ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Справа№ 910/10281/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Куксова В.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2021

у справі №910/10281/21 (суддя Нечай О.В.)

за первісним позовом Приватного акціонерного товариства «Готель «Дніпро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрос Кафе»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

ОСОБА_1

про розірвання договору

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрос Кафе»

до Приватного акціонерного товариства «Готель «Дніпро»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

ОСОБА_1

про усунення перешкод у користуванні орендованим приміщенням, стягнення збитків у розмірі 1 060 905,00 грн, стягнення моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн та зобов`язання повернути майно

за участю представників учасників справи згідно з протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Готель Дніпро» (далі - ПрАТ «Готель Дніпро», позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрос Кафе» (далі - ТОВ «Петрос Кафе», відповідач за первісним позовом) про розірвання договору оренди частини нежитлового приміщення № 1979 від 15.10.2015, посилаючись на систематичну несплату орендної плати за користування орендованим майном, здійснення такого користування з порушенням пунктів 5.1.3., 5.1.4. договору, що створює загрозу пошкодження орендованого приміщення, а також на те, що відповідач без дозволу позивача передав вказане приміщення в користування іншій особі.

У свою чергу, ТОВ «Петрос Кафе» звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до ПрАТ «Готель «Дніпро» про усунення перешкод у користуванні орендованим приміщенням, стягнення збитків у розмірі 1 060 905,00 грн, стягнення моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн та зобов`язання повернути майно.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ПрАТ «Готель «Дніпро» вчиняє протиправні дії, які перешкоджають ТОВ «Петрос Кафе» користуватись орендованим приміщенням, внаслідок чого позивачеві за зустрічним позовом завдано збитки (упущена вигода), а також завдано моральну шкоду, яка полягає у приниженні ділової репутації ТОВ «Петрос Кафе». Крім того, ТОВ «Петрос Кафе» зазначає, що його було позбавлено можливості доступу до належного йому майна, яке залишилось в орендованому приміщенні, у зв`язку з чим позивач за зустрічним позовом просить суд зобов`язати відповідача за зустрічним позовом повернути майно, згідно з переліком, зазначеним у прохальній частині зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 у справі №910/10281/21 прийнято відмову ТОВ «Петрос Кафе» від зустрічного позову в частині вимог про стягнення з ПрАТ «Готель «Дніпро» моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн та закрито провадження у справі в цій частині зустрічних позовних вимог; залучено ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , третя особа) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом; відкладено підготовче засідання до 17.11.2021. Вчинено інші процесуальні дії пов`язані з подальшим розглядом справи.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем за зустрічним позовом подано заяву про відмову від частини зустрічних позовних вимог, яка підписана його уповноваженим представником та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим провадження за зустрічним позовом в частині підлягає закриттю на підставі ч. 3 ст. 191 та п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що вказана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, а саме, п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, ч. 2 ст. 191 ГПК України, оскільки ТОВ «Петрос Кафе» не відмовлялося від усіх своїх позовних вимог, а суд не роз`яснив усім учасникам судового процесу, в тому числі ОСОБА_1 , наслідки закриття провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначала, що постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог, суд порушив її право на справедливий суд та право щодо доступу до розгляду даної справи, зокрема позбавлено її, як третю особу, права надати пояснення по суті зустрічних позовних вимог ТОВ «Петрос Кафе».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 у справі №910/10281/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 01.12.2021, встановлено ПрАТ «Готель «Дніпро» та ТОВ «Петрос Кафе» строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10281/21.

ПрАТ «Готель «Дніпро» скористалося правом, наданим статтею 263 ГПК України, надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач за первісним позовом наголошував на тому, що твердження апелянта про постановлення оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ТОВ «Петрос Кафе» в частині всіх зустрічних вимог не відповідають дійсності, спростовуються змістом оскаржуваної ухвали та спрямовані на введення суду в оману, оскільки суд чітко зазначив, що провадження за зустрічним позовом у справі закривається лише в частині вимог зустрічного позову про стягнення моральної шкоди; твердження ОСОБА_1 про те, що оскаржуваною ухвалою її, як третю особу, було позбавлено права надати свої пояснення по суті зустрічних позовних вимог ТОВ «Петрос Кафе» є безпідставними, оскільки 11.11.2021 нею були подані до суду письмові пояснення щодо первісного позову ПрАТ «Готель «Дніпро» та зустрічного позову ТОВ «Петрос Кафе»; зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 , фактично звернулась за захистом прав та інтересів ТОВ «Петрос Кафе», проте доказів на підтвердження наявності в неї повноважень на таке звернення нею не надано; доводи ОСОБА_1 щодо нероз`яснення судом наслідків відмови від позовних вимог та закриття провадження є безпідставними, оскільки з поданої ТОВ «Петрос Кафе» заяви про відмову від частині позовних вимог вбачається, що останньому відомі такі правові наслідки, водночас, третя особа не відноситься до кола осіб, яким суд має роз`яснювати відповідні наслідки в розумінні ст. 191 ГПК України.

