ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 грудня 2021 року Справа № 05/142-50

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від заявника: н/з

від стягувача: н/з

від боржника: Гринюк М.В.

від ВДВС: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони виконавчого провадження у справі №05/142-50 за позовом Акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі Луцької філії до Підприємця Гринюка Миколи Миколайовича про стягнення 251630,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

25.10.2021 Фонд Гарантування вкладів фізичних осіб надіслав на адресу суду заяву, в якій просить замінити стягувача у виконавчому провадженні №44646974 з ПАТ Українська інноваційна компанія на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як спеціального суб`єкта державної установи, яка здійснює передбачені ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб повноваження ліквідатора АТ Укрінбанк, як неплатоспроможного банку, управління його майном (активами) та задоволення вимог кредиторів.

В обґрунтування заяви Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що внаслідок реєстраційних дій, вчинених з порушенням та всупереч вимог чинного законодавства, в ПАТ «Укрінком» відсутня спеціальна правосуб`єктність, відтак - відсутнє право вимагати від боржника повернення коштів, виданих банком, тобто, в розумінні ст.334 ГПК компанія ПАТ «Укрінком» є такою, що вибула як сторона виконавчого провадження. Натомість, Фонд, який в силу приписів спеціального закону є ліквідатором неплатоспроможного ПАТ «Укрінбанк», який видав кредит, в даному випадку має виступати належним стягувачем.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 01.11.2021 заяву було прийнято та призначено до розгляду на 09.11.2021 о 11:40 год.

04.11.2021 ПАТ Українська інноваційна компанія надіслало на адресу суду заперечення щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 09.11.2021 розгляд заяви відкладено.

Представник ПАТ «Українська інноваційна компанія» 23.11.2021 на електронну адресу суду надіслав заяву про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.11.2021 відкладено розгляд заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони виконавчого провадження. Зобов`язано Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до 03.12.2021 подати суду: письмові нормативно-обґрунтовані пояснення, щодо поданої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони виконавчого провадження, з долученням належних доказів на підтвердження викладеного у власному поясненні; матеріали виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області №05/142-1 від 12.11.2009 (ВП №44646974).

03.12.2021 представник другого відділу ДВС у місті Луцьку подав до суду пояснення та матеріали виконавчого провадження.

07.12.2021 державний виконавець на електронну адресу суду надіслав заву про розгляд справи без участі представника.

Представники стягувача, заявника в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені.

Відповідно до ст. 334 Господарського процесуального кодексу України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Заслухавши боржника, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про задоволення заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони виконавчого провадження виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням господарського суду Волинської області від 28.10.2009 у справі № 05/142-50 позовні вимоги Акціонерного товариства Український інноваційний банк в особі Луцької філії задоволено. Постановлено стягнути з підприємця Гринюка Миколи Миколайовича на користь Акціонерного товариства "Укрінбанк" в особі Луцької філії 251630,82 грн., в тому числі 200000,00 грн. заборгованості по кредитній угоді, 26305,31 грн. - заборгованості по відсотках, 23652,55 грн. пені по несплаченій простроченій заборгованості по кредиту, 1672,96 грн. пені по несплачених прострочених відсотках за користування кредитом та 2516,31 грн. витрат по оплаті держмита і 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення господарського суду Волинської області від 28.10.2009 видано наказ №05/142-1 від 12.11.2009.

Як слідує з матеріалів виконавчого провадження за АСВП:44646974, 07.05.2012 року на виконання наказу Господарського суду Волинської області №05/142-1 від 12.11.2009 видано відповідний виконавчий лист № 05/142-1, за яким стягувачем визначено Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк».

08.09.2014 постановою Державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МУЮ відкрито виконавче провадження №44646974 на підставі виконавчого листа № 05/142-1 про стягнення на користь ПАТ «Український інноваційний банк» заборгованості.

27.10.2021 старшим державним виконавцем другого відділу ДВС у м.Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Балакіревою Ю.О. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №05/142-1 від 12.11.2009.

Станом на день розгляду заяви, за інформацією з АСВП - стягувачем зазначено «ПАТ «Українська інноваційна компанія».

