номер провадження справи 4/125/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 Справа № 908/1986/21

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Заступника керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Байбулатова, буд. 22) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах

Позивач Новоуспенівська сільська рада Веселівського району Запорізької області (72220, Запорізька область, Веселівський район, с. Новоуспенівка, вул. Шевченка, 19)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка" (72202, Запорізька область, Веселівський район, смт. Веселе, вул.Центральна, буд. 141, прим. 38)

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою шляхом її повернення

Суддя Зінченко Н.Г.

Секретар судового засідання Гасумян М.М.

Представники сторін:

Від прокуратури - Михальчук І.В., посвідчення №059858 від 16.02.2021.

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

09.07.2021 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява №55/1-3367ВИХ-21 від 29.06.2021 (вх. № 2128/08-07/21 від 09.07.2021) заступника керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка" про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою шляхом її повернення.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2021 справу № 908/1986/21 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.08.2021, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.09.2021.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.09.2021 продовжено строк підготовчого провадження до 08.11.2021, підготовче судове засідання відкладено на 04.10.2021.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.10.2021 підготовче провадження у справі №908/1986/21 закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 01.11.2021.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.11.2021 відкладено розгляд справи по суті в судовому засіданні, з повідомленням сторін на 15.11.2021.

15.11.2021 осіб, які беруть участь у справі повідомлено про неможливість проведення судового засідання з розгляду справи, призначеного на 15.11.2021 , у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, та повідомлено, що наступне судове засідання з розгляду справи відбудеться 24.11.2021.

В судовому засіданні 24.11.2021 судом оголошено перерву до 25.11.2021.

У судовому засіданні 25.11.2021 справу розглянуто, прийнято та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В судовому засіданні 25.11.2021 прокурор підтримав позовні вимоги. Заявлені прокурором вимоги ґрунтуються на ст. ст. 13, 14, 131-1, 140, 142, 143 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 387, 388, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 9, 78, 93, 126, 152, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 23, 24 Закону України "Про прокуратуру", на підставі яких прокурор просить позов задовольнити: - визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Запорізької державної адміністрації Запорізької області Лагно Марини Юріївни про державну реєстрацію іншого речового права, індексний номер рішення (номер запису про інше нерухоме майно) - 25698721 від 11.04.2018 про проведення державної реєстрації права орендної земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0001, площею 97,8 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212), та припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0001, площею 97,8 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212;

- зобов`язати ТОВ "Ніка" усунути перешкоди у користуванні належній Новоуспенівській сільській раді Веселівського району Запорізької області земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0001, площею 97,8 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області шляхом повернення Новоуспенівській сільській раді Веселівського району Запорізької області земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0001, площею 97,8 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області.

04.10.2021 господарським судом Запорізької області від Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області засобами електронного поштового зв`язку отримано клопотання про проведення судового розгляду справи за відсутності представника позивача. В зазначеному клопотанні позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначене клопотання судом задоволено.

28.10.2021 господарським судом Запорізької області від представника відповідача отримано заяву про застосування позовної давності у справі №908/1986/21.

В поданій заяві відповідач зазначив, що зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом оскарження є рішення державного реєстратора Запорізької державної адміністрації Запорізької області Лагно Марини Юріївни про державну реєстрацію іншого речового права, індексний номер рішення (номер запису про інше нерухоме майно) - 25698721 від 11.04.2018, в той же час позовна заява направлена до суду 06.07.2021, яка до суду надійшла 09.07.2021, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

15.11.2021 від Заступника керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області надійшли заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, в якій останній просив відмовити відповідачу у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні 24.11.2021, під час розгляду справи по суті, відповідач заперечив проти позовних вимог та просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд зауважує, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.08.2021 про відкриття провадження у справі, сторонам встановлені строки подання письмових заяв по суті спору, зокрема суд встановив відповідачу строк для подання відзиву до 27.08.2021.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ухвалу господарського суду від 09.08.2021 про відкриття провадження у справі відповідач отримав 13.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №504.

Згідно ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 161 ч. 1, 3 передбачено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 194 ГПК України встановлено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 165 ГПК України, визначено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

У встановлений судом строк відзив на адресу суду не надійшов.

Крім того, ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.09.2021 відповідачу запропоновано подати відзив з обґрунтуванням причин поважності не подання у строк встановлений законом, направити всім учасникам справи, докази направлення (фіскальний чек, опис вкладення у цінний лист) надати суду.

Відзив з обґрунтуванням причин поважності не подання у встановлений строк на адресу суду не надійшов.

Відповідачем не подано доказів на підтвердження того, що відзив з поважних причин не був поданий в підготовчому провадженні. Посилання відповідача на укладання договору про надання правової (правничої) допомоги адвокатом (представником відповідача) лише 27.10.2021, судом до уваги не приймається, оскільки відповідно до приписів ч.3 ст.56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, керівник не був позбавлений можливості уповноважити представника діяти від імені підприємства та прийняти участь в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги, що заперечення проти позову мало місце після закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті, суд не приймає заперечення відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та відповідача в попередніх судових засіданнях, суд

УСТАНОВИВ

22.08.2002 на підставі розпорядження голови Веселівської районної державної адміністрації № 192 від 15.08.2002 «Про надання дозволу на підготовку проектів відведення земельних ділянок, надання земель в оренду», між Веселівською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка» (відповідач у справі) укладено договір оренди земельної ділянки № 22 (далі - договір оренди).

Відповідно до розділу 1 договору оренди, Веселівська районна державна адміністрація, на підставі розпорядження голови Веселівської районної державної адміністрації № 192 від 15.08.2002 «Про надання дозволу на підготовку проектів відведення земельних ділянок, надання земель в оренду», передала, а ТОВ «Ніка» прийняла в оренду земельну ділянку загальною площею 97,8 га з кадастровим номером :02:005:0001, з них рілля - 97,8 га, згідно з планом, що є невід`ємною частиною договору у стані, придатному для її цільового призначення.

Земельна ділянка надавалась в оренду з метою сільськогосподарського використання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Місце розташування вказаної земельної ділянки - землі запасу Запорізької сільської ради (КСП «Зоря»).

У пункті 2.1 Договору оренди зазначено, що, земельна ділянка площею 97,8 га передається ТОВ «Ніка» терміном на 5 (п`ять) років.

Вказаний договір зареєстровано у Веселівському районному відділі земельних ресурсів, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів вчинено запис 04.11.2002, реєстраційний номер № 1.

09.09.2005 укладено додаткову угоду до договору оренди, відповідно до умов якої останні внесли зміни до пунктів 2.1, 3.1, 3.2 договору оренди та виклали їх в наступній редакції:

п. 2.1. Договір укладається терміном до 31.12.2010.

п. 3.1. Розмір орендної плати з 01.07.2005 розраховано на 1 рік за загальну площу земельної ділянки - 12 280,45 грн. із розрахунку 1,2 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (1023371 грн.*1,2%).

п. 3.2. Орендна плата вноситься грішми щомісячно рівними частинами від розміру орендної плати незалежно від наслідків господарської діяльності або отриманого прибутку від оренди землі на розрахунковий рахунок Запорізької сільської ради.

Вказана додаткова угода до договору оренди зареєстрована 09.09.2005 у Веселівському РВ Запорізької РФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.08.2007 за № 17.

14.04.2010 укладено додаткову угоду до договору оренди (реєстраційний номер № 03 від 03.06.2010), відповідно до умов якої сторони внесли доповнення, а саме: Веселівська РДА та ТОВ «Ніка» у розділі 2 вказаної угоди зазначили, що договір оренди земельної ділянки № 22 від 22.08.2002 продовжено на 10 років, тобто до 01.01.2019.

Після закінчення строку договору орендар (ТОВ «Ніка») має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар (ТОВ «Ніка») повинен не пізніше 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.2.2 Додаткової угоди від 14.04.2010).

Зазначена додаткова угода має підписи та печатки сторін, зокрема підписи першого заступника голови Веселівської районної державної адміністрації - Плакси В.І. та директора Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка» - Рудського С.В.

Вказана угода зареєстрована у Веселівському РВЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастр», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.06.2010 за №03.

