ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/991/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Колоколова С.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.

Представники сторін в судове засідання не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОТРЕЙД РЕСУРС"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.09.2021

по справі №923/991/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОТРЕЙД РЕСУРС"

до Чаплинського управління водного господарства

про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору поставки,

(суддя першої інстанції: Немченко Л.М., дата та місце ухвалення рішення: 24.09.2021, Господарський суд Херсонської області, м. Херсон, вул.Театральна, 18)

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд Ресурс" (далі ТОВ «Нафтотрейд Ресурс») звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Чаплинського управління водного господарства про зобов`язання укласти додаткову угоду до Договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № МШКк 0815 від 29.05.2018.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» зазначило, що на території України відбулось коливання цін на нафтопродукти в сторону збільшення, у зв`язку з чим наявні підстави для внесення змін до Договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № МШКк 0815 від 29.05.2018. Разом з тим, сторони не дійшли згоди щодо змін умов Договору, укладення додаткової угоди та викладення специфікації у новій редакції, а тому позивач змушений звернутися за вирішенням спору до Господарського суду Херсонської області.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 24.04.2021 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд зазначив, що з огляду на те, що коливання ціни на ринку повинно бути документально підтверджено, а позивач такого підтвердження не надав, внесення відповідних змін до Договору про закупівлю № МШКк 0815 від 29.05.2018 року є безпідставними. Інформація із сайту Мінфіна України може бути використана лише в сукупності із іншими доказами на підтвердження коливання ціни на ринку.

Суд зазначив, що укладення додаткових угод до Договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України «Про публічні закупівлі» (постанова Верховного суду від 12.09.2019 року, справа № 913/1868/18).

Крім того, суд вказав, що з огляду на те, що строк дії договору закінчився, суд дійшов висновку, що в даному випадку юридично неможливим є укладення додаткової угоди до Договору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скарго, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 24.09.2021 по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» вважає, що оскаржуване рішення ухвалене за умови неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам даної справи; є таким, що підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Так, апелянт зазначає, що чинним законодавством не регламентовано та не визначено, якими саме документами може підтверджуватися коливання ціни товару на ринку, не визначено ані їх форму, ані зміст, ані переліку органів, які уповноважені надавати таку інформацію. Законом України «Про публічні закупівлі» встановлено, що зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, за п.2 ч.4 наведеної норми у випадку коливання цін на ринку товару, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Заявник апеляційної скарги вказує, що офіційна інформація Міністерства економіки України та дані інтернет-ресурсу https:index.minfin.com.ua свідчать про зміну цін на ринку нафтопродуктів у бік збільшення та є належним документальним підтвердженням такого коливання за відсутності нормативних вимог до форм та способів такого підтвердження, що є підставою для внесення відповідних змін до Договору про закупівлю №МШКк 0815 від 29.05.2018 згідно із п.2 ч.4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» зазначає, що не може постачати товар за ціною, нижчою за ціну придбання такого товару, оскільки така операція не матиме розумної економічної причини та призведе до завдання збитків продавцю за договором, а укладення додаткової угоди до договору не допустить порушення співвідношення майнових інтересів сторін.

Апелянт також вказує, що з аналізу норм чинного законодавства та положень Договору випливає, що зобов`язання постачальника з поставки товару існували до 31.12.2018, а зобов`язання покупця щодо розрахунків за товар діють до їх повного виконання. Крім того, ні Закон України «Про публічні закупівлі», ні Цивільний кодекс України не містять норм, які б забороняли укладення додаткової угоди до договору, якщо строк дії основного договору закінчився.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "НАФТОТРЕЙД РЕСУРС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.09.2021 по справі №923/991/21, призначено розгляд справи №923/991/21 на 06.12.2021 року о 10-30 год.

В судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2018 року, за результатами проведення відкритих торгів, між ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» (Позивач) та Чаплинським управлінням водного господарства (Відповідач) було укладено договір поставки нафтопродуктів оптовими партіями №МШКк 0815.

Згідно з п.1. Договору Постачальник ТОВ «Нафтотрейд Ресурс») зобов`язується постачати Покупцю (Чаплинське управління водного господарства) нафтопродукти партіями, в подальшому іменовані Товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору ціна за одиницю виміру кількості Товару встановлюється за погодженням сторін у видаткових накладних на Товар.

Загальна сума Договору визначена п.2.2 та становить: 919 672,50 (дев`ятсот дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят дві грн., 50 коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 20% 183 934,50 грн. (сто вісімдесят три тисячі дев`ятсот тридцять чотири грн., 50 коп.), разом сума Договору становить: 1 103 607,00 грн. (один мільйон сто три тисячі шістсот сім грн.), з ПДВ.

Пунктом 10.3 Договору передбачено, що зміни, доповнення додатки до даного Договору, його пролонгація або дострокове розірвання будуть дійсні при умові, якщо вони здійснені в письмовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох Сторін. Всі вище перераховані документи до даного Договору становлять його невід`ємну частину. Сторони погодились, що зобов`язання, взяті за цим Договором можуть бути замінені іншими зобов`язаннями прийнятними для обох сторін.

Згідно з п. 10.9 укладеного Договору, він набуває сили з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання сторонами.

Згідно специфікації товару, яка є додатком №1 до договору поставки №МШКк0815 від 29.05.2018 сторони погодили ціни на товар: бензин А-95 21,375 грн. без ПДВ, бензин А-92 20,692 грн. без ПДВ, дизельне паливо 19,709 грн. без ПДВ.

В подальшому між Сторонами укладено: Додаткові угоди №1 від 30.05.2018, №2 від 31.05.2018, №3 від 01.06.2018 до Договору, якими у зв`язку із зміною роздрібних цін на ринку на ринку нафтопродуктів, Сторони домовилися змінити (збільшити) ціну за одиницю Товару.

На виконання умов Договору, Позивачем поставлено Товар, а саме: Бензин А-92 у кількості 11 580 літрів за ціною з ПДВ 30,89 грн./л; Бензин А-95 у кількості 8 030 літрів за ціною з ПДВ 31,89 грн./л.; Дизельне паливо у кількості 16 650 літрів за ціною з ПДВ 29,39 грн./л., всього Товару на загальну суму 1103126,40 грн., що підтверджується видатковою накладною №469296 від 04.06.2018 року та актом приймання-передачі карток на пальне №9430 від 04.06.2018.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 28.04.2020 у справі № 903/8/20, визнано недійсними додаткові угоди № 1 від 30.05.2018, № 2 від 31.05.2018, № 3 від 01.06.2018 до Договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № МШКк 0815 від 29.05.2018, які укладені між Чаплинським управлінням водного господарства та ТОВ «Нафтотрейд Ресурс». Вказане рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

Разом з тим, позивач зазначає, що офіційна інформація Міністерства економіки України та дані інтернет - ресурсу https://index.minfin.com.ua свідчать про зміну цін на ринку нафтопродуктів у бік збільшення та є належним документальним підтвердженням такого коливання за відсутності нормативних вимог до форм та способів такого підтвердження.

Сторони не дійшли згоди щодо змін умов Договору, укладення додаткової угоди та викладення специфікації у новій редакції, що стало підставою для звернення ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» до Господарського суду Херсонської області з відповідними позовними вимогами.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Частина 1 ст. 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений 29.05.2018 між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

За змістом ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (частина 1 статті 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 цього Кодексу покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Як зазначалося раніше, згідно з п. 10.9 укладеного Договору, він набуває сили з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання сторонами.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №910/16750/18 викладено правову позицію за якою, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено частиною четвертою статті 631 Цивільного кодексу України. Проте поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу в даному випадку, що за умовами договору не передбачено можливості автоматичного продовження строку його дії на кожен наступний рік. Доказів укладення додаткових угод про продовження строку дії договору не надано, у зв`язку з чим строк дії укладеного між сторонами договору закінчився.

За таких обставин, враховуючи положення чинного законодавства, зокрема статей 631, 651 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку юридично неможливе укладення додаткової угоди до договору поставки, строк дії якого закінчився.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю» роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Разом з тим, виходячи зі змісту частини першої статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов. Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Згідно Закону України «Про торгово - промислові палати в Україні» одним із завдань є надання довідково-інформаційних послуг, основних відомостей, що не є комерційною таємницею, про діяльність українських підприємців і підприємців зарубіжних країн згідно з національним законодавством. Торгово промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість. Видавати інформаційні, довідкові, рекламні та методичні матеріали з питань своєї діяльності.

Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (постанова Верховного суду від 18.06.2021 року справа № 927/491/19).

У документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (постанова Верховного суду від 18.03.2021 року, справа № 924/1240/18).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що наявність коливання ціни має бути підтверджена, оскільки в іншому випадку цієї норми є необгрунтованим. Отже, для прийняття рішення про збільшення ціни товару у замовника повинні бути обгрунтовані підстави, зокрема, надані постачальником підтвердження (довідка, експертний висновок) компетентних органів (установ, організацій) про підвищення цін на ринку відповідної продукції.

Крім того, укладення додаткових угод до Договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України «Про публічні закупівлі» (постанова Верховного суду від 12.09.2019 року, справа № 913/1868/18).

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства України, а також умови укладеного між сторонами договору, за умови належного документального підтвердження зміни ціни на нафтопродукти, наявні підстави для внесення відповідних змін до Договору про поставку товару.

Разом з тим, враховуючи те, що строк дії договору, укладеного між сторонами по справі, закінчився 31.12.2018, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає безпідставним посилання позивача на відповідні докази підтвердження коливання цін на нафтопродукти в сторону збільшення в 2020 та 2021 роках, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не надається оцінка щодо належності та допустимості доказів, які надані позивачем, в якості підтвердження збільшення ціни на нафтопродукти.

За таких обставин, судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання укласти додаткову угоду до Договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № МШКк 0815 від 29.05.2018.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на вищевикладене, на підставі аналізу зазначених положень чинного законодавства України, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи, наведені в апеляційній скарзі скаржника не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду, правильність застосування норм матеріального права та не вказують на порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОТРЕЙД РЕСУРС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.09.2021 по справі №923/991/21 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Херсонської області від 24.09.2021 по справі №923/991/21 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОТРЕЙД РЕСУРС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.09.2021 по справі №923/991/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 24.09.2021 по справі №923/991/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.12.2021 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

С.І. Колоколов