24.12.2015 правлінням Національного банку України ухвалено постанову №934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних», а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було ухвалено рішення №239 від 24.12.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Однак, надалі такі рішення Нацбанку та Фонду щодо запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» були оскаржені до суду та постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16 указані розпорядчі акти визнані незаконними та скасовані. Вказана постанова залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016.

24.10.2017 постановою Верховного Суду України постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.03.2016 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016, Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

22.03.2016 правлінням Нацбанку на підставі пропозиції Фонду щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Укрінбанк» ухвалено постанову №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк». На підставі вказаної постанови Нацбанку виконавчою дирекцією Фонду ухвалено рішення №385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

В подальшому акціонери ПАТ «Укрінбанк» звернулися до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовом до Нацбанку та Фонду про визнання протиправними та скасування постанови Правління Нацбанку від 22.03.2016 №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», рішення виконавчої дирекції Фонду №385 від 22.03.2016 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 29.04.2016 у справі №826/5325/16 перелічені вище розпорядчі акти визнані незаконними та скасовані.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 апеляційні скарги Нацбанку та Фонду на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва по справі №826/5325/16 від 29.04.2016 залишено без змін. Указані судові акти залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016.

13.07.2016 за рішенням загальних зборів акціонерів товариства ПАТ «Укрінбанк» (позивач у справі) перейменовано в ПАТ «Укрінбанк», а також викладено статут у новій редакції та змінено місцезнаходження товариства. Відповідні зміни щодо назви внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.07.2016 за номером реєстраційної дії 7038947.

28.03.2017 за рішенням загальних зборів акціонерів товариства ПАТ «Укрінком» перейменовано в ПАТ «Українська інноваційна компанія», викладено статут в новій редакції. Зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені 03.04.2017.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на даний час в державному реєстрі юридичної особи з назвою «Український інноваційний банк» не існує. Під ідентифікаційним кодом юридичної особи 05839888 в реєстрі зареєстроване ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Чинним законодавством зміну назви товариства не віднесено до підстав виникнення правонаступництва.

Єдиний реєстр - це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання даних про юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за її межами (згідно із пунктом 1 Положення про ЄДРПОУ затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №118 зі змінами і доповненнями).

Згідно із ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З метою забезпечення єдиного державного обліку підприємств та організацій усіх форм власності Кабінет Міністрів України постановою від 22.01.1996 №118 (у редакції постанови КМУ від 22.06.2005 №499) затвердив положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України.

Відповідно до п.6 вказаного Положення ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код. У разі припинення юридичної особи шляхом приєднання до іншої юридичної особи та створення на базі юридичної особи, що припинилася, відокремленого підрозділу ідентифікаційний код такої юридичної особи залишається за відокремленим підрозділом. В інших випадках припинення юридичної особи присвоєння її ідентифікаційного коду новоствореним суб`єктам забороняється.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (ст. 80 Цивільного кодексу України). Глава 7 Цивільного кодексу України містить загальні положення про юридичну особу.

Правосуб`єктність юридичної особи, тобто здатність бути учасником відповідних цивільних правовідносин, виникає з моменту державної реєстрації останньої відповідно до закону (ч.1 ст.80, ч.4 ст.91 Цивільного кодексу України) та є універсальною (ч.1 ст.91 Цивільного кодексу України) і статутною, тобто визначається на підставі установчих документів та закону (ч.2 ст.81, ч.1 ст.87, ч.1, 2 ст.92 Цивільного кодексу України).

Водночас, згідно з нормами ч.5 ст.336 Господарського кодексу України, ч.6 ст.1 Закону «Про акціонерні товариства», ч.1 ст.1, ст.3 та ч.2 ст.6 Закону «Про банки і банківську діяльність» в Україні діє спеціальне законодавство, яке регулює утворення банків їх статусу та припинення, здійснення ними/припинення банківської діяльності, до якого, зокрема, входять Закон «Про банки і банківську діяльність», Закон України «Про Національний банк України», Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», нормативно-правові акти Національного банку України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, які визначають зміст спеціальної правосуб`єктності банківської установи.

Відповідності до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що Великою Палатою Верховного Суду 10.12.2019 ухвалено постанову у справі №925/698/19 за участі ПАТ «Українська інноваційна компанія» та встановлено певні обставини щодо правонаступництва цього товариства за ПАТ «Укрінбанк».

