ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" грудня 2021 р. Справа№ 913/95/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Тищенко А.І.
Михальської Ю.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 (повний текст складено 03.08.2020)

у справі №913/95/20 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" в особі Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філії Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз"

до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (відповідач - 1)

Міністерства оборони України (відповідач - 2)

про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 151 995,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Оператор газотранспортної системи "Луганськгаз" в особі Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філії Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Луганськгаз" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та Міністерства оборони України про стягнення матеріальної шкоди в сумі 151 995,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.01.2019 близько 13 год. 20 хв. на території Новоайдарського Державного лісомисливського господарства в смт. Новоайдар, ул. Коваленко, 4 військовослужбовець - водій автомобіля КРАЗ Збройних сил України, держаний номерний знак НОМЕР_2 здійснив наїзд та пошкодив наземний розподільний сталевий газопровід середнього тиску діаметром 76 мм. Факт пошкодження майна, що належить Акціонерному товариству "Луганськгаз", зафіксовано посадовими особами Новоайдарського відділу поліції Головного управління національної поліції в Луганській області та складено матеріали про правопорушення, що скоєно водієм транспортного засобу Збройних сил України у зв`язку з порушенням правил керування транспортним засобом. В результаті пошкодження газопроводу були проведені роботи по його відновленню, розмір яких складає 151 995,87 грн. Позивач звертався до військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України з заявою від 11.04.2019 № 06-01-4/503 про відшкодування збитків, проте на даний час збитки не відшкодовані, тому понесені позивачем матеріальні збитки підлягають відшкодуванню у судовому порядку.

Господарський суд Луганської області ухвалою від 24.02.2020 позовну заяву від 10.02.2020 № 01-02-45/289 Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Луганськгаз" в особі Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філії Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Луганськгаз" до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та Міністерства оборони України про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 151 995,76 грн. разом з доданими до неї документами передав за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №913/95/20 в позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що доводи позивача про наявність матеріальної шкоди в розмірі 151 995,76 грн. не доведені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в розумінні вимог ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а також і не доведено склад цивільного правопорушення в діях водія автомобіля КРАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Військовій частині НОМЕР_3 , що перебуває на забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 , як і не доведено розмір шкоди, що в сукупності свідчить про необґрунтованість та недоведеність позивачем своїх позовних вимог до визначених відповідачів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, при ухваленні рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, викладені висновки не відповідають обставинам справи, судом визнано встановленими обставинами, які недоведені та мають значення для справи.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

- в рішенні як належні та допустимі докази вказані тільки висновок від 11.01.2019 дільничного офіцера поліції СП Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області і лист заступника начальника СВ Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області Комишан М.В. та не враховано інші докази, надані позивачем до суду, такі як: копія заявки про аварійну ситуацію №9 від 09.01.2019; копія повідомлення про аварію, надзвичайну ситуацію на підприємствах нафтогазового комплексу від 09.01.2019; копія Акту технічного обстеження від 09.01.2019 - 1 прим, на 1 арк.; а також фотоматеріали з місця пошкодження газопроводу, надані до суду. Враховуючи те, що суд оцінює належність та допустимість доказів за своїм власним переконанням, позивач вважає, що судом не достатньо вивчені докази та через відсутність позивача на засіданні і неможливості його довести свою правоту прийнято невиважене рішення;

- завдана шкода підтверджується сумою вартості природного газу, який вийшов з труби при її пошкодженні у кількості 11672,4 м3, становить 124628,95 грн., що підтверджується розрахунком об`ємної витрати газу, згідно формули Н.Л. Стаскевича, згідно методики визначення питомих виробничо - технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 року № 264, та довідкою про балансову належність газопроводу № 06-01-11/1774 від 24.12.2019 р.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзивах на апеляційну скаргу представники відповідачів 1 та 2 просять апеляційну скаргу відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про розгляд справи №913/95/20 за його участю (викликом) відмовлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

09.01.2019 близько 13 години 20 хвилин на території Новоайдарського лісо-мисливського господарства в смт. Новоайдар, вул. Коваленко, 4, водій автомобіля КРАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Військовій частині НОМЕР_3 , яка перебуває на забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 (надалі відповідач 1), здійснив наїзд та пошкодив наземний розподільний сталевий газопровід середнього тиску 76 мм, що належить Акціонерному товариству "Оператор газотранспортної системи "Луганськгаз" (надалі позивач).

За доводами позивача, в результаті дій відповідача 1 було пошкоджено газопровід, що підтверджується Актом технічного обстеження від 09.01.2019, повідомлення про аварію, надзвичайну ситуацію (НС) на підприємствах нафтогазового комплексу від 09.01.2019, відповіддю Новоайдарського відділу поліції ГУНП в Луганській області №1705/111/41-2019 від 22.02.2019, відповіддю Новоайдарського відділу поліції ГУНП в Луганській області №259/111/41-2019 від 14.01.2019, висновком за результатами розгляду звернення Новоайдарського відділу поліції ГУНП в Луганській області від 11.01.2019.

Позивач вважає, що у зв`язку із пошкодженням газопроводу упродовж 40 хвилин відбувався виток газу, в результаті чого позивач поніс матеріальні збитки у розмірі 151 995,87 грн. через вчинення протиправних дій водієм автомобіля КРАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить відповідачу 1.

В підтвердження визначної до відшкодування шкоди позивач посилається на розрахунок вартості виконаних робіт, здійснених на підставі наказу ПАТ «Луганськгаз» від 06.02.2014 №33 «Щодо затвердження та застосування бланку акта з поточного ремонту основних засобів» та додатку № 1, акту виконаних робіт з ліквідації аварії основних засобів власними силами від 09.01.2019 на загальну суму 151 995, 76 грн., які складаються:

- вартість матеріалів, витрачених при виконанні робіт з ліквідації аварії - 536,54 грн.;

- вартість трудових витрат при виконанні робіт з ліквідації аварії - 1497,64 грн.;

- вартість природного газу, який вийшов з труби при її пошкодженні у кількості 11672,4 м 124628, 95 грн. (розрахунок об`ємної витрати газу згідно формули Н.Л. Стаскевича, згідно методики визначення питомих виробничо - технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 року № 264), та 25 332,63 грн. ПДВ.

Позивач направив до Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України заяву від 11.04.2019 № 06-01-4/503 про відшкодування збитків.

Листом за вих. №269 від 25.04.2019 Військова частина НОМЕР_3 Міністерства оборони України повідомила про необхідність проведення службового розслідування щодо встановлення факту події пошкодження газопроводу.

З огляду на наведене, посилаючись на приписи ст.ст. 1174, 1187 ЦК України Акціонерне товариство "Оператор газотранспортної системи "Луганськгаз" в особі філії Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства звернулося до суду з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України матеріальної шкоди в сумі 151 995,76 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч.10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є заподіяння майнової шкоди.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК України і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК України), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.

Стаття 56 Конституції України визначає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені нормами статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому, з урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, ст.ст. 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною республіки Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Таким чином, норма статті 1174 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини посадової або службової особи державного органу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, згідно приписів ст. 56 Конституції України та ст. 1174 Цивільного кодексу України потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) розміру шкоди; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою.

При цьому, довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1174 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 по справі №916/336/17.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення державного органу до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій посадової або службової особи цього державного органу, наявність шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Поряд з цим, за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відповідальність покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, навіть якщо ця особа безпосередньо не здійснювала експлуатації цього джерела.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (статті 614 та 1166 ЦК України). Однак є винятки з цього загального правила, тобто коли обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на особу без її вини (статті 1173, 1174, 1187 ЦК України).

Отже, предметом доказування у даній справі є факт протиправної поведінки водія автомобіля КРАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Військовій частині НОМЕР_3 , що перебуває на забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 , у вигляді незаконних дій, заподіяння шкоди такими діями позивачу та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою позивачу шкодою.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Позивач протиправність дій водія автомобіля КРАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 пов`язує із здійснення наїзду на наземний розподільний сталевий газопровід середнього тиску 76 мм, який належить позивачу.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять та позивачем суду не надано належних доказів того, що службова особа відповідача1 вчинила незаконні (протиправні) дії.

При цьому, доданий до матеріалів позовної заяви висновок від 11.01.2018 дільничного офіцера поліції СП Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції Русінова Р.Ю., який складений за результатами розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 , не спростовує наведеного, оскільки у вказаному висновку в ході вивчення матеріалів встановлено про відсутність в описаній події складу кримінального правопорушення.

Окрім того, в матеріалах справи наявний лист заступника начальника СВ Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області Комишан М.В., зі змісту якого вбачається про повернення матеріалів (рапорт, пояснення ОСОБА_1 ), зареєстрованих в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення від 09.01.2019 у зв`язку з відсутністю даних, які вказують на наявність кримінального правопорушення.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

В той же час, неправомірність дій службової особи органу державної влади може підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Доказів наявності рішення суду щодо визнання неправомірними дій водія автомобіля КРАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить відповідачу 1, з приводу порушення Правил дорожнього руху та пошкодження майна позивача, останнім суду не надано.

Для встановлення протиправності дій особи у вчиненні такого адміністративного правопорушення, як порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна (стаття 124 КУпАП), має здійснюватися місцевим судом загальної юрисдикції, оскільки відповідно до статті 20 ГПК України розгляд таких справ не віднесено до підвідомчості господарських судів, а тому не є можливим встановлення факту дотримання Правил дорожнього руху згідно з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, факт неправомірності (незаконності) дій водія автомобіля КРАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які призвели до завдання заявленої позивачем до стягнення шкоди у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду) не підтверджений належними доказами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем пред`явлено позов за відсутності та недоведеності такої обов`язкової підстави для відповідальності, як протиправність дій особи у заподіянні шкоди майну позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Поряд з тим, згідно із частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У вирішенні вказаного спору, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, яка заподіяна.

Позивач стверджує, що матеріальною шкодою, завданою позивачу, є шкода у розмірі 151 995, 76 грн., яка складається:

-вартість матеріалів, витрачених при виконанні робіт з ліквідації аварії - 536,54 грн.;

-вартість трудових витрат при виконанні робіт з ліквідації аварії - 1497,64 грн.;

-вартість природного газу, який вийшов з труби при її пошкодженні у кількості 11672,4 м 124 628, 95 грн. (розрахунок об`ємної витрати газу згідно формули Н.Л. Стаскевича, згідно методики визначення питомих виробничо - технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 року № 264) та 25 332,63 грн. ПДВ.

Матеріалами справи підтверджується факт пошкодження газопровіду середнього тиску 76 мм, инв.№СРБ1204 в смт. Новоайдар по вул Коваленко, що підтверджується Актом технічного огляду від 09.01.2019, складеного комісією у складі начальника Новоайдарського відділу Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Луганськгаз" Коцарь А.Ф., майстра Новоайдарського відділу Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Луганськгаз" Кравченко В.В. та Сухомлина А.А., представника органу місцевого самоврядування, райдержадміністрації, ГСЧС Новікова Т.

Проте, на підтвердження розрахунку суми завданої шкоди, позивач надав Акт виконаних робіт з ліквідації аварії основних засобів власними силами за січень 2019 року у загальному розмірі 124 628,95 грн., складений філією Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Луганськгаз", розрахунок об`ємної витрати газу та розрахунок трудових витрат планова вартість виробництва за зміну у розмірі 1 497,64 грн.

При цьому, надані позивачем докази про розрахунок понесених витрат, які самостійно складені підприємством, суд не бере до уваги в якості належних та достатніх доказів розміру вартості матеріалів та трудових витрат при виконанні робіт з ліквідації аварії, відповідно до ст.ст. 76, 79 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду поданий лише акт виконаних робіт з ліквідації аварії, який містить обмежену інформацію, викладену у вигляді таблиці щодо вартості матеріалів.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували той факт, що збитки позивача були дійсно завдані саме в результаті наїзду водія автомобіля КРАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Військовій частині НОМЕР_3 , а також доказів того, що водій перебував з відповідачем 1 у трудових відносинах та під час події виконував трудові обов`язки.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду з даним позовом не доведено належними та достатніми доказами наявність всіх елементів складу правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв`язок між ними) для застосування такої міри деліктної відповідальності як відшкодування шкоди.

З огляду на встановлені обставини справи, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що доводи позивача про наявність матеріальної шкоди в розмірі 151 995,76 грн. не доведені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в розумінні вимог ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а також не доведено склад цивільного правопорушення в діях водія автомобіля КРАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Військовій частині НОМЕР_3 , що перебуває на забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 , як і не доведено розмір шкоди, що в сукупності свідчить про необґрунтованість та недоведеність позивачем своїх позовних вимог до визначених відповідачів, у зв`язку з чим вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 151 995,76 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо заперечень відповідача 2 Міністерства оборони України, що воно є не належним відповідачем 2 у даній справі та відсутні підстави для вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

За таких обставин, солідарний обов`язок щодо відшкодування завданої шкоди виникає тільки в разі заподіяння даної шкоди кількома особами.

Враховуючи встановлені судом вище обставини щодо не доведеності позивачем неправомірності (незаконності) дій водія автомобіля КРАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та наявності всіх елементів складу правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв`язок між ними), суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення відповідача 2 до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди у сумі 151 995,76 грн.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на вищевстановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду про необґрунтованість позову та його недоведеність належними доказами.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

Щодо втрат природного газу на суму 124 628, 95 грн., колегія суддів зазначає, що вказана сума є недоведеною, оскільки такий розрахунок здійснювався за формулою, рекомендованою Н.Л. Стаскевичем. Така формула дозволяє лише орієнтовно визначити об`ємний максимальний секундний розхід газу, який витікає з аварійного пошкодження газопроводу.

Позивач зазначає, що формула Н.Л. Стаскевича використовується при розрахунку об`ємної витрати газу згідно методики визначення питомих виробничо - технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 року № 264, що є чинним нормативним актом та діє на всій території України, а також на даний момент немає інших нормативних актів, які б встановлювали порядок розрахунку об`ємної витрати газу з пошкодженого газопроводу, таким чином неможливо в інший спосіб визначити об`ємні витрати газу з пошкодженого газопроводу.

Документи, надані позивачем на підтвердження витрат по усуненню аварійної ситуації, складені позивачем в односторонньому порядку та за відсутності представників відповідача, не є узгодженими між сторонами, а отже вони не є належними та допустимими доказами протиправності поведінки відповідача.

Товариство зазначає, що документи, які підтверджують вину відповідача 1 складались не тільки позивачем, але й представниками Новоайдарського відділу поліції ГУНП в Луганській області. Також телефонний дзвінок до аварійно- диспетчерської служби надійшов від працівника Новоайдарського лісо-мисливського господарства Чумак М. М. згідно копії заявки про аварійну ситуацію № 9 від 09.01.2019 р., яка була додана до позовної заяви. Також згідно копії Акту технічного обстеження від 09.01.2019 р., доданого до позову, пошкодження газопроводу водієм автомобіля КРАЗ Збройних сил України д/н НОМЕР_2 Відповідача 1 підтверджується представником Новоайдарської РДА Т. Новіковою.

В матеріалах справи відсутні докази зі сторони позивача, які підтверджують виїзд слюсарів, автомобілів, доказів відключення та пуску газу, наряди-допуска на проведення газонебезпечних робіт, схеми із зазначенням місця роботи, що свідчить про неможливість доведення та обґрунтування вказаної позивачем суми відшкодування.

Позивач зазначає, що виїзд електрогазозварника, слюсарів, водіїв, автомобілів, та відключення постачання газу абонентам підтверджується копією заявки про аварійну ситуа цію № 9 від 09.01.2019 р., копією повідомлення про аварію, надзвичайну ситуацію (НС) на підприємствах нафтогазового комплексу від 09.01.2019 р., копією Акту виконаних робіт з лі квідації аварії основних засобів власними силами від 10.01.2019 року. Надання нарядів-допусків при виїзді ремонтної бригади не здійснювалось, оскільки згідно п. 8.15. Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 р. № 285 «Про затвердження Правил безпеки систем газопостачання» роботи з локалізації і ліквідації аварій проводяться без наряду-допуску та до усунення прямої загрози життю людей і пошкодженню матеріальних цінностей.

Після усунення загрози роботи з приведення газопроводів і газового обладнання в техні чно справний стан повинні проводитися за нарядом-допуском, якщо аварія від початку до кінця ліквідується аварійною службою, складання наряду- допуску не вимагається, але наряд-допуск був виданий після усунення загрози життю людей і пошкодженню матеріальних цінностей 10.01.2019 року, для закінчення робіт з ліквідації наслідків аварії (в матеріалах справи).

В матеріалах справи відсутні дані про створення комісії у складі представників позивача та відповідача на місці події та не було проведено технічне розслідування обставин та причин наїзду, не було складено Акт огляду місця події, що в результаті викликає сумніви щодо достовірності наданої позивачем інформації щодо наїзду, обсягу газу, що витік та виконаних робіт по усуненню поломки.

Позивачем не доведено, що витік газу відбувався саме протягом 40 хвилин та інші вихідні дані, які використовувались при розрахунку втрат природного газу.

Оскільки витікання газу є суттєвою обставиною, що впливає на визначення розміру шкоди, проведений позивачем розрахунок є необґрунтованим.

Не було вказано/доведено, що наземний газопровід (газова труба), на яку відбувся наїзд, не була пошкоджена/несправна до моменту наїзду на неї у цьому місці, чи в іншому, що однозначно впливає на розрахунок витоку газу, розмір пошкодження (отвір, через який відбувся витік газу), а також на обсяг виконаних робіт, що у сукупності в свою чергу впливає на визначення розміру спричиненої шкоди та суму, яку позивач просить відшкодувати.

Докази, надані позивачем, містять неточності, вказано, що наземний газопровід середнього тиску діаметром 76 мм. внаслідок наїзду був пошкоджений, тобто відбувся повний розрив газопроводу. Позивач у позовній заяві зазначає, що у газопроводі у місці наїзду утворився невеликий отвір площею 0,0074 м2.
Виходячи із зазначеного вище, позивач наведено неточний опис та характеристику ситуації, що сталася. У документах, наданих Старобільським МРУЕГГ філії ПАТ Луганськгаз, вказано наступне: трудові витрати - планова вартість звіту виробництва за зміну - кількість осіб, які залучалися до виконання робіт по ліквідації наслідків наїзду - 6 (шість) осіб, що суперечить, за позицією відповідача, поясненням свідків - військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , які зазначають, що всього на місце прориву газопроводу залучалося 4 (чотири) особи.

Особливістю правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є необхідність наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія та наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою.

Оскільки в діях водія КрАЗ - 255 не вбачається ознак протиправної дії (відсутній склад адміністративного правопорушення), що підтверджується Висновком за результатами розгляду звернення начальника Новоайдарівського ВП ҐУНГІ в Луганській області від 11.01.2019 року та листом Новоайдарівського ВП ГУНП в Луганській області від 22.02.2019 року, вина відповідача виключається.

Відповідно до фотографії місця події 09.01.2019 року (вул. Коваленка, 4, смт. Новоайдар, Луганської області) проїжджа частина була вкрита сніговим покривом, про що свідчить інформація, надана Луганським обласним центром з гідрометрології від 31.05.2019 вих. № 29-03-14/690 (вх. № 291 від 31.05.2019). Роботи по розчищенню снігу на цій частині дороги не проводилися, що підтверджується листом директора КП Новоайдарське СКП від 30.05.2019 року вих. № 97 (вх. № 290 від 31.05.2019 року), оскільки за це відповідають власники/керівництво цих територій.

При дослідженні місця події, жодних відповідних постійних або тимчасових обмежувальних / попереджувальних - знаків), які б попереджали про обмеження руху транспортних засобів або їх габарити (зокрема висоту), що проїжджає під газопроводом у цьому місці не виявлено. Вказані вище знаки були відсутні поблизу місця проїзду під газопроводом, що передбачає відсутність можливості виникнення аварійно небезпечної ситуації у цьому місці, а отже водій КрАЗ не був попереджений та не міг знати про можливу небезпеку під час проїзду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позивачем протиправності у діях відповідача (умисного заподіяння шкоди власності позивача), а також розміру заподіяної відповідачем шкоди.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Виходячи з правил ч. 4 ст. 11 ГПК України, апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа Серявін та інші проти України (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 , серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №913/95/20.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №913/95/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №913/95/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз".

3. Матеріали справи №913/95/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська