06.2020, №524/2468 від 09.07.2020, №524/4415 від 17.11.2017, 524/277 від 22.01.2021) відповідач 1 не визнав заборгованість за договором №11-19/11/20. Додатково повідомив, що згідно облікових даних по Квартирно-експлуатаційному відділу міста Луганськ, відсутні будь-які відносини за договором №11-19/20 від 12.02.2020.
Листом вих.№18-03-22/58 від 01.10.2020 (а.с. 134, т. 1) позивач повідомив відповідача 1, що станом на 01.10.2020 договір про відшкодування експлуатаційних витрат з боку відповідача 1 не підписаний. Просив в найкоротший термін підписати договір та погасити заборгованість з відшкодування експлуатаційних витрат з утримання та обслуговування мереж порту, яка станом на 01.10.2020 складає 251514,81грн (з ПДВ).
Проте, вказане питання відповідачем 1 вирішено не було, відшкодування експлуатаційних витрат позивачеві не здійснено. Вказані обставини й стали підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення заборгованості в розмірі 419390,48 грн за договором №11-19/11/20 про відшкодування експлуатаційних витрат.
Місцевий господарський суд частково задовольнив позов - з наведених вище підстав.
Надаючи оцінку відповідному висновку місцевого господарського суду, згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів погоджується з ним з огляду на наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України Про морські порти України, адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту); гідротехнічними спорудами морських портів є інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден; причал - гідротехнічна споруда, яка має швартовні та відбійні пристрої і призначена для стоянки та обслуговування суден, обслуговування пасажирів, у тому числі для їх посадки на судна і висадки з суден, проведення вантажно-розвантажувальних робіт.
Частиною третьою статті 11 Закону України "Про морські порти України", регламентовано, що адміністрація морських портів України або власник морського терміналу на безоплатній основі надає у користування приміщення для організації пункту пропуску через державний кордон України, де здійснюються в установленому законодавством порядку прикордонний, митний контроль і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Контроль організовується та здійснюється у встановленому актами законодавства України порядку. У відповідних випадках та в порядку, встановленому актами законодавства України, здійснюються також перевірки рівня іонізуючого випромінювання, фітосанітарний, ветеринарно-санітарний контроль, державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, медичний огляд пасажирів, екіпажів, бригад тощо з метою виявлення осіб з симптомами інфекційних хвороб.
Також, відповідно до частин першої-другої статті 15 цього Закону визначено загальну мету та повноваження адміністрації морських портів України, до яких, зокрема, віднесено: утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого їй в господарське відання, у тому числі модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, інших об`єктів портової інфраструктури, розташованих у межах території та акваторії морського порту; забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту. У процесі своєї діяльності адміністрація морських портів України укладає договори щодо модернізації, реконструкції та будівництва об`єктів портової інфраструктури, інші договори, що відповідають цілям її утворення, у тому числі господарські договори з питань забезпечення своєї діяльності.
У відповідності до ч.3 ст.23 Закону України "Про морські порти України" державні стратегічні об`єкти портової інфраструктури та інше державне майно, закріплене за адміністрацією морських портів України, належать їй на праві господарського відання. Адміністрація морських портів України володіє, користується та розпоряджається закріпленим за нею державним майном з урахуванням його цільового призначення, а також обмежень правомочностей щодо розпорядження таким майном, визначених цим Законом, іншими законодавчими актами, її статутом.
Акваторія та причали Маріупольського порту належать Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» на праві господарського відання, а Державне підприємство «Маріупольський морський торговельний порт» під час здійснення своєї діяльності користується причалами Маріупольського порту на підставі договору від 29.12.2017 №189-П-АМПУ-17/04/17/200 про забезпечення доступу Портового оператора до причалів.
29.12.2017 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (адміністрація) та Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» (позивач) укладено договір №189-П-АМУ-17/200 про забезпечення доступу портового оператора до причалу, відповідно до п.1.1 якого Адміністрація зобов`язується забезпечити доступ Портового оператора до причалів №№ 1, 2 , 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18 Маріупольської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Послуга), що перебуває у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобов`язується сплатити Адміністрації плату за Послуги. Послуга надається з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.
05.10.2018 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (адміністрація, позивач) та Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник, відповідач 2) укладено договір про взаємодію №253-І-МАФ-18, згідно з п.1.1 якого предметом договору є взаємодія сторін під час надання замовнику можливості стоянки кораблів, катерів, суден забезпечення складу Військово-морських Сил Збройних Сил України (ВМС ЗС України) біля причалу №5 та плав причалу №4 адміністрації.
