УХВАЛА

23 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 911/115/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Бізнес-Центр"

на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 (суддя Кошик А. Ю.)

і постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 (головуючий суддя Яковлєв М. Л., судді Куксов В. В., Шаптала Є. Ю.)

у справі № 911/115/19

за позовом Макарівської селищної ради

до Приватного підприємства "Бізнес-Центр"

про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення 147 674,11 грн,

(уповноважені представники сторін у судове засідання не з`явилися)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2019 року Макарівська селищна рада (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Бізнес-Центр" (далі - відповідач, ПП "Бізнес-Центр") про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.06.2004 та стягненням 147 674,11 грн заборгованості з орендної плати.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині обов`язку щомісячної сплати орендної плати.

3. Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що: Товариством з обмеженою відповідальністю "Валтекс" (далі - ТОВ "Валтекс"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Багратіон - М" (ТОВ "Багратіон - М") протиправно захоплено орендовану відповідачем земельну ділянку, потрапити на територію земельної ділянки працівники ПП "Бізнес-Центр" не можуть; заборона доступу ПП "Бізнес - Центр" (орендарю) на територію орендованої земельної ділянки зі сторони ТОВ "Валтекс" та найнятої ним охоронної фірми - ТОВ "Багратіон - М", відбувалась з мовчазної згоди та пасивно-споглядацької позиції самого позивача - Макарівської селищної ради, як орендодавця вказаної земельної ділянки, яка сама односторонньо порушила умови договору оренди, виявившись зацікавленою особою у її односторонньому вилученні у законного орендаря і передачі іншій зацікавленій особі - ТОВ "Валтекс"; відсутні підстави для сплати орендних платежів за період, коли відповідач не мав змоги користуватись орендованою земельною ділянкою і саме орендодавець мав забезпечити можливість користуватись земельною ділянкою.

4. У суді апеляційної інстанції, відповідач також наголошував на тому, що Макарівська селищна рада у липні 2015 року неправомірно зареєструвала за собою право власності на спірну земельну ділянку, за умови наявності договору оренди з відповідачем, що укладений у 2004 році; позивач у липні 2018 року неправомірно виготовив технічну документацію із землеустрою земельної ділянки, площею 2,4787 га, із кадастровим номером :01:013:0025, що перебуває в оренді відповідача (яку до матеріалів справи не долучено); на земельній ділянці перебувають недобудовані об`єкти нерухомого майна, що належать відповідачу, а тому останній вважає, що на підставі ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) має право на оренду земельної ділянки; позивач безпідставно ухиляється від вирішення питання про поділ земельної ділянки в межах користування ТОВ "Валтекс" та ПП "Бізнес-Центр"; позивач не надав доказів на підтвердження правонаступництва - переходу прав та обов`язків Макарівської селищної ради Київської області до Макарівської об`єднаної територіальної громади, а також доказів повноваження керівника на підтвердження самопредставництва в розумінні господарського процесуального законодавства.

Короткий зміст судових рішень

5. Рішенням Господарського суду Київської області від 26.01.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021, позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Розірвано договір оренди земельної ділянки від 01.06.2004, укладений між Макарівською селищною радою і ПП "Бізнес-Центр". Стягнуто з ПП "Бізнес-Центр" на користь Макарівської селищної ради 147 674,11 грн заборгованості зі сплати орендної плати за землю та 3 977,12 грн витрат зі сплати судового збору.

6. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, дійшов висновку про правомірність стягнення боргу та розірвання договору, беручи до уваги те, що систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою є істотним порушенням прав орендодавця за договором оренди, внаслідок чого орендодавець значною мірою позбавляється своєчасно сплачених орендних платежів, на які він розраховував при укладенні договору.