Разом з цим, в матеріалах справи наявна засвідчення прокурором Веселівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області написом «Згідно з оригіналом», копія додаткової угоди до договору оренди від 14.04.2010 (реєстраційний номер № 03 від 03.06.2010), у розділі 2 вказаної угоди зазначено, що договір оренди земельної ділянки № 22 від 22.08.2002 продовжено на 10 років, тобто до 01.01.2045.

Зазначена додаткова угода має підписи та печатки сторін, зокрема підписи першого заступника голови Веселівської районної державної адміністрації - Плакси В.І. та директора Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка» - Рудського С.В.

Проте, в ході судового розгляду справи сторонами не надано оригіналу додаткової угоди від 14.04.2010 (реєстраційний номер № 03 від 03.06.2010) з строком дії до 01.01.2045.

З матеріалів реєстраційної справи за №212 вбачається, що державному реєстратору також надана ксерокопія додаткової угоди від 14.04.2010 (реєстраційний номер № 03 від 03.06.2010), термін дії договору оренди землі № 22 від 22.08.2002 зазначено на 35 років, тобто до 01.01.2045.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 263541610 від 29.06.2021, державним реєстратором - Лагно М.Ю., 11.04.2018 за №25698721 зареєстровано право оренди на спірну земельну ділянку (кадастровий номер :02:005:0001) за ТОВ «Ніка», строком дії до 01.01.2045.

Звертаючись з даним позовом прокурор зазначив, що під чає досудового розслідування кримінального провадження, відомості |про яке 23.05.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Веселівеького районного суду Запорізької області, слідчим, здійснено вилучення всіх екземплярів договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі на земельну ділянку площею 97,8 га, кадастровий номер :02:005:0001, під час чого виявлено факт підроблення офіційного документа.

Разом з цим, прокурором до матеріалів справи надана Постанова Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 29.11.2019 про закриття кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення.

В постанові від 29.11.2019 про закриття кримінального провадження зазначено, що для встановлення фактів порушення чинного законодавства щодо факту самовільного зайняття земельної ділянки, матеріали досудового розслідування виделені в окреме кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

У Витязі Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 викладено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «невстановлена особа підробила термін дії додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 22 від 28.08.2002, яку зареєстровано у Веселівському РВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.06.2010 №03 предметом якої є земельна ділянка площею 97,8 га з кадастровим номером :02:005:0001, яка розташована на території Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області.

З реєстраційної справи на земельну ділянку загальною площею 97,8 га з кадастровим номером :02:005:0001, яка розташована на території Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212), встановлено, що державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку терміном дії до 01.01.2045 здійснено на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ «Ніка»; договору оренди земельної ділянки № б/н від 22.08.2002; додаткової угоди № б/н від 09.09.2005 до договору оренди земельної ділянки № 22 від 22.08.2002; додаткової угоди № б/н до договору оренди земельної ділянки № 22 від 22.08.2002, яка зареєстрована у Веселівському РВЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастр», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.06.2010 за №03 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про проведення державної реєстрації права орендної земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0001, усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою шляхом її повернення.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 1 та 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України гарантовано право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №1-1/99 від 08.04.1999 визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Верховний Суд України у рішенні по справі №6-251 це 15 від 16.12.2015 зазначив, що прийняття рішення про передачу земель державної чи комунальної власність позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей володільця землі в тому обсязі, який дозволяє її статус. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов`язані з незаконним вибуттям земель із державної чи комунальної власності, а рівно із передачею у користування із порушенням встановленого законом порядком становлять "суспільний", "публічний" інтерес.

Прокурор зазначає, що незаконне надання ТОВ "Ніка" спірної земельної ділянки порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю та відповідно майнові інтереси територіальної громади щодо недоотримання місцевим бюджетом коштів від використання земельної ділянки без правових підстав.

Незаконне розпорядження землею комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей володільця та розпорядника цієї землі у тому обсязі, який дозволяє її статус. У цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні.

Отже, правовідносини, що пов`язані з незаконним розпорядженням землею становлять "суспільний", "публічний" інтерес.

З огляду на викладене, звернення прокурора з цим позовом до суду, спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання передачі в оренду спірної земельної ділянки, що перебуває під особливою охороною держави і дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора, тому суд приходить до висновку, що прокурор належним чином обґрунтував наявність підстав для здійснення такого представництва в суді відповідно до вимог Закону України "Про прокуратуру".

