РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

29.11.2021Справа № 910/15395/21
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу
за позовом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до товариства з обмеженою відповідальністю "Архімагір"

про стягнення 378 000,00 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:
До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до товариства з обмеженою відповідальністю "Архімагір" про стягнення 378 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.09.2020 року між сторонами укладено договір № 127/В33-2020.

Як зазначено позивачем, 19.10.2020 відповідачем поставлено товар з порушенням вимог щодо якості. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 378 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.09.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

13.10.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

18.10.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов супровідний лист з доданими документами.

25.10.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

02.09.2020 року між військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Архімагір" (учасник) укладено договір №127/ВЗЗ-2020.

Відповідно до п.1.1 договору учасник зобов`язується у визначені договором строки поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з п.11.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2020 договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.03.2021 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання.

Відповідно до п.1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент) товару м`ясо за кодом CPV за ДК 021:2015-15110000-2 (м`ясо свинини (1 категорія)) (тут і надалі - товар).

Кількість товару за договором: 40 000 кг.

Додатком № 2 до договору сторони узгодили технічний опис товару, який підлягає поставці відповідачем.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що якість товару, який поставляється учасником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 7158:2010 та Технічному опису (додаток 2 до договору).

Товар за показниками безпечності, придатності та якості повинен відповідати документам та одиниці товару, в тому числі щодо виробника, які були надані замовнику під час проведення процедури закупівлі.

Товар, який учасник зобов`язувався передати замовнику, має відповідати вимогам до його якості на момент його передачі замовнику, а також протягом строку його придатності. Разом з товаром учасник повинен передати замовнику документи, що підтверджують безпечність та якість харчових продуктів, у тому числі забезпечують їх простежуваність, відповідно до Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР, та інші необхідні документи які належать до передачі разом з товаром відповідно до чинного законодавства України. До таких документів, окрім іншого належать первинні бухгалтерські документи та документи, що засвідчують якість товару, які вказані в пункті 6.4. цього договору.

Пакування товару, повинне відповідати діючим стандартам, технічним умовам та забезпечувати зберігання споживацьких властивостей товару під час його транспортування та зберігання.

Маркування товару повинно відповідати вимогам Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» від 06.12.2018 № 2639-VIII та Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР.

Відповідно до п.3.1 договору контроль за станом виконання договірних зобов`язань учасником здійснюють замовник, представники замовника (відповідні посадові особи військової частини, які уповноважені на вчинення дій, визначених цим договором) та уповноважені особи (посадові особи Головного управління Національної гвардії України).

Під час поставки кожної партії товару, замовник протягом 2 (двох) робочих днів, проводить обов`язкову перевірку якості та безпечності товару, що постачається учасником (далі - контрольні заходи). Уповноважені особи мають право бути присутніми при проведенні контрольних заходів (п.3.2 договору).

Контрольні заходи включають в себе перевірку безпечності, придатності та якості nовару, що постачаються відповідно до умов цього договору (у тому числі правил маркування та етикетування), відповідність транспортних засобів, що використовуються для транспортування nовару за цим договором, вимогам статті 44 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР (п.3.3 договору).

Пунктом 3.3.1 договору передбачено, що контрольні заходи здійснюються в обов`язковій присутності представника учасника (який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи), а у разі його відсутності не розпочинаються.

Відсутність в представника учасника документів, які підтверджують його повноваження на складання документів від імені учасника, має наслідки неявки представника учасника.

Результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю, який підписується представниками замовника, що здійснювали перевірку та представником учасника, а у разі відмови від підписання акту приймального контролю або відсутності представника учасника на території військової частини на момент складання вищезазначеного акту комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника), що засвідчується підписами представників замовника та в подальшому акт приймального контролю протягом 3 (трьох) календарних днів, надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.

Під час проведення контрольних заходів, учасник на вимогу представників замовника зобов`язаний протягом 24 годин надати в паперовому вигляді оригінали або належним чином засвідчені копії документів про відповідність декларацію (в тому числі декларацію про відповідність), або висновок, або свідоцтво, або сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь який інший документ, що підтверджує виконання визначених законодавством вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.

Відповідно до п.4.1 договору ціна договору складає 3 780 000 грн., у тому числі ПДВ 20 %: 630 000 грн.

Згідно з п.6.1 договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання учасником письмової заявки замовником, але не пізніше дати вказаної в ній.

Не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця учасник (представник учасника) прибуває до замовника для отримання письмової заявки.

Заявка вручається під особистий підпис учасника (представнику учасника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, направленим на адресу учасника, зазначену в розділі 14 договору.

У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

В матеріалах справи наявна заявка позивача від 30.09.2020 року (вих. №78/5/7-2243 від 01.10.2020) про необхідність поставки товару: м`ясо свинини 1 категорії у кількості 20000 кг на склад позивача за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрівська, 8-А, у строк до 19.10.2020. Дана заявка отримана представником відповідача 02.10.2020, що підтверджується відповідною відміткою на ній представника відповідача Зволінського В.Ф.

19.10.2020 відповідачем поставлено позивачу товар на загальну суму 1 890 000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №14 від 19.10.2020 на суму 567 000,00 грн. (6 000 кг) та №15 від 19.10.2020 на суму 1 323 000,00 грн. (14 000 кг).

З матеріалів справи вбачається, 19.10.2020 позивачем складено акт №229 про порушення умов договору, в якому зафіксовано наступне: « 19.10.2020 року до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі замовник) за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-а постачальником ТОВ Архімагір вантажним автомобілем СКАНІЯ НОМЕР_2 причіп НОМЕР_3 , МАН НОМЕР_4 причіп/напівпричіп НОМЕР_5 поставлено товар згідно договору від 01.09.2020 року № 127/ВЗЗ-2020, а саме м`ясо свинини 1 категорії загальною кількістю 20000 кг (дата виробництва 07.-08.10.2020, виробник ТОВ «КРАМАР ЛТД»).

Під час перевірки комісією військової частини за присутності представників постачальника Маміконян Е.Й та Зволінського В.Ф. встановила порушення (розділу 2 договору якість товару) порушення температурного режиму, а саме відповідно до ДСТУ 7158:2010, розділу 5 «Технічні вимоги», пункту 5.1 «Основні показники і характеристики», підпункту 5.1.4 та ТУ У 10.1-3:2020, розділу 3 «Технічні вимоги» пункту 3.3 «Замороження піддана заморожуванню до температури в товщі м`язів стегна не вище мінус 8,0°С», проте під час фактичної перевірки встановлено: -7,0°С; -7,0°С; -7,5°С; -6,0°С; -5,6°С; -7,9°С; - 6,7°С; -5,5°С; -5,2°С; -5,1°С; -7,5°С; -7,5°С; -5,7°С; -7,4°С; -9,0°С; -8,7°С; -8,3°С; -7,9°С; -8,2°С; -8,0°С, тобто середня температура становить -7,0°С. Також у ДСТУ 7158:2010, розділу 5 «Технічні вимоги», пункту 5.1 «Основні показники і характеристики», підпункту 5.1.13 та ТУ У 10.1-3:2020, розділу 3 Технічні вимоги», пункту 3.15, передбачено, що «на заморожених та приморожених тушах і півтушах не дозволено наявність льоду і снігу», проте на 17 з 20 оглянутих півтушах комісією військової частини за присутності представників постачальника було виявлено лід і сніг.

Враховуючи вищевикладене, комісія військової частини пропонує не приймати на зберігання м`ясо свинини 1 категорії на продовольчий склад відділу закупівлі та зберігання матеріально-технічних засобів військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку із порушенням (Розділу 2 договору якість товару) ДСТУ 7158:2010, а саме температурного режиму та наявності льоду і снігу на м`ясі свинини 1 категорії».

Вказаний акт, окрім представників позивача (членів комісії), підписаний представником ТОВ Архімагір із запереченнями, а саме заначено: «заперечую проти порушень викладених в акті на підставі того, що поставка була здійснена двома машинами, 6 тон та 14 тон згідно ТТН та видаткових накладних та умов договору 6 т відповідає всім стандартам ТУ але в/ч НОМЕР_1 не прийнято всю партію товару безпідставно».

Відповідно до ч. 1 ст. 671 Цивільного кодексу України якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Згідно з статтею 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Згідно з п. 6.8 договору товар, доставлений замовнику з порушенням вимог до маркування, або тари або упаковки, встановленими у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), вважається не поставленим, про що складається відповідний акт у якому фіксується порушення. Товар має бути змінений учасником протягом 3 (трьох) календарних дні.

Відповідно до п. 6.8.1 договору у разі виявлення представниками замовника порушень при прийманні товару протягом 24 годин складається акт про порушення умов договору у двох примірниках. Один примірник залишається у замовника, другий примірник надається представнику учасника під підпис, а у разі відмови від підписання акту про порушення умов договору або відсутності представника учасника на території військової частини на момент складання вищезазначеного акту - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника), що засвідчується підписами представників замовника та протягом 3 (трьох) календарних днів надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.

Додатком № 2 до договору (Технічний опис) визначено, що товар повинен відповідати нормативному документу на цей вид продукції (ДСТУ 7158:2010 «М`ясо. Свинина в тушах і півтушах. Технічні умови» або ТУ з показниками не гірше ніж в ДСТУ 7158:2010 «М`ясо. Свинина в тушах і півтушах. Технічні умови».
Підпунктом 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 «ТЕХНІЧНІ ВИМОГИ» ДСТУ 7158:2010 «М`ясо. Свинина в тушах і півтушах. Технічні умови» визначено, що за термічним станом свинину поділяють на:

парну - яка безпосередньо після забивання та переробляння худоби має температуру в товщі м`язів стегна не нижче 35°С;

остиглу - піддану остиганню до температури в товщі м`язів стегна не вище 12°С. Поверхня туш не зволожена;

охолоджену - піддану охолоджуванню до температури в товщі м`язів стегна від 4°С до 0°С. Поверхня туш не зволожена;

приморожену - піддану заморожуванню до температури в товщі м`язів стегна на глибині 1 см від мінус 3°С до мінус 5°С, а на глибині 6 см від 2°С до 0°С. Під час зберігання свинини температура по всьому об`єму туші чи півтуші має бути від мінус 2°С до мінус 3°С;

заморожену - піддану до температури в товщі м`язів стегна не вище мінус 8°С.

Підпунктом 5.1.14 пункту 5.1 розділу 5 «ТЕХНІЧНІ ВИМОГИ» ДСТУ 7158:2010 «М`ясо. Свинина в тушах і півтушах. Технічні умови» визначено, що на заморожених та приморожених тушах і півтушах не дозволено наявність льоду і снігу.

Як зазначено позивачем, неякісний товар не зараховано відповідачу у виконання поставки та 19.10.2020 було повернуто без прийняття та оплати.

20.11.2020 позивачем направлено відповідачу претензію про сплату штрафу вих. №78/6-2216 від 20.11.2020, відповідно до якої вимагав задовольнити обґрунтовані вимоги замовника та сплатити штраф у розмірі 378 000,00 грн.

У зв`язку з несплатою штрафу, позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 378 000,00 грн. за поставку 19.10.2020 товару, визначеного договором, з порушенням вимог щодо якості.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим договором.

Відповідно до п.8.4 договору у разі поставки неякісного (некомплектного або поставки товару з порушенням вимог безпечності або придатності або порушенням вимог розділу 2 цього договору) учасник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20 % вартості цього товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується актом про порушення умов договору. У випадку відмови від підпису цього акту однією із сторін цього договору або не прибуття сторони на підписання, запис про таку відмову чи не прибуття сторони для підписання зазначається в акті і підписується відповідно другою стороною цього договору. Зазначений товар не зараховується учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк п`яти робочих днів з дня отримання документа щодо невідповідності якості Товару. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим договором.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 378 000,00 грн. штрафу є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Архімагір" (03038, м. Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 31, ідентифікаційний код 42851240) на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) штраф в розмірі 378 000 (триста сімдесят вісім тисяч) грн. 00 коп. та 5 670 (п`ять тисяч шістсот сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий