ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р. м. Житомир Справа № 906/530/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Бурзаковська Т.В. - довіреність №14-178 від 27.09.2021 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест"

про стягнення 3956738,82 грн

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України" звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" 3956738,82грн, з яких 3470742,23грн основного боргу, 69477,28грн пені, 112910,39грн 3% річних та 303608,92грн інфляційних.

Ухвалою від 24.05.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 10.06.2021.

Ухвалою від 10.06.2021 відмовлено в залученні визначених відповідачем третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору та відкладено підготовче засідання на 20.07.2021.

Ухвалою від 20.07.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.09.2021.

Ухвалою від 07.09.2021 відкладено розгляд справи на 28.09.2021, з урахуванням клопотання представника відповідача.

В судовому засіданні 28.09.2021 оголошувалась перерва до 06.10.2021 та до 01.11.2021.

Ухвалою від 01.11.2021, за клопотанням позивача, розгляд справи відкладено на 15.11.2021.

У зв`язку із надходженням на спецлінію "102" анонімного повідомлення про можливе замінування приміщення суду, господарський суд Житомирської області на час призначеного судового засідання у справі №906/530/21 тимчасово не працював, тому засідання суду 15.11.2021 об 15:00 не проводилося.

Ухвалою від 16.11.2021 суд призначив судове засідання на 25.11.2021.

У судовому засіданні 25.11.2021 представник позивача позовні підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням відповіді на відзив (а.с. 182-187, т.1). Заперечувала щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, річних та інфляційних.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З метою перевірки отримання відповідачем ухвали суду від 16.11.2021, суд здійснив пошуковий запит на сайт "Укрпошта" та отримав трекінг відправлень, з якого вбачається, що поштове відправлення №336 (ухвала суду) на час судового засідання вручено за довіреністю (а.с. 30, т2).

Враховуючи вказане, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки представника останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Крім того, суд враховує, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, а представник відповідача неодноразово брав участь у судових засіданнях та направляв клопотання по справі.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд вважає, що його відсутність у даному судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.09.2019 між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вподальшому перейменовано на ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" (споживач, відповідач) було укладено договір №6050/1920-ТЕ-10 постачання природного газу (далі Договір (а.с.18-27, т.1)), згідно пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. Договору).

В період з 22.10.2019 по 23.04.2020, до вказаного Договору сторони уклали ряд додаткових угод (а.с. 28-36, т.1), згідно яких до Договору вносились зміни, зокрема, в частині зміни періодів передачі природного газу, обсягу газу, порядку та умов передачі природного газу, ціни газу та строку дії Договору.

Позивач вказав, що на виконання умов вищевказаного Договору, в період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року, передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 3746270,69 грн, однак відповідач у повному обсязі розрахунок не здійснив, заборгувавши 3470742,23 грн.

Не проведення відповідачем у повному обсязі розрахунків стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Крім суми основного боргу, позивач заявив до стягнення з відповідача 69477,28грн пені, 112910,39грн 3% річних та 303608,92грн інфляційних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зсилається на ст. 193, 216-217, 231, 264-265 ГК України, ст. 11-16, 258,525, 526, 530, 610-612, 625, 712 ЦК України.

Відповідач, згідно відзиву на позовну заяву (а.с. 83-94, т.1), просив суд у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 153628,97 грн відмовити та зменшити на 50% розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Звернув увагу, що ціна газу в період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року формувалась не на ринкових умовах, а виключно шляхом державного регулювання. При цьому відповідач зсилався на приписи ст. 10-12 ЗУ "Про ринок природного газу", п. 12 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою КМУ від 19.10.2018 № 867 та п. 1 Постанови КМУ від 03.04.2019 №293 "Деякі питання діяльності акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України. Вказав, що ним було встановлено невідповідність ціни за вказаний період, внаслідок чого розмір заборгованості відповідача перед позивачем не відповідає дійсності, а відтак акти приймання-передачі природного газу, надані позивачем до суду на підтвердження власних позовних вимог, не можуть розглядатись, як належні та допустимі докази.

Позивач, згідно відповіді на відзив (а.с. 182-187, т.1), вважає, що відповідач схвалив та прийняв умови Договору до виконання, а саме прийняв поставлений позивачем природний газ, підписав акти приймання-передачі природного газу, провів часткову оплату прийнятого від НАК "Нафтогаз України" природного газу; договори між позивачем та відповідачем були укладені відповідно до чинного на той час законодавства України; на момент укладання договорів сторони узгодили їх істотні умови, в тому числі й ціну; всі зміни до договорів також вносились виключно в двосторонньому порядку за наявності згоди відповідача.