При цьому суд касаційної інстанції щодо посилань ПАТ «Українська інноваційна компанія» на вищенаведені адміністративні справи зазначив, що відповідні висновки не можуть прийматись до уваги Великою Палатою Верховного Суду як встановлені обставини, оскільки є лише правовою оцінкою іншим судом встановлених обставин справи. З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17 (провадження №12-144гс18), преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. А тому посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги обставини в розглянутих у адміністративному порядку справах, відхиляються судом як необґрунтовані.

Так, Великою Палатою Верховного Суду з`ясовано, що ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «Українська інноваційна компанія» мають один і той самий ідентифікаційний код юридичної особи №0583988. Дата реєстрації цих юридичних осіб, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, також збігається. Однак в Єдиному реєстрі відсутній запис про те, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк» (п.29 ч.1 ст.9 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під кодом 05839888 зареєстровано ПАТ «Українська інноваційна компанія». Однак зазначено про відсутність відомостей про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа.

Відповідно до ст.52, 334 ГПК України процесуальне правонаступництво можливе за настання обставин смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Верховний Суд у справі №925/698/16 наголосив, що суди попередніх інстанцій не встановили, а сторони не довели, що реалізація повного комплексу організаційних змін банку від 13.07.2016 року та від 28.03.2017 була узгоджена з Національним банком України та останній погодив усі відповідні зміни в діяльності ПАТ «Український інноваційний банк», про що був внесений запис щодо реєстрації статуту цього банку в новій редакції до Державного реєстру банків. Те ж стосується виключення ПАТ «Український інноваційний банк» з Державного реєстру банків та факту закінчення ліквідації цього банку відповідно до ч.5 ст.91 Господарського кодексу України, ст.77 Закону про банки, ст.53 Закону про гарантування вкладів, відміни/дострокової відміни за ініціативою Національного банку України застосованих ним до цього банку заходів впливу. У судових справах, на які посилаються сторони спору, також не встановлено преюдиційних обставин, які б це підтверджували.

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом (ч.1, 4 ст.104 Цивільного кодексу України). Частинам 1, 4 ст.104 Цивільного кодексу України кореспондує ч.1 ст.59 та ч.1 ст.91 Господарського кодексу України. Частині 1 ст.104 Цивільного кодексу України також кореспондує ч.1 ст.79 Закону про акціонерні товариства (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).

Особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» (згідно із ч.4 ст.110 Цивільного кодексу України).

Реорганізація банку - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, перетворення його організаційно-правової форми, наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов`язків правонаступникам (абз.40 ч.1 ст.2 Закону про банки). У разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи. Під час проведення реорганізації банку шляхом перетворення кредитори не мають права вимагати від банку припинення чи дострокового виконання зобов`язання (частина третя статті 26 Закону про банки). Власники банку мають право розпочати процедуру ліквідації банку за рішенням загальних зборів лише після надання на це згоди Національного банку України та за умови відкликання банківської ліцензії. Ліквідація банку з ініціативи власників здійснюється в порядку, передбаченому законодавством про ліквідацію юридичних осіб, у разі якщо Національний банк України після отримання рішення власників про ліквідацію банку не виявив ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного. В іншому випадку Національний банк України відмовляє в погодженні згідно з п.2.4 глави 2 розділу ІІІ Положення про заходи впливу. Якщо банк, який ліквідується за ініціативою власників, віднесено Національним банком України до категорії проблемних або неплатоспроможних, Національний банк України та Фонд вживають щодо нього заходи, передбачені Законом про банки та Законом про гарантування вкладів (згідно із ст. 78 Закону про банки).

Банк подає документи для проведення державної реєстрації змін до статуту банку після їх погодження Національним банком України. Перелік документів та порядок погодження змін до статуту банку встановлюються Національним банком України. Національний банк України приймає рішення про погодження змін до статуту банку або про відмову в їх погодженні не пізніше місячного строку з дня подання повного пакета документів. Національний банк України в установленому ним порядку вносить відповідний запис до Державного реєстру банків після проведення державної реєстрації змін до установчих документів (частини четверта та шоста-восьма статті 16 Закону про банки).

