ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2021 Справа № 914/2450/21

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Дакота», м. Київ
до відповідача:Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського», с. Вістовичі, Самбірський р-н, Львівська обл.
про:стягнення боргу, пені, штрафу, 3% річних, інфляційних втрат
Суддя Р.В. Крупник Секретар О.О. Шевчук
Представники сторін:
від позивача:не з`явився
від відповідача:не з`явився

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ «ТД Дакота» до ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського» про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних, пені.

Ухвалою від 16.08.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 06.09.2021.

Ухвалою від 01.09.2021 суд відмовив представнику позивача у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 06.09.2021 розгляд справи було відкладено на 20.09.2021.

Ухвалою від 10.09.2021 суд задовольнив клопотання представника позивача про у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 20.09.2021 суд витребував у ГУ ДПС у Львівській області інформацію щодо реєстрації/не реєстрації ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського» податкових накладних по здійснених господарських операціях з ТОВ «ДАКОТА» на підставі видаткової накладної №2588 від 07.06.2019 на суму 13 800,00 грн., №3013 від 03.07.2019 на суму 3500,00 грн. та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №1958 від 07.08.2019 на суму 300,00 грн. та відклав розгляд справи по суті на 18.10.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Р.В. Крупника у відпустці, розгляд справи 18.10.2021 не відбувся.

Ухвалою від 25.10.2021 суд задовольнив клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та призначив розгляд справи по суті на 15.11.2021.

Протокольною ухвалою від 15.11.2021 суд відклав розгляд справи на 26.11.2021 та вирішив проводити наступне судове засідання в режимі відеоконференції.

У судове засідання призначене на 26.11.2021 представники сторін не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 10.10.2017 між позивачем (постачальником) і відповідачем (покупцем) укладено договір поставки товару №45, на виконання якого відповідачеві було поставлено товар (автотовари) загальною вартістю 17 300,00 грн. За умовами договору відповідач зобов`язувався оплатити одержаний товар протягом 30 календарних днів з моменту одержання товару. Як стверджує позивач, поставлений товар оплачений відповідачем частково, до сплати залишилося 7800,00 грн. Крім цього, між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладено договір на обслуговування П№677, за яким позивач зобов`язувався виконати для відповідача шиномонтажні роботи по обслуговуванню шин відповідача, а останній оплатити надані послуги. На виконання цього договору позивачем були надані відповідачеві послуги загальною вартістю 300,00 грн. Згідно договору відповідач зобов`язувався оплатити послуги протягом 5 банківських днів після підписання акту наданих послуг. Позивач стверджує, що надані послуги у встановлений строк оплачені не були.

Зважаючи на те, що взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати відповідач не виконав, позивач звернувся з цим позовом до суду про стягнення з відповідача 8 100,00 грн. боргу, 490,45 грн. 3% річних, 943,03 грн. пені, 772,20 грн. інфляційних втрат, 2270,00 грн. судового збору та 4 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Аргументи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченого 165 Господарського процесуального кодексу України, не скористався та не подав до суду у встановлений процесуальним законом строк відзив на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

10.10.2017 між ТОВ «ТД Дакота», як постачальником, та ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського», як покупцем, укладено Договір поставки товару Т№435, згідно умов якого постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцеві автомобільні товари, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар (надалі Договір).

Згідно п. 1.2. Договору поставка товару на підставі цього договору здійснюється окремими партіями, відповідно до заявок покупця та/або видаткових накладних до цього Договору, оформлених на підставі поданих покупцем заявок.

Підтвердженням фактуузгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній, виданій постачальником, яка після її підписання сторонами має силу специфікації. Сторони домовились, що всі товари, отримані покупцем від постачальника, вважаються, якщо не оговорено інше, отриманими на виконання даного Договору (п. 1.3. Договору).

Загальна сума Договору за товар, що поставляється, складається із сум вартості товару по всіх видаткових накладних, укладених сторонами протягом строку дії цього договору (п. 1.4. Договору).

У п. 2.1. Договору сторони погодили, що розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження партії товару згідно п. 3.7. Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору за погодженням сторін черговість зарахування платежів по даному договору встановлюється на розсуд позичальника незалежно від призначення платежу, зазначеного в платіжних документах покупця. Постачальник має право зараховувати отримані кошти в рахунок минулих заборгованостей покупця.