За змістом п.3.2 договору послуги із забезпечення суден водопостачанням, водовідведенням та електропостачанням через мережі, умови підключення, порядок користування та оплати, а також надання інших послуг за заявкою замовника, визначаються окремими договорами.
Цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками і буде діяти до 31.12.2018, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. По взаємній домовленості, відповідно до ч.3 статті 631 Цивільного кодексу України, сторони встановили, що умови цього договору застосовуються до відносин, які виникли з 24.09.2018 (п.7.1 договору).
Оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовими підрозділами Збройних Сил України, які виконують завдання за призначенням на території проведення Операції Об`єднаних Сил у Донецькій області здійснюється за договорами про постачання (відшкодування вартості спожитих) комунальних послуг та енергоносіїв квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ, відповідно до умов Положення останнього.
Згідно пп. 10 п. 3 Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ основними завданнями КЕВ м. Луганськ є забезпечення військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, дислокованих у зоні його відповідальності, енергоносіями, комунальними послугами, паливом, пожежним обладнанням, меблями, казарменим інвентарем та іншим майном квартирно-експлуатаційної служби, комунальною технікою та механізмами, будівельними матеріалами та інженерним обладнанням для потреб експлуатації та ремонту фондів, контроль за їх використанням.
На підставі договору про взаємодію сторін №253-І-МАФ-18 від 05.10.2018 та з метою відшкодування витрат за спожите електропостачання, водовідведення та водопостачання, а також відшкодування експлуатаційних витрат, у 2019 році між позивачем, відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено наступні договори: договір № 11-19/06/19 від 22.05.2019 про відшкодування витрат за спожиту електроенергію; договір № 11-19/07/19 від 22.05.2019 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення; договір № 11-19/13/19 від 05.12.2019 про відшкодування експлуатаційних витрат.
На підставі договору про взаємодію сторін №253-І-МАФ-18 від 05.10.2018 та з метою відшкодування витрат за спожите електропостачання, водовідведення та водопостачання, у 2020 році між позивачем, відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено наступні договори: договір № 11-19/09/20 від 27.02.2020 про відшкодування витрат за спожиту електроенергію; договір № 11-19/07/20 від 25.02.2020 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення.
Відповідно до умов наведених вище договорів щодо відшкодування витрат позивача на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, Військова частина НОМЕР_1 є споживачем зазначених послуг; відповідач 1 відшкодовує витрати, понесені позивачем за комунальні послуги та енергоносії, які були надані відповідачу 2, який тимчасово розміщений за адресою: проспект Адмірала Луніна, 99, м. Маріуполь, Донецька область.
У відповідності до умов Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ та умов договорів, обов`язок відшкодувати витрати позивача за спожиті відповідачем 2 комунальні послуги та енергоносії покладається на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганськ.
Послуги за вказаними договорами у 2019 та 2020 роках були надані та оплачені в повному обсязі, що визнається сторонами у справі.
Предметом позову в даній справі є стягнення експлуатаційних витрат з утримання та обслуговування мереж водопровідно-каналізаційного господарства, які були надані позивачем у 2020 році відповідачу 2 за умовами договору №11-19/11/20 про відшкодування експлуатаційних витрат від 12.02.2020 та залишились відповідачем 1 несплаченими.
Позивачем до матеріалів справи додано договір №11-19/11/20 про відшкодування експлуатаційних витрат від 12.02.2020, між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ (сторона 1, відповідач 1), Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» (сторона 2) та Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона 3) на підставі договору про взаємодію сторін №253-І-МАФ-18 від 05.10.2018, за змістом п.1.1 якого Сторона 2 несе експлуатаційні витрати з утримання та обслуговування мереж водопровідно-каналізаційного господарства, електрогосподарства під час стоянки кораблів, катерів, суден забезпечення складу Військово-Морських Сил ЗСУ Сторони 3, біля причалу № 5 та плавпричалу №4 Адміністрації, за адресою: проспект Адмірала Луніна, 99, м.Маріуполь, Донецька обл., 87510. Даний договір не підписаний відповідачами.
Судом першої інстанції встановлено, що саме відповідач 1 листом №524/308 від 28.01.2020 звернувся до позивача з проханням підписати тристоронні договори на 2020 рік про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення; про відшкодування витрат за спожите електропостачання; про відшкодування експлуатаційних витрат, які укладаються між Маріупольським портом, Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ Міністерства оборони України та Військовою частиною НОМЕР_1 з відповідними додатками до договорів, позивач, в свою чергу, прийняв пропозицію відповідача 1 та направив підписаний зі свого боку договір №11-19/11/20 про відшкодування експлуатаційних витрат, договір №11-19/09/20 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, договір № 11-19/07/20 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення на адресу ОСОБА_1 , якій є співробітником відповідача 2, це твердження позивача відповідачем 2 не спростовуються.
25.02.2020 Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ, Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» та Військовою частиною НОМЕР_1 підписано договір №11-19/07/20 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення.
27.02.2020 Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ, Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» та Військовою частиною НОМЕР_1 підписано договір №11-19/09/20 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію.
Відповідач 2 отримав послуги згідно договорів №11-19/09/20 від 27.02.2020 та №11-19/07/20 від 25.02.2020, а відповідач 1 повністю відшкодував витрати позивача за спожиту відповідачем 2 електричну енергію, водопостачання та водовідведення.
Листом вих.№18-03-22/58 від 01.10.2020 позивач повідомив відповідача 1, що станом на 01.10.2020 договір про відшкодування експлуатаційних витрат з боку відповідача 1 не підписаний. Просив в найкоротший термін підписати договір та погасити заборгованість з відшкодування експлуатаційних витрат з утримання та обслуговування мереж порту, яка станом на 01.10.2020 складає 251514,81грн (з ПДВ).
Судом враховано, що між сторонами укладались аналогічні за змістом договори на 2019 рік, у тому числі договір про відшкодування експлуатаційних витрат, при цьому відповідач 1 листом позивача від 15.07.2019 № 11-24/59 був ознайомлений зі структурою тарифів порту, також суд бере до уваги, що експлуатаційні витрати за договором про відшкодування експлуатаційних витрат на 2019 були повністю оплачені відповідачем 1, а отже відповідачем 1 визнано факт понесення позивачем експлуатаційних витрат при наданні послуг за договорами про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення у 2019 році.
Отже, відповідач 1 вчиняв дії, направлені на визнання зобов`язання з відшкодування експлуатаційних витрат позивача, а саме: ініціатива укладання договорів на відшкодування витрат, надання власних проектів договорів, укладання договорів у 2019 році та повна оплата послуг позивача за цими договорами у 2019 році, звернення з листами про укладання аналогічних договорів, у тому числі договору про відшкодування експлуатаційних витрат у 2020 році.
Разом з тим, відповідач 1 заперечує укладання договору №11-19/11/20 про відшкодування експлуатаційних витрат від 12.02.2020, наполягає на тому, що договір є неукладеним, оскільки його підписано лише позивачем; висновки суду щодо відшкодування першим відповідачем експлуатаційних витрат по раніше укладеному договору 2019 року апелянт вважає безпідставними, оскільки вони не стосуються відносин між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ і ДП Маріупольський морський торговельний порт" у 2020 році та не є доказами здійснення правочину за договором відшкодування експлуатаційних витрат № 11-19/11/20; Квартирно-експлуатаційному відділу міста Луганськ кошторисні призначення від Головного розпорядника коштів для реєстрації договору №11-19/11/20 від 12.02.2020 про відшкодування експлуатаційних витрат не надходили, тому відповідач 1 не мав законних підстав для укладання вказаного договору без відповідних бюджетних асигнувань.
В той же час Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ не заперечує факт надання позивачем відповідних послуг з водопостачання, водовідведення та електропостачання.
За приписами ст.638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 Цивільного кодексу України).
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
За вимогами частин 1, 8 статті 181 Господарського процесуального кодексу України договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами, тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми, порядку укладання даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.
За приписами ч.4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 містить такий правовий висновок: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами.
У постановах від 11.10.2018 у справі № 922/189/18, від 29.10.2019 у справі №904/3713/18 Верховний Суд дійшов висновку, що виконання сторонами зобов`язань за договором виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 ГК України, відповідно до якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.
Відтак вчинення відповідачем 1 дій, спрямованих на укладання договору про відшкодування експлуатаційних витрат, вчинення позивачем дій, спрямованих на виконання взятих на себе договірних зобов`язань з надання послуг відповідачу 2, як споживачу, а також прийняття цих послуг відповідачем 2, виключає кваліфікацію договору як неукладеного.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що за умовами п.1.2 договору № 11-19/11/20 Сторона 1 відшкодовує Стороні 2 експлуатаційні витрати понесені при наданні Стороні 3 водопостачання, водовідведення та електропостачання.
Згідно з п.1.3 договору сума договору про відшкодування експлуатаційних витрат з:
- водопостачання та водовідведення (плануємий обсяг 3600 м3 + 3600 м3) складає - 219542,40грн, у т.ч. ПДВ - 36590,40грн;
- електропостачання (плануємий обсяг 673 048 кВт/год) - 226144,13грн, у т.ч. ПДВ - 37690,69грн;
Загальна сума Договору становить: 445686,53грн, у т.ч. ПДВ 74281,09грн.
У розділі 2 сторони визначили порядок здійснення оплати, зокрема п.2.1 передбачено, що Сторона 1 відшкодовує вартість експлуатаційних витрат з утримання та обслуговування мереж водопровідно-каналізаційного господарства, електрогосподарства, спожитих Стороною 3 на підставі рахунків та щомісячних актів на відшкодування експлуатаційних витрат, що підписуються Сторонами, в трьох примірниках. Відповідальність за достовірність даних в актах несуть Сторона 2 та Сторона 3.
Згідно з п.3.1.1 договору Сторона 1 зобов`язана своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати вартість витрат з утримання та обслуговування Стороною 2 мереж водопровідно-каналізаційного господарства, електрогосподарства, споживане Стороною 3 водопостачання, водовідведення та електропостачання.
Сторона 2 у відповідності до п.п.3.3.1-3.3.4 зобов`язана забезпечити своєчасне обслуговування належної якості згідно із законодавством. Утримувати мережі водопровідно-каналізаційного господарства, електрогосподарства в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів для запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки. Своєчасно проводити за рахунок власних коштів роботи з усунення пов`язаних з наданням послуг неполадок, що виникли з його вини. Здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання мереж водопровідно-каналізаційного господарства, електрогосподарства, яке використовується для надання Стороні 3 водопостачання, водовідведення та електропостачання.
Цей Договір набирає чинності з моменту укладання і діє по 31.12.2020 включно, а в частині обов`язків, що виникли в період дії даного договору, і відповідальності за його виконання - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до ч.3 статті 631 Цивільного Кодексу України Сторони встановили, що умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.2020 (п.8.1 договору).
Додатком №1 до спірного договору є розрахунок витрат, що підлягають відшкодуванню за експлуатаційні витрати з утримання та обслуговування мереж водопостачання та водовідведення ДП «Маріупольський морський торговельний порт» Квартирно-експлуатаційний відділ м.Луганськ, згідно з яким вартість утримання та обслуговування мереж водопостачання та водовідведення за 1 м.куб становить 50,82грн без ПДВ (згідно наказу по порту №536 від 09.12.2019). Наведено розрахунок до наказу №536 від 09.12.2019 та визначено частку, що займають статті витрат у загальному тарифі, зокрема: фонд оплати праці 12,07грн/1м.куб., нарахування 2,66грн/1м.куб., електроенергія 1,47грн/1м.куб., пальне 0,11грн/1м.куб., постачання 3,81грн/1м.куб., амортизація 13,35грн/1м.куб., ремонтний фонд 5,77грн/1м.куб., інші 6,18грн/1м.куб., собівартість передачі питної води крізь мережі порту 45,42грн/1м.куб., водопостачання 32,18грн/1м.куб., водовідведення 13,24грн/1м.куб., ЗЕВ та АУВ на 1м.куб 5,40грн/1м.куб., повна собівартість передачі питної води крізь мережі порту грн./1м.куб для орендарів 50,82грн/1м.куб., у тому числі водопостачання 36,00грн/1м.куб., водовідведення 14,82грн/1м.куб.
За змістом розрахунку зазначено, що вартість відшкодування за експлуатаційні витрати може змінюватися ДП «ММТП» у односторонньому порядку у зв`язку зі зміною показників витрат ЦВВ ДП «ММТП» зумовлених передачею питної води та скидання стоків власними мережами.
Згідно з додатком №2 до спірного договору, яким є розрахунок витрат, що підлягають відшкодуванню за експлуатаційні витрати з утримання та обслуговування технологічних електричних мереж ДП «Маріупольський морський торговельний порт» Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ ціна за утримання технологічних електричних мереж ДП «ММТП» (наказ по порту №537 від 09.12.2019) 0,28грн за 1 кВт.год. без ПДВ. Вартість відшкодування за експлуатаційні витрати може змінюватися основним споживачем у односторонньому порядку у зв`язку зі зміною витрат зумовлених передачею електроенергії власними технологічними мережами.
Позивачем до матеріалів справи надані відповідні рахунки на відшкодування експлуатаційних витрат за період січень 2020 року грудень 2020 року на загальну суму 419390,48грн, зокрема: рахунок №675 від 31.01.2020 на суму 34973,40грн, рахунок №1051 від 29.02.2020 на суму 14819,11грн, рахунок №1120 від 29.02.2020 на суму 22694,45грн, рахунок №1448 від 31.03.2020 на суму 15002,06грн, рахунок №1548 від 31.03.2020 на суму 28897,01грн, рахунок №1842 від 30.04.2020 на суму 15428,95грн, рахунок №2025 від 30.04.2020 на суму 20098,18грн, рахунок №2318 від 31.05.2020 на суму 15306,98грн, рахунок №2424 від 31.05.2020 на суму 21889,39грн, рахунок №2814 від 30.06.2020 на суму 22038,91грн, рахунок №3629 від 31.07.2020 на суму 16871,57грн, рахунок №4085 від 31.08.2020 на суму 15246,00грн, рахунок №4188 від 31.08.2020 на суму 8248,80грн, рахунок №4671 від 30.09.2020 на суму 25979,18грн, рахунок №4672 від 30.09.2020 на суму 6320,83грн, рахунок №5227 від 31.10.2020 на суму 24881,47грн, рахунок №5228 від 31.10.2020 на суму 15176,78грн, рахунок №5438 від 30.11.2020 на суму 26406,07грн, рахунок №5631 від 30.11.2020 на суму 21413,62грн, рахунок №5928 від 31.12.2020 на суму 47697,72грн.
Крім того, позивачем до матеріалів справи додані акти про відшкодування експлуатаційних витрат за період січень грудень 2020 року на загальну суму 419390,48грн, зокрема: акт від 31.01.2020 на суму 11404,01грн, акт від 31.01.2020 на суму 23569,39грн, акт від 29.02.2020 на суму 14819,11грн, акт від 29.02.2020 на суму 22694,45грн, акт від 31.03.2020 на суму 28897,01грн, акт на суму 15002,06грн, акт від 30.04.2020 на суму 20098,18грн, акт від 30.04.2020 на суму 15428,95грн, акт від 31.05.2020 на суму 15306,98грн, акт від 31.05.2020 на суму 21889,39грн, акт від 30.06.2020 на суму 6061,10грн, акт від 30.06.2020 на суму 15977,81грн, акт від 31.07.2020 на суму 4064,93грн, акт від 31.07.2020 на суму 12806,64грн, акт від 31.08.2020 на суму 8248,80грн, акт від 31.08.2020 на суму 15246,00грн, акт від 30.09.2020 на суму 25979,18грн, акт від 30.09.2020 на суму 6320,83грн, акт від 31.10.2020 на суму 24881,47грн, акт від 31.10.2020 на суму 15176,78грн, акт від 30.11.2020 на суму 26406,07грн, акт від 30.11.2020 на суму 21413,62грн, акт від 31.12.2020 на суму 21413,62грн, акт від 31.12.2020 на суму 26284,10грн.
Докази направлення вказаних актів на адресу відповідача 2 також наявні в матеріалах справи.
Таким чином, виходячи зі змісту ст.638, 640, 642 ЦК України, ст.188 ГК України, застосовуючи правові висновки Великої палати Верховного Суду в постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, Верховного Суду у постановах від 11.10.2018 у справі № 922/189/18, від 29.10.2019 у справі №904/3713/18, з урахуванням фактичних обставин даної справи, встановивши, що відповідач 1 звернувся до позивача з пропозицією (офертою) укласти договір з відшкодування експлуатаційних витрат, і позивач прийняв таку пропозицію (акцептував), а також підтверджений матеріалами справи факт понесення позивачем витрат з відшкодування експлуатаційних витрат, який відповідачем 1 жодним чином не спростований, суд відхиляє посилання відповідача 1 на те, що договір №11-19/11/20 є неукладеним.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлені господарським судом обставини, з урахуванням особливостей правовідносин, що склались між сторонами та їх поведінки з огляду, зокрема, на ініціювання процесу укладання договору відшкодування експлуатаційних витрат та пов`язані з цим активні дії позивача, дають підстави для висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), про що зазначено також Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи №390/34/17 у постанові від 10 квітня 2019 року (касаційне провадження №61-22315сво18) зробив наступний правовий висновок щодо принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини заборони суперечливої поведінки сторони правочину.
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.
Згідно з ст. 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.
Так, надаючи правову кваліфікацію правовідносинам сторін, судом першої інстанції вірно встановлено, що у 2019 році відповідач 1 відшкодував експлуатаційні витрати позивача згідно укладеного договору №11-19/13/19 про відшкодування експлуатаційних витрат від 05.12.2019, у 2020 році відповідач 1 спочатку запропонував позивачу укласти договір про відшкодування експлуатаційних витрат, а потім відмовився від його підписання. Крім того, в 2021 році відповідач 1 звернувся листом від 04.01.2021 № 524/12 до позивача з проханням укласти договори за аналогією 2020 року на 2021 рік, а саме про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення; про відшкодування витрат за спожите електропостачання; про відшкодування експлуатаційних витрат.
Однак, договір №11-19/11/20 про відшкодування експлуатаційних витрат від 12.02.2020 відповідачами підписаний не був. В той же час, відповідні послуги з водопостачання, водовідведення та постачання електричної енергії надавалися позивачем Військовій частині НОМЕР_1 .
На переконання суду, правова позиція відповідача 1 щодо не визнання договору про відшкодування експлуатаційних витрат на 2020 рік укладеним, суперечить його попередній та наступній поведінці, та не може свідчити про добросовісність, чесність, відкритість і повагу інтересів позивача.
Відповідач 1 в апеляційній скарзі зазначає, що кошторисні призначення від головного розпорядника коштів для реєстрації договору №11-19/11/20 від 12.02.2020 про відшкодування експлуатаційних витрат не надходили, у зв`язку з чим, відповідач 1 не мав законних підстав для укладання вказаного договору без відповідних бюджетних асигнувань. Однак відсутність бюджетних асигнувань для відшкодування експлуатаційних витрат, які були понесені позивачем, не є належною підставою не підписання відповідного договору, враховуючи, що відповідач 1 протягом 2020 року жодного разу не повідомляв позивача про відсутність бюджетних асигнувань на відшкодування витрат порту, ані про відсутність повноважень та законних підстав на укладання договору, який є предметом розгляду вказаної справи, при цьому відповідач 2 протягом 2020 року користувався послугами порту та жодним чином від них не відмовлявся.
Позивач наполягає, що надання Військовій частині НОМЕР_1 послуг з водопостачання, водовідведення та постачання електричної енергії підтверджено належним виконанням договорів №11-19/07/20 від 25.02.2020 та №11-19/09/20 від 27.02.2020, що сторонами не заперечується, витрати на утримання мереж водопостачання та енергопостачання є невід`ємною частиною тарифу на відшкодування витрат порту по утриманню мереж водопостачання (водовідведення) та енергопостачання, без яких надання певної послуги було б неможливо.
При цьому, позивач детально описав процедуру водопостачання та водовідведення суден складу Військово - морських сил ЗСУ під час стоянки біля причалів порту та процедуру постачання електричної енергії та надав перелік операційних витрат, що включаються до експлуатаційних витрат по відпуску та водовідведенню через систему водопостачання та водовідведення СЕВЗ ДП «ММТП»; копію положення про цех водопостачання та водовідведення СЕВЗ, Перелік операційних витрат, що включаються у витрати з утримання технологічних електричних мереж ДП «ММТП»; однолінійна схема живлення катерів на 5 та 6 причалах ДП «ММТП»; копію положення про цех мереж і підстанцій СЕВЗ.
Позивач наголошує, що для забезпечення відповідачів водою та електроенергією має утримувати мережі водопровідно-каналізаційного господарства, електрогосподарства у належному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів для запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання мереж водопровідно-каналізаційного господарства, електрогосподарства, яке використовується для надання відповідачам водопостачання, водовідведення та електропостачання. Відповідно до Додатку №1 до Договору №11-19/11/20 частки експлуатаційних витрат порту з утримання та обслуговування мереж водопостачання та водовідведення, що займають статті витрат у загальному тарифі порту та підлягають відшкодуванню відповідачами, складаються з фонду оплати праці, нарахувань, електроенергії, пального, постачання, амортизації, ремонтного фонду, інших витрат, загально-експлуатаційних витрат, адміністративно-управлінських витрат, повної собівартості передачі питної води крізь мережі порту. Відповідно до Додатку №2 до Договору №11-19/11/20 частки експлуатаційних витрат порту з утримання та обслуговування технологічних електричних мереж, що займають статті витрат у загальному тарифі порту та підлягають відшкодуванню відповідачами, складаються з фонду оплати праці, нарахувань, електроенергії, пального, постачання, амортизації, ремонтного фонду інших витрат, загально-експлуатаційних витрат, адміністративно-управлінських витрат.