Також позивач за первісним позовом вказував на те, що подання ОСОБА_1 завідомо безпідставної апеляційної скарги свідчить про недобросовісне використання нею своїх прав, у зв`язку з чим існують достатні правові підстави для визнання таких дій зловживанням процесуальними правами.

30.11.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, в якому останній просив визнати поважними причини неявки представника ТОВ «Петрос Кафе» у судове засідання у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі та відкласти розгляд справи на іншу дату.

У судове засідання відповідач за первісним позовом та третя особа явку своїх уповноважених представників не забезпечили, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною 2 ст. 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача за первісним позовом та третьої особи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, враховуючи необґрунтованість клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи з огляду на те, що у поданому клопотанні відповідач за первісним позовом не зазначає причин, які перешкоджають забезпечити явку іншого представника у судове засідання (адвоката Адвокатського об`єднання «Еверліґал»), а також з урахуванням того, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для вирішення спору у даній справі без заслуховування пояснень представників відповідача за первісним позовом та третьої особи, з огляду на встановлені ч. 2 ст. 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги без їх участі.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 01.12.2021 колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що предметом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції лише в частині прийняття відмови ТОВ «Петрос Кафе» від зустрічного позову в частині вимог про стягнення з ПрАТ «Готель «Дніпро» моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн та закриття провадження у справі в цій частині зустрічних позовних вимог.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2021 позивач за зустрічним позовом звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про відмову від частини позовних вимог, в якій просив прийняти відмову ТОВ «Петрос Кафе» від зустрічних позовних вимог в частині вимог про стягнення з ПрАТ «Готель «Дніпро» моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн та постановити ухвалу про закриття провадження у справі в цій частині.

За приписами частин 1, 2 статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Розглянувши у підготовчому засіданні 20.10.2021 заяву ТОВ «Петрос Кафе» про відмову від частини зустрічних позовних вимог, судом першої інстанції правильно встановлено, що така підписана представником позивача за зустрічним позовом - Танцюрою Ю.Б., повноваження якої підтверджуються наявним в матеріалах справи ордером на надання правової допомоги серії АІ № 1135129 від 22.07.2021 (а.с. 24 т. 2), який, в свою чергу, не містить обмежень правомочності адвоката на вчинення таких дій.

Згідно з ч. 3 ст. 191 ГПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту поданої заяви вбачається, що позивач за зустрічним позовом ознайомлений з вимогами статей 191, 231 ГПК України та правами, визначеними ст. 46 цього Кодексу, а також йому відомі та зрозумілі наслідки згаданої заяви та його відмови від позову.

Доводи апелянта про те, що суд не роз`яснив усім учасникам судового процесу, в тому числі Григорічевій Г.Г., наслідки закриття провадження у справі, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки приписами ст. 191 ГПК України на суд покладено обов`язок роз`яснення таких наслідків саме сторонам у справі, до яких третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не належить.

Водночас, сторонами у справі, представники яких були присутні у судовому засіданні під час постановлення оскаржуваної ухвали, не заперечується факт роз`яснення судом першої інстанції наслідків закриття провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог про стягнення з ПрАТ «Готель «Дніпро» моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, оскільки заява позивача за зустрічним позовом про відмову від частини зустрічних позовних вимог є формою реалізації прав позивача за зустрічним позовом, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не суперечить вимогам чинного законодавства, підписана уповноваженою особою позивача за зустрічним позовом, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно прийнято вказану заяву та закрито провадження за зустрічним позовом в частині вимог про стягнення з ПрАТ «Готель «Дніпро» моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн на підставі ч. 3 ст. 191 та п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи учасників справи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення питання про прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ОСОБА_1 має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 253-254, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 у справі №910/10281/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 у справі №910/10281/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10281/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.12.2021.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді В.В. Куксов

М.Г. Чорногуз