7. Стосовно заперечень відповідача проти задоволення позовних вимог, які ґрунтуються на тому, що через неправомірні дії / бездіяльність позивача я к орендодавця та інших осіб відповідач у наведений у позові період (з жовтня 2015 року по червень 2018 року) не міг користуватися орендованою земельною ділянкою, судами не встановлено обставин, які є поважними причинами для звільнення відповідача від сплати орендних платежів (зокрема, порушень умов договору оренди зі сторони орендодавця, які б призвели до неможливості використання земельної ділянки, а порушення зі сторони інших осіб є предметом окремого спору і не підлягають дослідженню в межах розгляду цієї справи). Суди зазначили, що саме орендар не вжив усіх необхідних і залежних від нього заходів щодо відновлення і захисту свого права користування земельною ділянкою, тому неможливість такого користування була спричинена саме його бездіяльністю та безпідставним перекладанням відповідальності на орендодавця.

8. Суд апеляційної інстанції також відхилив доводи відповідача, викладені у пункті 4 цієї ухвали, зазначивши, що Макарівська селищна рада як власник землі мала право на реєстрацію за собою права власності на земельну ділянку, що жодним чином не порушує права орендаря; Макарівська об`єднана територіальна громада утворилась у відповідності з приписами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; Макарівський селищний голова наділений повноваженнями самопредставництва; обставини щодо розміщення на земельній ділянці недобудованих об`єктів, які належать відповідачу, можуть бути предметом іншого позову, ініційованого останнім.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить рішення і постанову скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

10. Скаржник не погоджується з висновками судів щодо відсутності вини у діях позивача з протиправного захоплення іншими особами орендованої земельної ділянки та неможливості її використання відповідачем, посилається на порушення судами приписів п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 8, ч. 1 ст.9, ст. 19, ч. 3 ст. 129, Конституції України, ст.ст. 2, 11, 13, 42, 46, 73 - 81, 86, 91, 96, 97, 182, 183, 209, 210, 236, 237, 238, 269, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

11. З питання порушення приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідач зазначає про неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц.

12. Скаржник також посилається на постанову Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/13129/17 в частині висновків щодо площі земельної ділянки, яка передається в оренду для обслуговування нерухомого майна.

13. В частині висновків судів щодо повноважень представників Макарівської селищної ради, Макарівської об`єднаної територіальної громади у справі, скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 07.09.2019 у справі № 910/3826/19, від 04.12.2019 у справі № 826/5500/18, ухвалах від 11.02.2020 у справі № 260/988/19, від 03.02.2020 у справі № 160/6823/19, від 12.02.2020 у справі № 160/2199/19, від 07.02.2020 у справі № 17/495-08, від 20.01.2020 у справі№ 910/3245/19, від 21.01.2020 у справі № 924/440/19.

14. Також скаржник у касаційній скарзі викладає обставини щодо кримінального провадження стосовно вчинення самоправних дій відносно ПП "Бізнес-Центр" за статтею 356 КК України в редакції Закону України від 01.09.2001.

15. На виконання вимог ч.ч.1, 2 ст. 287, ч.2 ст. 290 ГПК України скаржник посилається на постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 689/26/17, від 26.04.2018 у справі № 927/762/17, від 26.06.2018 у справі № 906/989/17, від 27.06.2018 у справі № 902/889/16.

16. У питанні застосування приписів ст.ст. 156, 157 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) скаржник посилається на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 20.05.2014 у справі № 64/366-10, від 18.05.2016 у справі № 922/51/15.

17. У контексті застосування приписів ч. 2 ст. 651 ЦК України скаржник посилається на висновки, викладені у постанові від 13.02.2018 у справі № 925/1074/17.

18. Зазначаючи про неукладення Макарівською селищною радою нового договору оренди (суборенди) спірної земельної ділянки з фактичним її користувачем, скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 10.04.2019 у справі № 587/2135/16-ц, від 01.03.2018 у справі № 908/546/17.

19. Скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення прийняті в умовах конфлікту інтересів і посилається на постанову Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 442/730/17.

20. ПП "Бізнес-Центр" посилається на порушення судом приписів ч.6 ст. 81 ГПК України, зазначає, що ним 04.06.2020 було подано клопотання про витребування доказів, яке не було вирішене судом, а також зазначає, що суд проігнорував заявлені представником відповідача в судових засіданнях 19.01.2021 і 26.01.2021 клопотання про огляд відеодоказів.