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 15 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин належить ведення державного земельного кадастру, в тому числі державної реєстрації земельних ділянок.

Згідно із ст. 16 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до вимог Закону України № 5245-VI від 06.09.2012 (далі - Закон 5245-VI) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01.01.2013, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної форми власності та земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності, є землями державної власності.

Згідно із ст. 122 Земельного кодексу України розпорядником земель сільського господарського призначення державної власності являється центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Відповідно до положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, та положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 18, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Тобто, з 03.03.2015 розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Запорізької області є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Згідно з рішенням Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області № 1 від 03.08.2017 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» Запорізька сільська рада добровільно об`єднується з територіальними громадами в Новоуспенівську сільську територіальну громаду (об`єднану) Веселівського району Запорізької області з центром у с. Новоуспенівка.

У пункті 3 вказаного рішення зазначається, що правонаступником активів і пасивів (зобов`язань) Запорізької сільської ради є Новоуспенівська сільська територіальна громада утворена внаслідок добровільного об`єднання.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 60-р від 31.01.2018 «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області) прийнято наказ №8-2303/15-18-СГ від 22.12.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальні власність», яким вирішено передати Новоуспенівській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність за актом прийому-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3128,1700 га, які розташовані на території Новоуспенівської сільської об`єднаної територіальної громади Веселівського району Запорізької області за межами населеного пункту, згідно з додатком, у тому числі земельну ділянку за кадастровим номером :02:005:0001 площею 97,8 га.

Рішенням Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області (позивач у справі) від № 20 від 12.02.2019 «Про прийняття земельних ділянок державної власності у комунальну власність» прийнято земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3128,1700 га, які розташовані на території Новоуспенівської сільської об`єднаної територіальної громади Веселівського району Запорізької області за межами населеного пункту, згідно з додатком, у тому числі земельну ділянку за кадастровим номером :02:005:0001 площею 97,8 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.06.2021, право власності на земельну ділянку загальною площею 98,7 га з кадастровим номером :02:005:0001 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоуспенівської сільської ОТГ (колишньої Запорізької сільської ради) 03.03.2021 зареєстровано за Новоуспенівською сільською радою Веселівського району Запорізької області.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав.

За змістом ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб`єкти державної реєстрації прав це виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Державна реєстрація прав проводиться в порядку, визначеному ст. 18 Закону, а саме: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону).

Кабінет Міністрів України постановою № 1127 від 25.12.2015 р. затвердив Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку реєстрації).

Пунктом 15 Порядку реєстрації передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності обтяжень на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для такої відмови, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (пункт 28 Порядку реєстрації).

Згідно з приписами ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву.

Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об`єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ст.11 Закону).

Підставою для визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про проведення державної реєстрації права орендної земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0001 прокурор зазначає ту обставину, що державна реєстрація права власності (оренда земельної ділянки) ТОВ «Ніка» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0001 (реєстраційний номер нерухомого майна 212), здійснена державним реєстратором Запорізької державної адміністрації Запорізької області Лагно М.Ю. на підставі нечинного документа, який у встановленому законом порядку не приймався та не видавався уповноваженими державними органами, а саме: додаткова угода № б/н від 14.04.2010 до договору оренди земельної ділянки від 22.08.2002 зі строком дії договору до 01.01.2045.

Суд зауважує, що поняття «нечинної» додаткової угоди не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Проте, матеріали справи не містять, а сторонам не надано доказів визнання в установленому порядку, зазначеної додаткової угоди № б/н від 14.04.2010 до договору оренди земельної ділянки від 22.08.2002 зі строком дії договору до 01.01.2045 недійсною.

Також, прокурором не подано належних та допустимих доказів у підтвердження своїх доводів щодо того що спірна додаткова угода не приймалась та не видавалась уповноваженими державними органами.

Прокурором та позивачем не надано доказів звернення до Веселівської районної державної адміністрації стосовно підпису та відтиску печатки райдержадміністрації, які містяться на додатковій угоді строком до 01.01.2045.