Позивачем на підтвердження своїх тверджень до суду надані плановий розподіл інших витрат між водопостачанням та водовідведенням, та іншими витратами на очищення та газування питної води; аналіз фактичних витрат до планових витрат за 2020 рік по цеху водопостачання та водовідведення СЕВЗ; аналіз фактичних витрат на водопостачання та водовідведення до планових витрат за 2020 рік по цеху водопостачання та водовідведення СЕВЗ; розрахунок відшкодування витрат з утримання технологічних електричних мереж ДП «ММТП» за 2020; довідка про перебування на балансі ДП «ММТП» об`єктів та обладнання; звіт витрат порту за 2020.
Відповідачами не надано жодних доказів на спростування наявності у позивача витрат, заявлених до стягнення, що підлягають відшкодуванню.
Посилання відповідача 1 в апеляційній скарзі на п. 2.2.5 договору №11-19/07/20 від 25.02.2020, згідно якого саме ДП Маріупольський морський торговельний порт зобов`язувалося своєчасно, за власні кошти здійснювати ремонт та обслуговування всіх мереж водопостачання та водовідведення, колодязів та лічильників, встановлених за їх рахунок, колегія суддів відхиляє, оскільки як зазначалося вище експлуатаційні витрати позивача складаються з утримання та обслуговування мереж водопостачання та водовідведення, технологічних електричних мереж, фонду оплати праці, нарахувань, електроенергії, пального, постачання, амортизації, ремонтного фонду інших витрат, загально-експлуатаційних витрат, адміністративно-управлінських витрат. До того ж, підписуючи аналогічний договір про відшкодування експлуатаційних витрат у 2019 році, відповідач 1 погодився з його умовами, а також рахунками позивача, сплативши дані послуги повністю у 2019 році. Крім того, відповідач 1, отримавши примірник договору про відшкодування експлуатаційних витрат у 2020 році, протокол розбіжностей не складав, жодних заперечень щодо понесення портом експлуатаційних витрат з водопостачання, водовідведення та електропостачання, а також направлених на адресу КЕВ міста Луганськ рахунків та актів на відшкодування витрат, не висловлював.
В матеріалах справи наявні рахунки, акти про відшкодування експлуатаційних витрат за період січень грудень 2020 року на загальну суму 419390,48грн, які підписані тільки з боку позивача.
Не підписання відповідачами актів про відшкодування експлуатаційних витрат не спростовує факту наявності витрат, які позивач поніс при наданні відповідачу 2 послуг з водопостачання, водовідведення та електропостачання, факту надання цих послуг та отримання їх військовою частиною.
Згідно зі ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ст. 76, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, позивач довів належними доказами факт понесення протягом 2020 року експлуатаційних витрат в розмірі 419390,48грн, пов`язаних з наданням Військовій частині НОМЕР_1 послуг з водопостачання, водовідведення та електропостачання, а отже твердження відповідача 1, що позивачем не підтверджено наявності боргу по відшкодуванню експлуатаційних витрат за первинними документами, є хибним.
Враховуючи, що позивачем доведений факт надання відповідачу 2 відповідних послуг, понесення позивачем експлуатаційних витрат при їх наданні, які зазначені в рахунках та актах про відшкодування експлуатаційних витрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача 1 виник прямий обов`язок щодо виконання умов договору №11-19/11/20 про відшкодування експлуатаційних витрат від 12.02.2020, від якого він ухиляється, отже позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 заборгованості у розмірі 419390,48 грн є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ретельного дослідження наявних у справі документів, застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, з урахуванням принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено належними, достовірними і достатніми доказами правомірність заявлених позовних вимог. Наведене у сукупності свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта відповідно до положень статті 129 ГПК України.
Керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 22.07.2021 у справі №905/333/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.12.2021

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя І.В. Тарасова