21. Також скаржник посилається на правові позиції Верховного Суду щодо права користування земельною ділянкою у разі відчуження нерухомого майна, розташованого на ній, викладені у постановах від 25.02.2020 у справі № 922/510/19, від 10.04.2018 у справі № 915/672/17.

Позиція інших учасників справи

22. Макарівська селищна рада подала відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими. У відзиві позивач повністю підтримує висновки судів попередніх інстанцій, просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

23. 01.06.2004 Макарівська селищна рада як орендодавець і ПП "Бізнес-Центр" як орендар уклали договір оренди земельної ділянки (далі - Договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,479 га під будівництво та обслуговування цеху з виробництва взуття та будівельних матеріалів, яка знаходиться за адресою: селище Макарів, вулиця Богдана Хмельницького, 66.

24. Відповідно до п. 2.2 Договір оренди укладено на 49 років, починаючи з моменту реєстрації.

25. Договір оренди земельної ділянки зареєстровано Київською регіональною філією Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" за № 006 від 02.07.2004.

26. Земельна ділянка передана орендарю за актом прийому-передачі від 02.07.2004.

27. Згідно з рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3329/13, яке набрало законної сили 27.03.2014, до Договору оренди внесені зміни, а саме:

- абзац 4 пункту 1 викладено в такій редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 648 535 (один мільйон шістсот сорок вісім тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн 00 коп.";

- пункт 2.3 викладено в наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 49 456 (сорок дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн 05 коп. в рік (без врахування ПДВ) на поточний рахунок орендодавця. Сплата орендної плати провадиться орендарем за базовий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на спеціальний рахунок. Розмір орендної плати щорічно переглядається у випадках і з моменту: зміни умов господарювання, передбачених договором; підвищення цін, тарифів, тощо, в тому числі внаслідок інфляційних процесів; збільшення розмірів ставки земельного податку; збільшення відсоткової ставки орендної плати; зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України. При сталих соціально-економічних і політичних умовах господарювання необхідність і умови корегування розмірів орендної плати сторонами розглядається один раз у 2 роки. Про зміну умов орендної плати сторонами складається додаткова угода сторін".

28. Земельна ділянка, яку орендує ПП "Бізнес-Центр", належить до земель комунальної власності та знаходиться у межах населеного пункту смт Макарів, Макарівського району Київської області.

29. 28.07.2015 Управління Держземагентства у Макарівському районі зареєструвало земельну ділянку у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :01:013:0025.

30. Згідно з пунктом 4.1. Договору оренди орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Натомість, згідно з п. 4.2 Договору оренди орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату.

31. За даними відділу бухгалтерського обліку та звітності селищної ради станом на 01.12.2018 заборгованість ПП "Бізнес-Центр" з орендної плати за Договором оренди становить 147 674,11 грн.

32. Вказана обставина підтверджується копією службової записки начальника відділу - головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Макарівської селищної ради Куранди Л. А. з розрахунком заборгованості.

33. Згідно з листом Макарівського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 07.06.2018 № 140710/10-08, орендар з жовтня 2015 року по червень 2018 року не сплачує орендну плату.

34. 23.06.2018 позивач направив відповідачу претензію (лист від 22.06.2018 року № 702) з вимогою невідкладно перерахувати Макарівській селищній раді заборгованість з орендної плати, що утворилася станом на 22.06.2018. Орендар відповіді на претензію не надав.

35. З огляду на істотне порушення умов Договору оренди - несплату орендної плати за тривалий період, позивач звернувся до суду за захистом прав з вимогами про розірвання Договору оренди та стягнення 147 674,11 грн заборгованості з орендної плати.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

36. Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

37. Відповідно до частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

38. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований апеляційним судом у судовому рішенні, яке оскаржується.

39. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

40. Предметом розгляду цієї справи є вимоги Макарівської селищної ради про розірвання Договору оренди з підстав систематичного неналежного виконання орендарем умов спірного договору оренди землі щодо сплати орендної плати.

41. Вирішуючи цей спір, суди досліджували обставини як щодо наявності/відсутності факту порушення відповідачем умов договору оренди землі у виді систематичного невнесення орендної плати, так і щодо наявності/відсутності критерію істотності цього порушення договорів у розумінні частини 2 статті 651 ЦК України.

42. Суди задовольнили позовні вимоги з огляду на встановлені у справі обставини наявності підстав для розірвання Договору оренди у зв`язку з несплатою відповідачем орендних платежів за період з жовтня 2015 по червень 2018 у сумі 147 674,11 грн, що в свою чергу є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти.

43. Натомість у справі № 910/13129/17 предметом дослідження було рішення міської ради щодо передачі в оренду на позаконкурентних засадах земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівель транспортної інфраструктури (об`єктів дорожнього сервісу).

44. У справі № 689/26/17 предметом розгляду були вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, визнання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку недійсним та досліджувалося питання розміру земельної ділянки достатнього для розміщення й обслуговування будинку (присадибної земельної ділянки) набутого позивачкою у власність.

45. У справі № 927/762/17 товариство звернулося до ради з вимогою про розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з істотною зміною обставин, оскільки товариство не могло передбачити, що після його укладення істотно збільшиться в рази витрати на виробництво цукру, істотно зменшаться об`єми сировини для виробництва і, у зв`язку з цим, не отримання товариством прибутку та збитковість виробництва, проведення консервації технологічного обладнання цукрового виробництва та, як наслідок, фактичне не використання орендованої за договором земельної ділянки у підприємницькій (господарській) діяльності позивача. Верховний Суд у наведеній справі скасував судові рішення і ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, вказавши на відсутність чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України при істотній зміні обставин, оскільки наведені позивачем підстави для розірвання договору є власним комерційним ризиком особи, яка здійснює підприємницьку діяльність. Разом з тим, предметом регулювання позовних вимог у справі яка переглядається є приписи ч.2 ст. 651 ЦК України (істотне порушення умов договору), що свідчить про відмінне правове регулювання у цих двох справах.

46. У справі № 906/989/17 предметом розгляду була вимога про зобов`язання звільнення земельної ділянки. Суди, з урахуванням приписів статті 377 ЦК України, статті 120 ЗК України, відмовили у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідач як власник майна, розміщеного на земельній ділянці, має право на частину цієї ділянки, на якій його майно розміщене.

47. У справі № 902/889/16 суди відмовили у задоволенні позовних вимог про звільнення за власний рахунок самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом демонтажу розташованої на ній тимчасової споруди, вказавши, що заявлені позивачем вимоги спрямовані та безпосередньо стосуються, у тому числі, позбавлення відповідача права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки, фактично йдеться про припинення права власності відповідача шляхом знесення розташованого на ній об`єкта нерухомості, право власності на який оформлено у встановленому законом порядку, що суперечить положенням Конституції України та приписам законодавства, яке регулює відповідні правовідносини власності в Україні.

48. У справі яка переглядається відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, наголошував на тому, що на спірній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, яке належить ТОВ "Валтекс", а питання щодо набуття відповідачем прав на земельну ділянку у зв`язку з набуттям прав на нерухоме майно на такій земельній ділянці, за висновком судів (який не спростовується у передбаченому процесуальним законом порядку скаржником) може бути предметом окремого позову, заявленого відповідачем, що свідчить про неподібність правовідносин у наведених справах № 906/989/17, № 902/889/16 та у справі, яка переглядається.

49. У справі № 925/1074/17 предметом розгляду були вимоги про розірвання договору оренди землі та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку міській раді, на підставі статей 93, 124, 141 ЗК України та статті 24, 32, 34 Закону України "Про оренду землі" з огляду на систематичну несплату відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, внаслідок чого перед бюджетом у суб`єкта господарювання виник борг. Верховний Суд у постанові від 13.02.2018, з огляду на встановлені обставини стосовно того, що на час розгляду справи заборгованість відповідача з орендної плати відсутня, орендодавець за спірним договором оренди землі заперечує проти розірвання цього договору та вважає, що у випадку його розірвання будуть порушені інтереси територіальної громади, погодився з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову прокурора, оскільки у даному випадку позивачем не доведено наявність поряд з істотним порушенням договору реальної шкоди, завданої другій стороні договору, за якої ця сторона позбавлена можливості отримати очікуване при укладенні договору. Враховуючи встановлені фактичні обставини у справі яка переглядається (щодо наявності заборгованості відповідача за Договором оренди за три роки, що також не заперечується самим відповідачем), а також висновки судів щодо істотності порушення відповідачем умов Договору оренди у зв`язку з чим позивач значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладені договору, правовідносини у цій справі та у наведеній справі № 925/1074/17 не є подібними.

50. У справі № 587/2135/16-ц предметом розгляду були вимоги про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. У наведеній справі досліджувалося питання укладення договору оренди земельної ділянки за наявності чинного договору оренди з іншим орендарем; Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац 4 частини 2 статті 24 Закону України "Про оренду землі"); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою. Суд зазначає, що висновок у наведеній скаржником постанові від 10.04.2019 у справі № 587/2135/16-ц був конкретизований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 по справі № 610/1030/18-ц. Разом з тим, предмет розгляду у справі, яка переглядається, не пов`язаний з укладенням договору оренди за наявності чинного договору оренди з іншим орендарем, що свідчить про неподібність правовідносин у справі № 587/2135/16-ц і у справі № 911/115/19.

51. У справі № 908/546/17 предметом дослідження були вимоги про визнання договору спільної діяльності недійсним та повернення земельної ділянки. У наведеній справі досліджувалося питання правомірності договору про спільну діяльність. Верховний Суд у постанові від 01.03.2018 погодився з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач-2 фактично передав відповідачу-1 земельну ділянку, що знаходиться в його користуванні на підставі договору оренди, без рішення (погодження) відповідного органу місцевого самоврядування, а відтак спірний договір було укладено з порушеннями встановленого законодавством порядку при відсутності передбачених положеннями Закону України "Про оренду землі" істотних умов.

52. У справі № 922/510/19 предметом розгляду були вимоги про розірвання договору оренди землі та звільнення земельної ділянки. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25.02.2020 у наведеній справі у контексті доводів щодо зміни власника нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, пов`язані зі встановленими обставин про те, що фактичним орендарем земельної ділянки, на якій розташовано належне на праві власності нерухоме майно, а відтак і стороною договору оренду є фізична особа, у зв`язку з чин наведена справа не підлягає вирішенню судом господарської юрисдикції.

53. У справі № 915/672/17 предметом розгляду були вимоги про розірвання договору оренди землі з підстав зміни власника майна, яке розміщено на орендованій за договором земельній ділянці. Верховний Суд у постанові від 10.04.2018 погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, вказавши, що відчуження об`єкта нерухомості, що знаходиться на орендованій земельній ділянці не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником, оскільки такий договір припиняється щодо останнього, однак діє на тих самих умовах щодо особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема із сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Підставою для розірвання Договору оренди, у справі яка переглядається, позивач визначив неналежне виконанням відповідачем умов договору в частині обов`язку щомісячної сплати орендної плати, а не зміну власника нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, що свідчить про відмінну фактично-доказову базу і матеріально-правове регулювання правовідносин у цих двох справах.

54. Ураховуючи предмет і підстави заявлених позовних вимог, а також матеріально-правове регулювання спірних правовідносин, відсутні підстави стверджувати про подібність правовідносин у справах, наведених у пунктах 43 - 53 цієї ухвали, та у справі яка переглядається та, відповідно, відсутні підстави стверджувати про застосування судами норм матеріального права щодо суті заявлених позовних вимог без врахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.