Погодження змін, що вносяться до статутів банків, регулюються, зокрема главою 1 розділу VII Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою правління Національного банку України від 08.09.2011 №306, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.10.2011 за №1203/19941 (далі - Положення про ліцензування банків). Погодження призначення та визначення відповідності професійної придатності та ділової репутації керівників банку, керівника підрозділу внутрішнього аудиту (у разі їх зміни) регулюється главою 3 розділу VII Положення про ліцензування банків. Зокрема, відповідно до п.1.8 глави 1 розділу VII Положення про ліцензування банків банк у разі зміни свого найменування зобов`язаний у новій редакції статуту зробити запис про правонаступництво банку з новим найменуванням щодо передачі йому всього майна, прав і зобов`язань банку з попереднім найменуванням.

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними (ч.3 ст.36 Закону про гарантування вкладів).

Фонд та Національний банк України співпрацюють з метою забезпечення стабільності банківської системи України і захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків. З цією метою Фонд і НБУ укладають договір про співпрацю, який передбачає засади співробітництва цих установ у процесі регулювання і нагляду за діяльністю банків, застосування до них заходів впливу, інспекційних перевірок банків, здійснення заходів з виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч.1 ст.55 Закону про гарантування вкладів).

Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду (ч.1 ст.35 Закону про гарантування вкладів). Особливості передачі активів і зобов`язань неплатоспроможного банку визначені статтею 40 Закону про гарантування вкладів.

Відповідно до змісту положень банківського законодавства лише реорганізація банку передбачає правонаступництво. Способи реорганізації банку передбачені статтею 26 Закону «Про банки і банківську діяльність». До реорганізації не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №925/698/16 дійшла висновку, що зміна назви акціонерного товариства (банку) без зміни його організаційно-правової форми, виключення з його назви слова «банк», виключення з видів його діяльності «комерційних банків» (КВЕД:64.19) не є ані перетворенням цієї юридичної особи в розумінні ст.108 Цивільного кодексу України (ст.87 Закону про акціонерні товариства), ані виділом в розумінні ст. 109 Цивільного кодексу України (ст.86 Закону про акціонерні товариства), ані припиненням шляхом злиття, приєднання або поділу в розумінні ст. 106 Цивільного кодексу України (ст.83 - 85 Закону про акціонерні товариства). Попри те, що правовий висновок щодо застосування норм права у справі №914/3587/14 (постанова від 24.04.2019) Велика Палата Верховного Суду зробила стосовно зміни найменування (типу) акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне, Велика Палата Верховного Суду не бачить підстав відходити від правового висновку, зробленого у мотивувальній частині зазначеного судового рішення (пункт 50), відповідно до якого сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи.

Отже, в результаті організаційних змін ПАТ «Укрінбанк» від 13.07.2016 та від 28.03.2017 нова банківська установа відповідно до вимог ст.17 Закону про банки не утворилась.

Великою Палатою Верховного Суду у справі №925/698/16 встановлено, що власники ПАТ «Український інноваційний банк», приймаючи рішення про відмову від «банківської діяльності», висловили своє бажання припинити таку діяльність, яка є складовою спеціальної правосуб`єктності банку як юридичної особи, але вони не звернулись до існуючої процедури ліквідації банку за їх рішенням, передбаченої ст.78 Закону про банки, погодження якої з боку Національного банку України неможливе в силу чинності у відповідного банку статусу проблемного, що відповідає як ст.78 Закону про банки так і п.2.4 глави 2 розділу ІІІ Положення про заходи впливу.

Також відповідно до банківського законодавства реорганізація банку або його ліквідація за рішенням власників має відбуватись за погодження з Національним банком України. Відповідного погодження не встановлено. Разом з тим банківським законодавством, зокрема ст.16 та 46 Закону про банки, також передбачено інформування та погодження з Національним банком України змін до статуту банку, а також їх реєстрацію тільки після погодження таких змін Національним банком України. Однак весь обсяг організаційних змін банку від 13.07.2016 та від 28.03.2017 не погоджувався Національним банком України, попри те, що таке погодження є обов`язковим. А тому посилання скаржника на автоматичний перехід прав позивача у справі до нього є безпідставними та не ґрунтуються на нормах права.

Банківське законодавство не передбачає правонаступництво у разі ліквідації банку. Крім того, з урахуванням ч.6 ст.77 Закону про банки, ч.3 ст.53 Закону про гарантування вкладів, п.3.1 глави 3 розділу ІІІ Положення про заходи впливу ліквідація банку ані за ініціативою Національного банку України, ані за ініціативою власників банку не може вважатись завершеною, оскільки не відповідає вимогам цих нормативних положень, що визначають момент закінчення ліквідації банку.

Отже, незалежно від того, чи проведена ліквідація банку чи ні, банк зобов`язаний узгоджувати внесення змін до свого статуту з Національним банком України відповідно до вимог банківського законодавства. Ця вимога чинна незалежно від чинності постанови Національного банку України про неплатоспроможність банку, рішення Фонду про тимчасову адміністрацію, постанови Національного банку України про відкликання ліцензії та ліквідацію банку, рішення Фонду про ліквідацію банку.

Правочину між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «Укрінком» щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також.

Верховним Судом констатовано також, що фактично суть організаційних змін банку від 13.07.2016 зводиться до створення власної процедури виведення проблемного банку з ринку без врахування спеціальної процедури, повноважень Національного банку України та Фонду, механізмів захисту кредиторів банку, передбаченої банківським законодавством.

Реорганізація банку в іншу особу, або передача прав та обов`язків банку іншій особі за іншими правочинами, навіть зміна назви, якщо це тягне трансформацію носія таких прав та обов`язків, має проводитись у спосіб, який відповідає закону, загальним принципам законодавства, в першу чергу спеціального, яке регулює банківську діяльність як специфічний вид діяльності.

Виведення банку з ринку шляхом виключення слова «банк» з його назви та «банківської діяльності» з видів його діяльності законом не передбачено. Попри те, що закон не містить прямої заборони вказаних рішень керівників банку як таких, здійснення цього без узгодження з НБУ не відповідає загальним принципам банківського законодавства.

Рішення про здійснення змін у статуті відповідного банку є підставою для державної реєстрації цих змін лише за умови дотримання встановленої законом процедури погодження таких змін.

Отже, перехід прав та обов`язків від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «Укрінком» та наступних осіб, які заявляли про своє отримання прав та обов`язків цього банку, не міг відбуватись лише на підставі виключення кредитною установою із своєї назви слова «банк» та виключення з видів своє діяльності «банківської діяльності» без дотримання вимог банківського законодавства. Організаційні зміни банку від 13.07.2016 та від 28.03.2017 не відповідають вимогам банківського законодавства.

Верховний Суд у справі №925/698/16 дійшов висновку, що ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «Укрінком», а відтак й ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав банку.

Припинення банком банківської діяльності можливе виключно у порядку, передбаченому Законом про банки і банківську діяльність та Законом про гарантування вкладів шляхом: ліквідації банку за рішенням власників після надання на це згоди НБУ, за відсутності ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного, або виведення неплатоспроможного банку з ринку під контролем Фонду у разі віднесення НБУ такого банку до категорії проблемних або неплатоспроможних.

Стосовно належного суб`єкта, уповноваженого представляти банк у правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у справі №925/698/16 вказала, що після запровадження Фондом у банку тимчасової адміністрації, повноважний суб`єкт на управління банком та представництво банку визначається виключно Фондом відповідно до положень п.17 ч.1 ст.2, ст.34, 37, 44, 48 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому скасування судом або визнання неправомірним (незаконним) рішення Фонду про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом.

Управління банком Фондом у такому разі припиняється лише після прийняття Національним банком України рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, відновлення банківської ліцензії і повернення банку під нагляд Національного банку України.

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №925/698/16 з приводу статусу ПАТ «Української інноваційної компанії» встановлено, що до цієї особи не перейшли права ПАТ «Укрінбанк», оскільки ця особа не є правонаступником банку у відповідності до положень чинного законодавства.

Враховуючи вище викладене, заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони виконавчого провадження є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 52, 232-235, 334 ГПКУкраїни, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником задовольнити.

2. Замінити сторону (стягувача) у виконавчому провадженні №44646974 з ПАТ «Українська інноваційна компанія» (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, 3-а, ) на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ).

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала господарського суду Волинської області може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256,п.17.5 Перехідних положень ГПК України. Повний текст ухвали підписано 08.12.2021.

Суддя І. О. Гарбар