За вказаного, зсилаючись на ст. 204 ЦК України, якою визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, вважає, що має достатні правові підстави для стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" за визначеною ціною.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення пені, 3% річних та інфляційних на 50%, заперечив.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, відносини між сторонами виникли на підставі Договору 6050/1920-ТЕ-10 на постачання природного газу від 27.10.2019, з додатковими угодами до нього (а.с. 18-36, т.1).

Відповідно до ч. 1ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу (а.с. 37-43, т.1) підтверджено, що в період з жовтня 2018 року по квітень 2019 рік позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3746270,69 грн.

За ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За умовами п. 4.1. Договору, ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється відповідно до вимог Положення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 року №293 (із змінами) та інших нормативно - правових актів і визначається в Прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" під час виконання Компанією обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на Компанію відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" (далі - Прейскурант). Прейскурант розміщується на офіційному веб-сайті Постачальника.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності).

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для Сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Ціна за 1000 куб.м. природного газу визначається Сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту (п.4.2 Договору).

Відповідно до п.4.3. Договору, ціни на природний газ, зазначені в Прейскуранті, є обов`язковими за цим Договором з моменту введення їх в дію (з дати, зазначеної у відповідному Прейскуранті). Споживач самостійно відслідковує інформацію щодо цін на відповідний розрахунковий період (місяць постачання) і вважається повідомленим про зміну цін з дати розміщення інформації на веб-сайті постачальника, але не пізніше дати введення їх в дію, або з дати направлення на електронну адресу споживача (зазначену в п.12. цього Договору) проекту додаткової угоди, інформаційного повідомлення тощо.

Додатковою угодою №1 від 22.10.2019 (а.с .28, т.1) сторони доповнили Договір підпунктом 4.2.1., яким визначили, що ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) за цим Договором складає 4 272,7604 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 5 127,3125 грн. До ціни за природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужностей), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, а всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб.м. на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4 429,9504 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 5 315,9405 грн. за 1000 куб.м.

Судом встановлено, що вказана ціна була визначена в акті приймання-передачі природного газу за жовтень 2019, підписаному відповідачем без зауважень та заперечень (а.с. 37, т.1).

Додатковою угодою №2 від 12.11.2019 (а.с. 29, т.1) сторони доповнили Договір підпунктом 4.2.2., яким визначили, що ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) за цим Договором складає 4899,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 5878,80 грн. До ціни за природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужностей), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, а всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб.м. на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 5 056,19 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 6 067,43 грн. за 1000 куб.м.

Судом встановлено, що вказана ціна була визначена в акті приймання-передачі природного газу за листопад 2019, підписаному відповідачем без зауважень та заперечень (а.с. 38, т.1).

Додатковою угодою №3 від 09.12.2019 (а.с. 30, т.1) сторони доповнили Договір підпунктом 4.2.3., яким визначили, що ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 (включно) за цим Договором складає 4276,6958 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 5132,035грн. До ціни за природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужностей), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, а всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб.м. на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4 433,8858 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 5 320,663 грн. за 1000 куб.м.

Судом встановлено, що вказана ціна була визначена в акті приймання-передачі природного газу за грудень 2019, підписаному відповідачем без зауважень та заперечень (а.с. 39, т.1).

Додатковою угодою №4 від 20.12.2019 (а.с. 31, т.1) сторони доповнили Договір підпунктом 4.2.4., яким визначили, що ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 (включно) за цим Договором складає 5500,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 6600,00 грн. До ціни за природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужностей), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, а всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб.м. на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 5657,19 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 6788,63 грн. за 1000 куб.м.

Додатковою угодою №5 від 28.01.2020 (а.с. 32, т.1), сторони виклали з 01 січня 2020 року пункти 4.1. та 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору у наступній редакції: "4.1. Ціна (без урахування тарифів па послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, яки постачається за цим Договором, встановлюється відповідно до вимог Положення (з урахуванням змін, внесених постановою КМУ від 24.01.2020 № 17) та інших нормативно- правових актів і визначається в Прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" під час виконання Компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на Компанію відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" (далі - Прейскурант). Прейскурант розмішується на офіційному веб-сайті Постачальника. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності). У разі зміни ціпи на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для Сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.

4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) за цим Договором складає 4 650,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. усього разом з ПДВ - 5 580,00 грн.

До ціни на природний газ додасться тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 № 3013 - 124,16 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 774,16 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 5 728,99 грн.".

Також сторони внесли зміни в п. 7.2. Договору та змінили розмір пені з 17,8% до 14,2% річних...

Судом встановлено, що вказана ціна була визначена в акті приймання-передачі природного газу за січень 2020 року, підписаному відповідачем без зауважень та заперечень (а.с. 40, т.1).

Додатковою угодою №6 від 24.02.2020 (а.с. 33, т.1), сторони виклали з 01 лютого 2020 року пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору у наступній редакції: "4.2. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 (включно) за цим Договором складає 3948,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 4737,60грн. До ціни за природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужностей), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4 072,16 грн за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 4886,59 грн.

Судом встановлено, що вказана ціна була визначена в акті приймання-передачі природного газу за лютий 2020 року, підписаному відповідачем без зауважень та заперечень (а.с. 41, т.1).

Додатковою угодою №7 від 23.03.2020 (а.с. 34, т.1) сторони виклали з 01 березня 2020 року пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору у наступній редакції: "4.2. що ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року (включно) за цим Договором складає 3396,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 4075,20 грн. До ціни за природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужностей), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 3520,16 грн за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 4224,19 грн.".

Судом встановлено, що вказана ціна була визначена в акті приймання-передачі природного газу за березень 2020 року, підписаному відповідачем без зауважень та заперечень (а.с. 42, т.1).

Додатковою угодою №8 від 23.04.2020 (а.с. 35-36, т.1) сторони, зокрема, виклали з 01 квітня 2020 року пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору у наступній редакції: "4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) за цим Договором складає 2 897,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 3 476,40 грн. До ціни на природний газ додасться тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРНКП від 24.12.19 № 3013 124,16 гри. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3021,16 грн за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 3625,39 грн.".

Судом встановлено, що вказана ціна була визначена в акті приймання-передачі природного газу за квітень 2020 року, підписаномувідповідачем без зауважень та заперечень (а.с. 43, т.1).

Враховуючи, що договір та додаткові угоди підписані сторонами, будь-яких зауважень, протоколів розбіжностей щодо зазначених пунктів Договору, матеріали справи не містять, суд вважає, що сторони у Договорі спільно погодили та визначили ціну природного газу. Також суд враховує, що при визначенні ціни за природний газ, зазначеної в Додаткових угодах, сторони курувалися, зокрема, положеннями ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", постановами Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867 (із змінами), від 27.11.2019 №1000, від 24.01.2020 №17, постановами НКРЕКП від 03.04.2019 № 293 (із змінами), від 07.10.2019 № 2081, від 24.12.2019 №3013.

При цьому суд також враховує висновок постанова ВПВС від 19.06.2019 у справі № 643/17966/14-ц, згідно якого стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Вказане спростовує заперечення відповідача щодо методики визначення ціни природного газу.

За умовами п. 5.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу...

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманого природного газу у термін визначений у п.5.1 Договору виконав неналежним чином, частково оплативши природний газ на загальну суму 275528,46 грн, що підтверджується даними бухгалтерського обліку позивача та банківськими виписками по особовому рахунку АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (а.с. 45-64, т.1).

Тобто, станом на день звернення до суду та на день розгляду справи у суді у відповідача існує прострочення в оплаті отриманого від позивача природного газу на загальну суму 3470742,23 грн.

Доказів погашення заборгованості перед позивачем у заявленій сумі матеріали справи не містять.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 3470742,23 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стаття 611 Цивільного кодексу України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 вказаного Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами ч.6 ст.232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже вказувалося, умовами п.7.2 договору сторони визначили відповідальність відповідача у вигляді пені у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Додатковою угодою №5 від 28.01.2020 (а.с. 32) сторони виклали з 01 січня 2020 року перший абзац пункту 7.2. Розділу 7 "Відповідальність Сторін" цього договору у наступній редакції: "7.2. У разі прострочений споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану під суми простроченого платежу за кожний день прострочення.".

За розрахунком позивача (а.с. 12-17, т1), пеню в сумі 69477,28 грн, з урахуванням здійснених проплат, нараховано:

- за зобов`язаннями жовтня 2019 року - за період з 26.11.2019 по 26.11.2019 (1 день) на суму боргу 65514,56 грн, що складає 31,95 грн та з 27.11.2019 по 27.11.2019 (1 день) на суму боргу 20000,00грн, що складає 9,75грн, всього 41,70 грн;

- за зобов`язаннями листопада 2019 року - за період з 27.12.2019 по 31.12.2019 (5 днів) на суму боргу 545000,00 грн, що складає 1328,90 грн; з 01.01.2020 по 26.01.2020 (26 днів) на суму боргу 545000,00 грн, що складає 5497,65 грн; з 27.01.2020 по 17.04.2020 (82 дні) на суму боргу 515000,00 грн, що складає 16384,32 грн, всього 23210,87 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2019 року - за період з 28.01.2020 по 17.04.2020 (81 день) на суму боргу 731919,92 грн, що складає 23001,48 грн;

- за зобов`язаннями січня 2020 року - за період з 26.02.2020 по 17.04.2020 (52 дні) на суму боргу 835954,92 грн, що складає 16865,28 грн.

- за зобов`язаннями лютого 2020 року - за період з 26.03.2020 по 17.04.2020 (23 дні) на суму боргу 712494,82 грн, що складає 6357,95 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача (а.с. 12-17, т1), 3% річних в сумі 12910,39 грн, з урахуванням здійснених проплат, нараховано:

- за зобов`язаннями жовтня 2019 року - за період з 26.11.2019 по 26.11.2019 (1 день) на суму боргу 65514,56 грн, що складає 5,38 грн та з 27.11.2019 по 27.11.2019 (1 день) на суму боргу 20000,00грн, що складає 1,64грн, всього 7,02 грн;

- за зобов`язаннями листопада 2019 року - за період з 27.12.2019 по 31.12.2019 (5 днів) на суму боргу 545000,00 грн, що складає 223,97 грн; з 01.01.2020 по 26.01.2020 (26 днів) на суму боргу 545000,00 грн, що складає 1161,48 грн; з 27.01.2020 по 17.04.2020 (82 дні) на суму боргу 515000,00 грн, що складає 3461,48 грн; з 18.04.2020 по 31.12.2020 (258 дні) на суму боргу 515000,00 грн, що складає 10890,98 грн; з 01.01.2020 по 31.03.2021 (90 днів) на суму боргу 515000,00 грн, що складає 3809,59 грн; всього 19547,50 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2019 року - за період з 28.01.2020 по 17.04.2020 (81 день) на суму боргу 731919,92 грн, що складає 4859,47 грн; за період з 18.04.2020 по 31.12.2020 (258 днів) на суму боргу 731919,92 грн, що складає 15478,31 грн; за період з 01.01.2021 по 31.03.2021 (90 днів) на суму боргу 731919,92 грн, що складає 5414,20 грн, всього 25751,98 грн;

- за зобов`язаннями січня 2020 року - за період з 26.02.2020 по 17.04.2020 (52 дні) на суму боргу 835954,92 грн, що складає 3563,09 грн; за період з 18.04.2020 по 31.12.2020 (258 дні) на суму боргу 835954,92 грн, що складає 17678,39 грн; за період з 01.01.2021 по 31.03.2021 (90 днів) на суму боргу 835954,92 грн, що складає 6183,78грн, всього 27425,26 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2020 року - за період з 26.03.2020 по 17.04.2020 (23 дні) на суму боргу 712494,82 грн, що складає 1343,23 грн; за період з 18.04.2020 по 31.12.2020 (258 дні) на суму боргу 712494,82 грн, що складає 15067,51 грн; за період з 01.01.2021 по 31.03.2021 (90 днів) на суму боргу 712494,82 грн, що складає 5270,51 грн, всього 21681,25 грн;

- за зобов`язаннями березня 2020 року - за період з 28.04.2020 по 31.12.2020 (248 днів) на суму боргу 576284,51 грн, що складає 11714,64 грн; за період з 01.01.2021 по 31.03.2021 (90 днів) на суму боргу 576284,51 грн, що складає 4262,93 грн, всього 15977,57 грн;

- за зобов`язаннями квітня 2020 року - за період з 26.05.2020 по 31.12.2020 (220 дні) на суму боргу 99088,06 грн, що складає 1786,83 грн; за період з 01.01.2021 по 31.03.2021 (90 днів) на суму боргу 9908,06 грн, що складає 732,98 грн, всього 2519,81грн.

Перевіривши розрахунки пені та 3% річних, суд встановив, що останні є арифметично вірними, обґрунтованим, тому вимога про їх стягнення є правомірною у заявленому розмрі.

Інфляційні в сумі 303608,92 грн позивачем нараховано:

- за зобов`язаннями листопада 2019 року - за період з 01.01.2020 по 31.03.2021 на суму боргу у розмірі 515000,00грн, що складає 47621,83 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2019 року - за період з 01.02.2020 по 31.03.2021 на суму боргу у розмірі 731919,92 грн, що складає 66084,31 грн;

- за зобов`язаннями січня 2020 року - за період з 01.03.2020 по 31.03.2021 на суму боргу у розмірі 835954,92 грн, що складає 78220,03 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2020 року - за період з 01.04.2020 по 31.03.2021 на суму боргу у розмірі 712494,82 грн, що складає 60484,09 грн;

- за зобов`язаннями березня 2020 року - за період з 01.05.2020 по 31.03.2021 на суму боргу у розмірі 576284,51 грн, що складає 43959,16 грн;

- за зобов`язаннями квітня 2020 року - за період з 01.06.2020 по 31.03.2021 на суму боргу у розмірі 9908,06 грн, що складає 7239,50 грн.

За розрахунком суду, за визначений позивачем період, обгрунтовано заявлена сума інфляційних склала 7239,49 грн. За вказаного, у стягненні 0,01 грн інфляційних слід відмовити.

Перевірку розрахунків позивача суд здійснив за допомогою програмно-апаратного комплексу "Ліга: Закон".

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги на суму 3956738,81 грн є обґрунтованими та заявленими відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому, оскільки у відзиві на позовну заяву (а.с. 83-94, т.1) відповідач просив суд зменшити розмір пені, річних, інфляційних на 50%, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546,549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України, має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. В законі не визначається перелік виняткових обставин та не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, у зв`язку з чим господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (Постанова ВС від 07.09.2021 у справі № 927/184/13-г(927/1005/19).

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.06.2019 у справі №904/3551/18.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних до 50%, відповідач вказав, що на підтвердження підстав, в розумінні ч. 2 ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, надав суду договора про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, якими реструкторизовано заборгованість відповідача перед позивачем, що на думку відповідача, відображають сумлінність в його поведінці щодо грошових зобов`язань та фінансове навантаження у вигляді щомісячних платежів до вересня 2023 року. Також відповідачем подано: розрахунки обсягу заборгованості з різниці в тарифах на послуги теплопостачання за період 2015-2019 рр., лист від 15.04.2020 № 7/10.1/6420/20 Міністерства розвитку громад та територій України; рішення від 06.08.2019 № 95 "Про передачу дахової котельні на баланс ОСББ "Рідний дім ОСББ"; акт приймання-передачі від 02.10.2019; рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 13.09.2019 № 203/06-30-53-17-08 про опис майна у податкову заставу; повідомлення про визначення джерелом погашення податкового боргу дебіторської заборгованості платника податків; акт опису майна від 13.09.2019 № 205/06-30-53-17-04; акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі від 29.08.2019№27/06-30-53-17-14; ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 у справі № 806/575/16; від 27.01.2017 у справі № 806/2598/16; від 30.05.2019 у справі № 240/5964/18; ухвали про розстрочку податкових зобов`язань, за результатами відповідних спорів з державними податковими органами; Звіти про фінансові результати за 2017-2020 роки; рішення Господарського суду Житомирської області від 09.02.2020 у справі №906/1085/19 та від 21.02.2019 у справі №906/1161/18 яким стягнуто з Товариства грошові кошти; рішення від 23.01.2019 у справі №2402/5964/18 (а.с. 83-176, т.1). Зазначені документи, на думку відповідача, є підтвердженням тяжкого фінансового становища ТОВ "Малин Енергоінвест".

Також відповідач повідомив, що єдиним джерелом догоду для боржника є плата за теплопостачання, водопостачання та водовідведення, яка отримується від споживачів м. Малина та Малинського району; щомісячний фонд заробітної плати працівників відповідача 1509,803 тис. грн; відповідач є роботодавцем для 169 працівників; сплата податків для місцевого бюджетів - 280 тис. грн. щомісяця, витрати на паливно-мастильні матеріали - 90 тис.грн, витратні матеріали для обслуговування теплових мереж, а також мереж водопостачання та водовідведення (труби, гайки, тощо) - 45 тис. грн.