Товар вважається прийнятим з моменту підписання видаткової накладної представником покупця. У випадку доставки товару у пункт, призначений покупцем, покупець зобов`язаний передати кур`єром або надіслати поштою підписану видаткову накладну та оригінал довіреності на отримання товару (положення п. 3.7. Договору).

У п. 6.2. Договору сторони погодили, що за затримку платежів у відповідності до Розділу 3цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення оплати від загальної суми заборгованості. За затримку поставки постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час затримки від суми замовлення.

У п. 8.1. Договору вказано, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, договір вважається автоматично пролонгованим на наступний рік, якщо сторони за 15 календарних днів до моменту припинення його дії не мають наміру розірвати цей договір.

07.06.2019 позивачсформував рахунок №3915 на оплату товару, а саме: 1) Шина 12,00 R20 150/146J (ИД-304, У-4), 16 сл, з камерою без обідної стрічки (НкШЗ) код УКТ ЗЕД:) (2 шт.); 2) Обідна стрічка 7, 70-20 (НкШЗ) код УКТ ЗЕД: ,(2 шт.), загальною вартістю 13 800,00 грн. з ПДВ.

Згідно видаткової накладної №2588 від 07.06.2019 на загальну суму 13 800,00 грн. з ПДВ позивач передав відповідачу, а останній отримав товар зазначений у рахунку №3915.

Відповідно до платіжного доручення №127 від 13.11.2019 відповідач перерахував на рахунок позивача 3 000,00 грн. із призначенням платежу: «За запчастини зг. дог. у т.ч. ПДВ 20,00% - 500,00».

Окрім цього, як вбачається з платіжного доручення №9768 від 06.08.2019 відповідач перерахував на рахунок позивача 3 000,00 грн., зазначивши у призначенні платежу: «За диск зг. рах. 4518 від 02.07.2019 в т.ч. ПДВ 20% 583,33»,однак грошові кошти за вказаним платіжним дорученням згідно п. 2.3. Договору зараховані позивачем в рахунок оплати згідно рахунку №3915 та видаткової накладної №2588.

Доказів повної сплати відповідачем зазначеної у видатковій накладній №2588 від 07.06.2019 та рахунку №3915 від 07.06.2019 суми суду надано не було.

02.07.2019 позивач сформував рахунок №4518 на оплату товару, а саме: Диск колесный 22,5х9,00 10х335 ET161 DIA281 (HayesLemmerz) код УКТ ЗЕД: (1 шт.) загальною вартістю 3 500,00 грн. з ПДВ.

03.07.2019 позивач сформував видаткову накладну №3013 на суму 3 500,00 грн. з ПДВ на товар вказаний у рахунку №4518, яка відповідачем не підписана.

Суд встановив, що згідно платіжного доручення №9589 від 02.07.2019 відповідач у повному розмірі сплатив вартістьпоставленого товару згідно рахунку №4518.

01.10.2017 між ТД Дакота», як виконавцем, та ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського», як замовником, укладено Договір на обслуговування П№677, згідно умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання шиномонтажних послуг по обслуговуванню автошин замовника, в порядку та на умовах, визначених цим договором (надалі Договір обслуговування).

Шиномонтажні послуги складаються із: демонтаж колеса та його розібрання; усування проколів та порізів; балансування коліс; усунення дефектів дисків; міжсезонна заміна шин; встановлення нових шин на диски; інші послуги із конкретним визначенням (п. 1.1. Договору обслуговування).

Згідно п. 3.1. Договору обслуговування виконавець не рідше двох разів на місяць передає замовнику акти надання послуг та наряди-замовлення, рахунок фактуру. Податкова накладна подається в електронному вигляді. Сума всіх виставлених рахунків є загальною сумоюданого договору.

Розрахунок за надані послуги проводиться протягом 5 (п`яти) банківських днів, після підписання сторонами акту надання послуг шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця замовником суми, зазначеної в рахунку (п. 4.1. Договору обслуговування).

В суму, що вказана в п.п. 3.1. даного договору включаються всі витрати виконавця, пов`язані з виконанням обов`язків по цьому договору (п. 4.2. Договору обслуговування).

У п. 5.2. Договору обслуговування вказано, що цей договір укладається з дати підписання до 31.12.2019. Договір вступає в силу з дати підписання.

07.08.2019 позивач сформував рахунок №5683 на оплату наданих послуг, а саме: Шиномонтаж у комплексі б/к шини (з/д/м/н/у/з) (2 шт), загальною вартістю 300,00 грн. з ПДВ.

07.08.2019 сторонами підписано Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1958, згідно із яким позивач виконав роботи (надав послуги), вказані у рахунку на оплату №5683 від 07.08.2019.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір поставки товару Т№435 від 10.10.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що свої зобов`язання за Договором позивач виконав належним чином та передав відповідачу товар визначений у видатковій накладній №2588 від 07.06.2019 та №3013 від 03.07.2019.

При цьому, суд зазначає, що непідписання відповідачем видаткової накладної №3013 від 03.07.2019 не свідчить про те, що товар вказаний у цій видатковій накладній ним не отримувався, виходячи з наступного.

Згідно правових висновків Верховного Суду викладених у постанові від 30.01.2019 по справі №905/2324/17 до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Враховуючи те, що згідно платіжного доручення №9589 від 02.07.2019 відповідач у повному розмірі сплатив вартість поставленого товару, вказаного у рахунку №4518 від 02.07.2019 та видатковій накладній №3013 від 03.07.2019, а також беручи до уваги наведений вище висновок Верховного Суду, господарський суд вважає, що здійснена відповідачем оплата свідчить про визнання ним факту одержання товару за Договором на підставі видаткової накладної №3013 від 03.07.2019.

В свою чергу, як встановлено судом,відповідач порушив свої зобов`язання за Договором щодо своєчасної та повної сплати вартості поставленого товару згідно рахунку №3915 від 07.06.2019 та видаткової накладної №2588 від 07.06.2019 у загальній сумі 13 800,00 грн., частково сплативши лише 6 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №9768 від 06.08.2019 та №127 від 13.11.2019.

У зв`язку із цим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за Договором у розмірі 7 800,00 грн., доказів повної чи часткової сплати якої ним до суду подано не було.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення із відповідача 7 800,00 грн. заборгованості за Договором та про наявність підстав для задоволення такої вимоги у повному обсязі.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Порядок нарахування пені за затримку платежів сторони передбачили у п. 6.2. Договору.

Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення 772,20 грн. інфляційних втрат, 490,45 грн. 3% річних, 943,03 грн. пені, суд дійшов висновку, що відповідні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окрім цього, судом встановлено, що 01.10.2017 сторони також уклали Договір на обслуговування П№677, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої обов`язки за Договором та надав відповідачу визначені у Акті здачі-приймання робіт (надання послуг) №1958 від 07.08.2019 шиномонтажні послуги на загальну суму 300,00 грн., однак відповідач їх вартість не оплатив.

Доказів, які б спростовували доводи позивача в цій частині, відповідачем надано не було.

Зважаючи на викладене вище, позовні вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за Договором на обслуговування у сумі 300,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 270,00 грн.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Пункт 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад (принципів) господарського судочинства визначає відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Суд зазначає, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно ч. 1-2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження факту надання позивачеві професійної правничої допомоги у справі адвокатом Зудівновим Олександром Сергійовичем, загальна вартість якої становить 4 500,00 грн., до матеріалів справи долучено наступні докази: Договір №0308-1/20 про надання правничої допомоги від 03.08.2020, Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09.06.2021, а також платіжне доручення №1952 від 09.06.2021 на загальну суму 4 500,00 грн.

Крім цього, суд зазначає, що у матеріалах справи наявним є копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/1348 від 15.02.2018 та довіреність на представництво інтересів №1 від 01.07.2021.

Приписами ч. 4-6 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положеннями ч. 4 ст. 126 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5-6 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У своїй постанові від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 Верховний Суд зазначив, що: «Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

З огляду на викладене, беручи до уваги подані позивачем документи на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги адвокатом та понесення у зв`язку з цим відповідних витрат позивачем, а також відсутність заперечень відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі,суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 4 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 16, 42, 123, 126, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського» (Львівська обл., Самбірський р-н, с. Вістовичі, вул. Берегова, буд. 26; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Дакота» (03057, м. Київ, вул. Гетьмана Вадима, буд. 1-А, оф. 1021; ) 8 100 грн. основної заборгованості, 772,20 грн. інфляційних втрат, 490,45 грн. 3% річних, 943,03 грн. пені, 2 270,00 грн. судового збору та 4 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.12.2021

Суддя Крупник Р.В.