Протокол допиту свідка, а саме першого заступника голови Веселівської районної державної адміністрації - Плакси В.І., який заперечує свій підпис на зазначеній додатковій угоді, що міститься в матеріалах кримінального провадження, судом до уваги не приймається, за відсутності доказів дослідження питання (експертизи) щодо достовірності підпису та печатки, не є належним та допустимим доказом по справі.

Щодо посилань прокурора на відсутність звернень, протягом 2018-2021 років ТОВ "Ніка" до Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області та Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з клопотаннями про продовження терміну дії договору оренди, суд зауважує, що спірна додаткова угода прийнята - 14.04.2010 (реєстраційний номер № 03 від 03.06.2010), рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку прийнято - 11.04.2018, отже зазначені посилання прокурора не спростовують наявності документа на підставі якого проведена державна реєстрація права оренди.

Доказом факту підробки терміну дії додаткової угоди (до 01.01.2045), як зазначав прокурор, є матеріали кримінального провадження №0000414.

Проте, відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, у частині 6 статті 75 ГПК України зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальностіабо постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На звернення суду щодо стану кримінального провадження по факту підробки терміну дії додаткової угоди, прокурором надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого досудове розслідування кримінального провадження №0000202 - триває.

Отже, вирок суду у кримінальному провадженні №0000202, або ухвала про закриття кримінального провадження - відсутні.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, в залежності від встановленого, з`ясуванню підлягають обставини впливу результатів розгляду вказаного вище кримінального провадження відносно наявності підстав, з якими закон пов`язує правові наслідки для визнання саме спірної додаткової угоди недійсною з урахуванням кваліфікації спірних правовідносин, які склались між сторонами спору, та предмету спору.

Суд звертає увагу, що в межах заявлених позовних вимог суд не може самостійно надавати оцінку вище наведеним фактам, а саме фальсифікації або підробки терміну додаткової угоди зі строком дії до 01.01.2045.

Отже, суд не приймає в якості допустимого доказу вказані матеріали кримінального провадження.

Крім того, суд зауважує, що з огляду на предмет спору, прокурором та позивачем не надано доказів вчинення порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації, оцінка рішення державного реєстратора, яка провела реєстраційну дію - державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку терміном дії до 01.01.2045 не надавалася, зазначена особа не є учасником справи № 908/1986/21.

Відповідно до ч.1 ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідного клопотання на адресу суду від прокуратури або позивача не надходило.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відтак на прокурора покладений обов`язок обгрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Доказування не може мати абстрактне значення та грунтуватися на припущеннях, а відповідні обставини, на які посилаються сторони, мають бути підтверджені або спростовані поданими ними до суду належними доказами. При цьому, суд не може вважати встановленими обставини, що не підтверджені відповідними доказами.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки спірна додаткова угода в судовому порядку не визнана недійсною, факт підробки додаткової угоди з терміном дії до 01.01 2045 року не підтверджено належними та допустимими доказами, суд вважає, що доводи прокурора що держана реєстрація права власності (оренда земельної ділянки) здійснена державним реєстратором на підставі нечинного документу, який, за доводами прокурора, у встановленому порядку не приймався та не видавався уповноваженими державними органами є передчасним, не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому позовни вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора є недоведеними.

Вимога про усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою шляхом її повернення є похідною від позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, а тому в цій частині позовні вимоги також є недоведеними.

Також, суд вважає безпідставними посилання прокурора на ст. 638 ЦК України щодо недосягнення згоди між сторонами при укладанні спірної Додаткової угоди, оскільки зазначені вимоги законодавства можуть застосовуватися до правомірних дій сторін при укладанні договорів, а в даному випадку наявне кримінальне провадження в частині підроблення документу - додаткової угоди № б/н від 14.04.2010 до договору оренди земельної ділянки від 22.08.2002 зі строком дії договору до 01.01.2045

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що прокурором не надано належних та достатніх доказів для визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою шляхом її повернення.

Враховуючи вищевикладені обставини, в задоволені позову відмовляється повністю за недоведеністю.

Заява відповідача про застосування строку позовної давності залишається без задоволення, виходячі з наступного.

Позовна давність, за визначенням статті 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З урахуванням встановлених у справі обставин судом не досліджується питання застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову заступника керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка" про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою шляхом її повернення відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України "06" грудня 2021 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.