Позивач заперечував проти клопотання відповідача про зменшення пені, 3% та інфляційних втрат (а.с. 182-187, т.1), вказуючи, що: в момент підписання Договору відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність згідно умов Договору; боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин; виконання умов Договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема споживачів, Держави; нараховані штрафні санкції у розмірі 69 477,28 грн. не є надмірно великими в порівнянні з простроченими зобов`язанням за Договором зі сплати поставленого природного газу у розмірі 3470742,23 грн, яке виконувалось неналежним чином протягом дії Договору, і складають всього 2% від суми основного боргу до стягнення; відповідно до Консолідованої фінансової звітності станом на 31.122020 року, чистий збиток НАК "Нафтогаз України" становить 19 002 млн. грн., сукупний збиток - 33 199 млн. грн.; станом на 30.09. 2020, чистий збиток становив 17 034 млн. грн., сукупний збиток - 17 293 млн. грн.); несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу; збитковість підприємства не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки; неналежне планування своєї господарської діяльності відповідачем не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, які належним чином виконали свої обов`язки; ризики від власної господарської діяльності відповідача не може покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості; відповідач як суб`єкт господарської діяльності не звільняється від підприємницьких ризиків, пов`язаних із несвоєчасними розрахунками споживачів та затримкою держави у виділенні пільг та субсидій на часткове покриття вартості енергоносіїв, спожитих пільговими категоріями споживачів теплової енергії та гарячої води; оскільки проценти та інфляційні втрати, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України входять до складу основного зобов`язання, останні зменшенню не підлягають.

За вказаного та зважаючи на заперечення позивача, суд враховує, що при розгляді питання про зменшення штрафних санкцій щодо кожного конкретного випадку підлягає аналізу ряд факторів, які є індивідуальними та відмінними і мають не однаковий вплив на оцінку наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та межі їх зменшення, з урахуванням не лише майнових, але й інших інтересів сторін, що заслуговують на увагу по відношенню до конкретного суб`єкта господарювання.

Так, суд враховує мотивацію відповідача та подані ним документи, в обґрунтування зменшення пені та нарахувань, згідно ст. 625 ЦК України. Однак, визначальним, на думку суду, є те, що відповідач здійснив часткове виконання основного зобов`язання. Водночас судом взято до уваги співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховуючи, що сам позивач не вказує, які саме та у якому розмірі збитки йому заподіяні в результаті допущеного відповідачем порушення виконання його зобов`язань за Договором. Також суд враховує, що позивач компенсує свої втрати у цій частині шляхом нарахування та заявлення до стягнення 3% річних та інфляційних.

Суд також керується позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013, згідно мотивувальної частини якого неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

За вказаних обставин, враховуючи не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання та причини неналежного виконання; незначність прострочення виконання та наслідки порушення зобов`язання; те, що заявлені до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; вжиття відповідачем заходів для якнайшвидшого виконання зобов`язання, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, виходячи з обґрунтовано заявленої її суми, на 50 % - до 34738,64 грн.

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст. 233 ГК України, 551 ЦК України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18.

При цьому судом взято до уваги приписи підпункту 9.4. пункту 9 постанови ВГСУ "Про судове рішення" від 23.03.2012 № 6, згідно якого у резолютивній частині рішення господарські суди повинні зазначати про часткове задоволення майнових вимог, у тому числі в разі зменшення розміру неустойки згідно з пунктом 3 статті 83 ГПК, - про відмову в позові в решті вимог, припинення провадження або залишення без розгляду позову у цій частині.

Що стосується клопотання відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних, то суд враховує, що останні, згідно ст. 625 ЦК України не є штрафними санкціями, тому зменшенню не підлягають. При цьому, зсилання відповідача, зокрема, на постанову Великої Падати ВС від 18.02.2020 у справі №902/417/18 є безпідставним, оскільки висновок Верховного суду про можливість зменшення відсотків річних у справі № 902/417/18 здійснено із врахуванням обставин вказаної справи, які не є тотожними обставинам у даній справі (зокрема нарахування договірних 40% річних на суму боргу).

Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача підлягає 3470742,23 грн основного боргу, 34738,64 грн пені, 112910,39грн 3% річних, 303608,91 грн інфляційних. У стягненні 34738,64 грн пені та 0, 01 грн інфляційних слід відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 231, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" задовольнити частково.

2. Зменшити розмір обґрунтовано заявленої пені на 50 % - до 34738,64 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" (11601, Житомирська обл., м.Малин, вул. Українських повстанців, буд. 25А, ід. код 37555721) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м.Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ід. код 20077720):

- 3470742,23 грн основного боргу;

- 34738,64 грн пені;

- 112910,39грн 3% річних;

- 303608,91 грн інфляційних;

- 59351,08 грн судового збору.

4. У стягненні 34738,64 грн пені та 0, 01 грн інфляційних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.12.21

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек.)