55. Стосовно доводів скаржника, викладених у пунктах 11, 16, 19 цієї ухвали, Суд зазначає, що предметом дослідження у справі № 686/20582/19-ц були вимоги про визначення місця проживання дитини; предметом дослідження у справі № 64/366-10 були вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки; у справі № 922/51/15 предметом дослідження були вимоги про стягнення на підставі статті 1214 ЦК України коштів, отриманих від використання земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів на неї; у справі № 442/730/17 досліджувалося питання виключної правової проблеми щодо застосування положень статей 35, 67 Закону України "Про боротьбу з корупцією" з метою визначення підстав для скасування рішення колегіального органу (місцевої ради), як наслідок вчинення корупційного правопорушення одним з його членів (депутатом). Суд зазначає, що правовідносини у наведених справах очевидно не є подібними до правовідносин у справі, яка переглядається, а тому відсутні підстави стверджувати про помилкове неврахування судом апеляційної інстанції відповідних висновків. Окрім того, посилання скаржника у касаційній скарзі на вказані справи містять декларативний характер, без належного обґрунтування у чому полягає подібність правовідносин у наведених справах зі справою, яка переглядається, а також яким чином та яку норму права в контексті спірних правовідносин судом апеляційної інстанції застосовано без врахування відповідних висновків.

56. Стосовно доводів скаржника, викладених у пункті 13 цієї ухвали, Суд зазначає таке.

57. Суд апеляційної інстанції відхилив посилання відповідача на відсутність доказів на підтвердження самопредставництва позивача у справі, встановивши наявність відповідних повноважень у голови Макарівської селищної ради - Токара В. Я.

58. На спростування наведених висновків скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 07.09.2019 у справі № 910/3826/19 де досліджувалося питання залишення без розгляду апеляційної скарги, до якої не додано доказів на підтвердження повноважень директора і Верховний Суд дійшов висновку, що таку апеляційну скаргу необхідно спочатку залишити без руху, та на постанову від 04.12.2019 у справі № 826/5500/18, де досліджувалося питання засвідчення довіреності представником юридичної особи.

59. Висновки у наведених постановах щодо питання застосування норм процесуального права ухвалені за неподібних обставин та взагалі не стосуються питання самопредставництва органу місцевого самоврядування, а наведені скаржником ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги (справи № 260/988/19, № 160/6823/19, № 160/2199/19, № 910/3245/19) / залишення касаційної скарги без руху (справа № 17/495-08) / залишення без розгляду клопотання про відеоконференцію (справа № 924/440/19) не є тими судовими рішеннями, в розумінні приписів статті 287 ГПК України, якими скаржник повинен / може обґрунтувати свою касаційну скаргу, подану на підставі п.1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

60. Касаційна скарга не містить посилань на судові рішення саме у подібних правовідносинах (з урахуванням викладеного у пунктах 37 - 59 цієї ухвали).

61. За таких обставин, не підтвердилася підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

62. Доводи скаржника, викладені у пункті 14 цієї ухвали розглянуті та відхилені судом апеляційної інстанції із посиланням на відповідні обставини справи та приписи законодавства. Висновки суду апеляційної інстанції в цій частині не оскаржуються скаржником з підстав викладених у частині 2 статті 287 ГПК України.

63. Доводи касаційної скарги, викладені у пункті 20 цієї ухвали: (1) не підтверджені матеріалами справи; (2) не обґрунтовані підставами, передбаченими частиною 2 статті 287 ГПК України; (3) не обґрунтовані посиланнями на приписи частини 3 статті 310 ГПК України; (4) не доводять порушення судами норм процесуального права; (5) направлені на переоцінку доказів та обставин справи, що були предметом розгляду та їм була надана належна правова оцінка, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, а тому відхиляються Судом (касаційний розгляд здійснюється в межах, передбачених статтею 300 ГПК України).

64. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

65. Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, а інші підстави касаційного оскарження скаржник не зазначив та не обґрунтовував у поданій касаційній скарзі, Суд на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ПП "Бізнес-Центр" на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 911/115/19.

Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "Бізнес-Центр" на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 911/115/19.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил