ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р. Справа№ 910/10760/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участі представників сторін

від позивача : Радченко О.П., Потапенко С.В.;

від відповідача 1 : Білецька В.І.;

від відповідача 2: не прибув;

від третьої особи 1: не прибув;

від третьої особи 2: не прибув;

від третьої особи 3: не прибув;

від третьої особи 4: не прибув;

від третьої особи 5: не прибув,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 року (повний текст ухвали складено та підписано 14.09.2021 року)

у справі №910/10760/20 (суддя Щербакова С.О.)

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія"

2) Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів:

1) Компанія "ДІКЕЙЕКС ЛТД"

2) ОСОБА_2

3) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко Ірина Олександрівна

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2:

1) ОСОБА_3

2) ОСОБА_4

про визнання недійсним рішення та скасування реєстраційних записів,-

Встановив

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" (далі - відповідач 1) та Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" (далі - відповідач 2), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Компанія "ДІКЕЙЕКС ЛТД" (далі - третя особа 1), ОСОБА_2 (далі - третя особа 2), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко Ірина Олександрівна (далі - третя особа 3), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2: ОСОБА_3 (далі - третя особа 4) та ОСОБА_4 (далі - третя особа 5) про визнання недійсними письмових рішень Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" оформлене 29.03.2020 року стосовно продажу частки у сумі 20 000, 00 грн, що дорівнює 100 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія"; скасування реєстраційного запису від 13.04.2020 року № 0026776, внесений приватним нотаріусом Тишко Іриною Олександрівною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну складу або інформації про засновників; скасування реєстраційного запису від 14.04.2020 року № 1026776, внесений приватним нотаріусом Тишко Іриною Олександрівною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну скороченого найменування, зміну органу управління, інші зміни, зміна складу або інформації про засновників.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 року провадження у справі №910/10760/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" та Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Компанія "ДІКЕЙЕКС ЛТД", ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко Ірина Олександрівна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення та скасування реєстраційних записів - закрито на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 року у справі №910/10760/20 та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, не застосував до спірних правовідносин правову позицію Великої палати Верховного Суду викладену, зокрема, у постанові від 29.05.2019 року у справі № 826/9341/17.

Водночас, за твердженням скаржника, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 27.03.2019 року у справі №757/39672/17-ц.

Крім того, скаржник вказав, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В тексті ухвало читко зазначено «Справа підсудна Господарському суду міста Києва та підлягає одноособовому розгляду в порядку загального позовного провадження». Відтак за твердженням скаржника, питання підсудності вже знайшло своє процесуальне вирішення.

При цьому, скаржник зазначив, що зважаючи на доводи останнього щодо порушення його інтересів як фактичного власника акцій Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД", яка до внесення відповідних реєстраційних записів була засновником та власником Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія", скаржник вважає, що спір стосується питань управління товариством.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 року у справі № 910/10760/20 своєю ухвалою від 11.10.221 року.

01.11.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 року залишити без змін.

Крім того, представник відповідача 1 у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив що ОСОБА_1 (позивач) не має статусу ні учасника, ні колишнього учасника товариства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія", тому вона не наділена будь-якими корпоративними правами щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія", зареєстрованого на території України.

Також, представник відповідача 1 наголосив, що позов містить тільки позовні вимоги, які заявлені до Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" (країна резиденства: Республіка Кіпр) про визнання недійсними її рішення про продаж частки.

Водночас, за твердженням відповідача 1 позовна вимога про визнання недійсними письмових рішень Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" - це вимога, яка не виникла з корпоративних відносин у спорі між учасником (вибувшим учасником) та товариством, тому вона не підсудна Господарському суду міста Києва.

02.11.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від третьої особи 1 надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу та відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 року відкладено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 року у справі №910/10760/20 на 23.11.2021 року на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Представники позивача 23.11.2021 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати.

Представник відповідача-1 23.11.2021 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити - без змін.

Представники відповідачів 2, 3 та третіх осіб у судове засідання 23.11.2021 року не прибули. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 року.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників відповідачів 2, 3 та третіх осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Частиною 6 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України, при розгляді справ, що виникають із корпоративних відносин, суд повинен з`ясувати, якими нормами матеріального права регулюються відповідні відносини, і на основі цих норм вирішувати справу. При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Так, предметом позову у даній справі є наступні вимоги:

- визнати недійсними письмові рішення Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" оформлене 29.03.2020 року стосовно продажу частки у сумі 20 000, 00 грн, що дорівнює 100 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія";

- скасувати реєстраційний запис від 13.04.2020 року № 0026776, внесений приватним нотаріусом Тишко Іриною Олександрівною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну складу або інформації про засновників;

- скасувати реєстраційний запис від 14.04.2020 року № 1026776, внесений приватним нотаріусом Тишко Іриною Олександрівною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну скороченого найменування, зміну органу управління, інші зміни, зміна складу або інформації про засновників.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням прав позивача, як кінцевого бенефіціарного власника активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" на володіння та користування активами товариства, впливу на формування складу, а також права на вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності товариства.

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, зміст заявлених позовних вимог та їх обгрунтування, свідчить, що позов ОСОБА_1 заявлено саме до Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД", оскільки оскаржується рішення вказаної юридичної особи та, відповідно, похідні від цієї вимоги про скасування реєстраційних дій.

Тобто, фактично предметом розгляду в суді є спір між ОСОБА_1 , яка є учасником нерезидента - Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" та юридичною особою нерезидентом - Компанією «Залікс Холдінгс ЛТД» (Республіка Кіпр) про оскарження прийнятих цією Компанією на території Кіпру і за законодавством Кіпру рішень щодо продажу належного цій компанії майна (частки у Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна компанія»).

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що частка у розмірі 20 000,00 грн (становить 100% від загального розмітку статурного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна компанія»), була відчужена на користь Компанії "ДІКЕЙЕКС ЛТД" (третя особа 1).

На дату прийняття оскаржуваного рішення, частка перебувала у власності Компанії «Залікс Холдінгс ЛТД» та нею була відчужена на користь Компанії "ДІКЕЙЕКС ЛТД".

Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, між Компанією «Залікс Холдінгс ЛТД» (продавець) та Компанією "ДІКЕЙЕКС ЛТД" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу частки щодо об`єкту продажу - частки у розмірі 20 000,00 грн, що як було зазначено вище становить 100% від загального розмітку статурного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна компанія».

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, Компанія "Залікс Холдінгс ЛТД" є нерезидентом, місцезнаходженням якої є: Киріаку Матсі, 10, Ліліана Білдінг, 2-й поверх, кв./офіс 203, Агіой Омоголітес, 1082, Нікосія, Кіпр.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи. Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави. За відсутності таких умов або якщо їх неможливо встановити, застосовується право держави, у якій знаходиться виконавчий орган управління юридичної особи.

Згідно ст. 26 Закону України «Про міжнародне приватне право» цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що особистим законом Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" (відповідач 2) є матеріальне право Республіки Кіпр.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки, особистим законом Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" (відповідач 2) є право Республіки Кіпр, посадові особи відповідача 2 (директора, секретарі) та інші особи (в тому числі її акціонери) у внутрішніх взаємовідносинах між собою діють в рамках засновницьких документів юридичної особи (Статуту, Засновницького договору, Протоколів та Сертифікатів) та законодавства Республіки Кіпр (як матеріального, так і процесуального), то, відповідно, будь-які спори між акціонерами такої юридичної особи - резидента Кіпру та самою юридичною особою або її посадовими особами підлягають вирішенню відповідно до матеріального права Республіки Кіпр.

Крім того, колегія суддів відзначає, що Законом України "Про міжнародне приватне право" не передбачена можливість судів України приймати до свого провадження і розглядати спори між іноземними юридичними особами та їх акціонерами (учасниками, засновниками), що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності таких юридичних осіб, а позивачем не надано суду угоду (договір), укладену між позивачем та відповідачем 2 про підсудність такої справи судам України.

За таких обставин, оскільки позивач, є акціонером саме Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" та ним оскаржується рішення вказаної юридичної особи, яка є нерезидентом, та таке рішення прийняте на території Республіки Кіпр, враховуючи що спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом) розглядаються за місцезнаходженням юридичної особи, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що спір в цій частині підлягає вирішенню за законодавством Республіки Кіпр.

При цьому, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В тексті ухвало читко зазначено «Справа підсудна Господарському суду міста Києва та підлягає одноособовому розгляду в порядку загального позовного провадження». Відтак за твердженням скаржника, питання підсудності вже знайшло своє процесуальне вирішення, як безпідставне та таке, що спростовується висновками суду.

Щодо позовних вимог про скасування реєстраційних записів від 13.04.2020 року № 0026776, внесених приватним нотаріусом Тишко Іриною Олександрівною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну складу або інформації про засновників; скасування реєстраційного запису від 14.04.2020 року № 1026776, внесеного приватним нотаріусом Тишко Іриною Олександрівною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну скороченого найменування, зміну органу управління, інші зміни, зміна складу або інформації про засновників, колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи ТОВ "Енергетично-інвестиційна компанія" відповідні записи внесені приватним нотаріусом, в тому числі, на підставі письмового рішення Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" від 29.03.2020 року, тобто вищевказані вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсними письмових рішень Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" оформлених 29.03.2020 року стосовно продажу частки у сумі 20 000, 00 грн, що дорівнює 100 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія".

При цьому, колегія суддів відзначає, що ОСОБА_1 була кінцевим бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи ТОВ "Енергетично-інвестиційна компанія", через опосередковане володіння 49 % акцій в Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД".

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Тобто, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Справи, що виникають з корпоративних відносин - це, по-перше, спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), по-друге, спори між учасниками (засновниками, акціонерами) господарського товариства, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства та ґрунтуються на корпоративних правах, тобто на правах і правомочностях особи, передбачених законом і статутними документами, у зв`язку з наявністю у цієї особи частини в статутному фонді (майні) господарського товариства.

Згідно ст. 167 Господарського кодексу України ознаками корпоративних прав є те, що суб`єктом цих прав є особа, яка має частку в статутному фонді (майні) товариства та набула правомочностей, передбачених законом та статутом товариства (організаційних та майнових).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 757/39672/17-ц та правомірно зазначена судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Як було встановлено вище, та не заперечується скаржником, єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" є Компанія "Залікс Холдінгс ЛТД", позивач, в свою чергу, є кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія", оскільки володіє 49 % акцій в Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД".

Тобто, позивач не є ані учасником (засновником, акціонером, членом), ані колишнім учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія".

Проте, Господарським процесуальним кодексом України не передбачено розгляд спорів у справах, що виникають між юридичною особою та її бенефіціарними власниками.

З урахуванням наведених норм матеріального та процесуального права правовідносини, які виникли між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" у справі, не є корпоративними.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що даний спір стосується питань управління товариством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що справа в частині Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а належить до юрисдикції загальних судів.

При цьому, колегія суддів відзначає, що позивач звертаючись до суду з позовною заявою про визнання недійсним рішення та скасування реєстраційних записів не виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо визнання змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Стаття 162 Господарського процесуального кодексу України встановлює вимоги до форми та змісту позовної заяви, критеріям якої має відповідати позовна заява.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів України та підлягає розгляду в частині вимог до Компанії "Залікс Холдінгс ЛТД" за законодавством Республіки Кіпр, а в частині Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" за правилами цивільного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

- зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

- повернення заяви або скарги;

- відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

- залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

- закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", враховуючи те, що клопотання про повернення сплаченої суми судового збору позивачем не заявлено, суд першої інстанції правомірно не здійснив повернення судового збору.

Посилання скаржника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 29.05.2019 року у справі № 826/9341/17 є неприйнятними з огляду на те, що таку постанову прийнято Великою Палатою Верховного Суду з огляду на іншу фактично-доказову базу у відповідній справі, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших встановлених обставин, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідне судове рішення, зокрема, у справі №836/9341/17 спір має публічно-правовий характер.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача 1 викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 року у справі №910/10760/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 року у справі №910/10760/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/10760/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 06.12.2021 року.