РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2021Справа № 910/15523/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Державного підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська організація капітального будівництва "Укртендербуд"», Донецька обл., м. Краматорськ

про стягнення 34 338,29 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» (далі - ДП «ГДІП»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська організація капітального будівництва "Укртендербуд"» (далі - ТзОВ «ВОКБ "Укртендербуд"»/відповідач) про стягнення 34 338,29 грн, у тому числі: 29 950,00 грн - сплаченого авансового платежу, 2 995,00 грн - штрафу та 1 393,29 грн - пені, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором №244/21 від 19.04.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 24.09.2021 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, належним чином повідомлявся судом про відкриття провадження у справі, проте, до суду повернулося поштове відправлення з відміткою: «за закінченням строку зберігання».

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.04.2021 між Державним підприємством «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська організація капітального будівництва "Укртендербуд"» (далі - постачальник) укладено договір № 244/21, відповідно до якого за замовленням покупця постачальник зобов`язується у встановлені цим договором строки передати у власність (поставити) покупцю дверні блоки (код ДК 021:2015 код 44220000-8 «Столярні вироби») за адресою: м. Київ, вул. Заболотного Академіка, 40, кв. 1, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах цього договору.

Згідно з положеннями пункту 2.1. договору загальна вартість договору становить 59 900,00 грн без ПДВ.

У відповідності до п. 2.2. договору покупець сплачує постачальнику аванс у розмірі 50% від загальної суми договору, зазначеної в п. 2.1. протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання цього договору.

Покупець здійснює остаточний розрахунок з постачальником у розмірі 50% від загальної вартості товару протягом 5-ти (п`яти) банківських днів після поставки товару та підписання видаткових накладних (п. 2.3. договору).

В п. 2.4. договору сторони погодили, що термін поставки товару становить 1 місяць з моменту виконання покупцем пункту 2.2. цього договору.

Відповідно до п. 4.1. договору місце поставки товару: м. Київ, вул. Заболотного Академіка, 40, кв. 1.

Товар вважається переданим у власність покупця за кількістю та якістю таким, що відповідає всім вимогам відповідних ДСТУ або інший нормативно-технічній документації, що встановлює вимоги до якості товару, після підписання уповноваженими особами постачальника та покупця накладних, оформлених належним чином (п. 4.3. договору).

Пунктом 9.4. договору передбачено, що у випадку порушення строків поставки товару постачальником, він сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від вартості партії товару, щодо постачання якої відбулося прострочення, та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, обчислену від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення постачання до дня фактичного виконання зобов`язання постачальником та прийняття товару покупцем.

Цей договір набирає чинності з дати підписання та скріплення його печатками сторін і діє до 31.05.2021, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1. договору).

22.04.2021 на виконання умов п. 2.2. договору позивач перерахував на користь відповідача аванс у розмірі 29 950,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 1232 від 22.04.2021.

Проте, відповідач в порушення умов договору у встановлений в п. 2.4. договору не здійснив поставку товару.

Позивач двічі направляв на адресу відповідача претензії за вих. № 406 від 03.06.2021 та № 517 від 15.07.2021, в яких вимагав виконання взятих на себе зобов`язань щодо поставки товару, у разі невиконання цієї вимоги, попереджав про розірвання договору № 244/21 від 19.04.2021 та вимагав повернення сплаченого авансу.

Однак, ці претензії залишені відповідачем без виконання та відповіді.

За таких обставин, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення поставки товару, позивач звернувся до суду з цим позовом про повернення сплачених грошових коштів у розмірі 29 950,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 393,29 грн та штрафу в сумі 2 995,00 грн, передбачених п. 9.4. договору, за період з 22.05.2021 по 08.09.2021.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом встановлено, що 19.04.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір №244/21, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити, а позивач прийняти та оплатити товар.

У відповідності до п. 2.2. та п. 2.3. договору покупець сплачує постачальнику аванс у розмірі 50% від загальної суми договору, зазначеної в п. 2.1., протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання цього договору. Покупець здійснює остаточний розрахунок з постачальником у розмірі 50% від загальної вартості товару протягом 5-ти (п`яти) банківських днів після поставки товару та підписання видаткових накладних.

При цьому, в пункті 2.1. договору сторони погодили, що загальна вартість договору становить 59 900,00 грн без ПДВ.

Судом також встановлено, що позивачем перераховано на рахунок відповідача передоплату згідно з умовами п. 2.2. договору в сумі 29 950,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 1232 від 22.04.2021.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до п. 2.4. договору сторони погодили, що термін поставки товару становить 1 (один) місяць з моменту виконання покупцем пункту 2.2. цього договору.

Отже, останнім днем поставки товару є 22.05.2021, проте відповідач поставку товару у визначений договором строк не здійснив.

З матеріалів справи вбачається, що позивач двічі направляв на адресу відповідача претензії за вих. № 406 від 03.06.2021 та № 517 від 15.07.2021, в яких вимагав виконання взятих на себе зобов`язань щодо поставки товару, у разі невиконання цих вимог, попереджав про розірвання договору №244/21 від 19.04.2021 та просив повернути сплачений аванс.

Так, згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, ураховуючи встановлене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо поставки товару, суд дійшов висновку, що ТзОВ «ВОКБ "Укртендербуд"» порушило умови договору №244/21 від 19.04.2021 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення попередньої оплати у розмірі 29 950,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 2 995,00 грн та пеню в сумі 1 393,29 грн, передбачені п. 9.4. договору, які нараховані на суму непоставленого товару за період з 22.05.2021 по 08.09.2021.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 9.4. договору передбачено, що у випадку порушення строків поставки товару постачальником, він сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від вартості партії товару, щодо постачання якої відбулося прострочення, та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, обчислену від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення постачання до дня фактичного виконання зобов`язання постачальником та прийняття товару покупцем.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд відзначає, що у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суд перевірив наданий позивачем розрахунок штрафу та пені, і встановив, що позивачем невірно визначено початок періоду нарахування пені.

Судом вище встановлено, що останнім днем поставки товару є 22.05.2021 включно, відповідно прострочення виконання зобов`язання з поставки товару відбулося з 23.05.2021.

Таким чином, за розрахунком суду обґрунтованими до стягнення є сума штрафу у розмірі 2 995,00 грн та пені у розмірі 1 380,98 грн, нарахованої за період з 23.05.2021 по 08.09.2021.

Згідно положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська організація капітального будівництва "Укртендербуд"» (84333, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Героїв України, будинок 23, квартира 84; ідентифікаційний код 43282719) на користь Державного підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» (01054, місто Київ, вулиця Гончара Олеся, будинок 84; ідентифікаційний код 04013583) 29 950 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп. - основного боргу, 1 380 (одну тисячу триста вісімдесят) грн 98 коп. - пені, 2 995 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн 00 коп. - штрафу та 2 269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 17 коп. - судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук