РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2021Справа № 910/13116/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬФАТЕХ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС КОМПАНІ ГРУП»

про стягнення 336 707, 05 грн,

За участі представників:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬФАТЕХ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС КОМПАНІ ГРУП» про стягнення 300 383, 36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 190721/2 від 19.07.2021 щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого й утворилась спірна заборгованість про стягнення якої, з урахуванням пені та 40% річних, просить позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2021 позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

16.08.2021 в електронному вигляді та 17.08.2021 в паперовому, до суду надійшла уточнена позовна заява в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2021 недоліки усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

09.09.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом із відзивом на позовну заяву, відповідачем подано заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

22.09.2021 в електронному вигляді та 24.09.2021 в паперовому, від позивача надійшли заперечення на відзив, у яких він вважає безпідставними доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, а також просить залишити без задоволення заперечення відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 розгляд справи № 910/13116/21 вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.11.2021.

26.10.2021 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій заявник просить стягнути з відповідача 336 707, 05 грн, з яких 294 953, 00 грн основного боргу, 11 329, 42 грн пені, 27 475, 07 грн 40% річних та 2 949, 53 грн інфляційних втрат.

У підготовчому засіданні 09.11.2021 суд прийняв до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.12.2021.

03.12.2021 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі документами.

В судове засідання 07.12.2021 представники сторін не з`явились, про дату і час судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬФАТЕХ» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС КОМПАНІ ГРУП» (покупець) було укладено договір поставки № 190721/2 (далі - Договір), за яким продавець прийняв на себе зобов`язання передати у власність покупця товар, зазначений в специфікації у додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору, право власності на товар, а разом з ним і ризик випадкової загибелі/втрати товару переходить від постачальник до покупця в момент передачі товару, про що свідчить документ про передачу товару - видаткова накладна, підписана уповноваженим представником покупця або товарно-транспортна накладна, транспортна декларація, тощо, у разі передачі товару перевізнику (кур`єру, тощо).

Згідно п. 2.4 Договору датою поставки вважається дата відвантаження товару, зазначена у видатковій накладній або товарно-транспортній накладній.

У пункті 3.1 Договору визначено суму Договору, яка становить 327 726, 00 грн.

Відповідно до п. 3.6 Договору покупець здійснює оплату за замовлений товар у безготівковій формі шляхом перерахування 10% від загальної суми договору, а саме 37 772, 06 грн у момент поставки товару, та суму, яка залишилась, а саме 289 953, 94 грн протягом 7 календарних днів з дня отримання товару.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення здійснення оплати за товар покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Якщо прострочення оплати товару становить більше 5 робочих днів, покупець додатково зобов`язаний сплатити проценти за користування грошовими коштами в розмірі 40% річних від загальної заборгованості за цим Договором за весь період прострочення.

Згідно п. 8.1 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, але у бідь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами.

Як зазначає позивач, на виконання своїх договірних зобов`язань, він відвантажив на користь відповідача товар на загальну суму 327 726, 00 грн, який відповідач отримав й частково оплатив на суму 32 773, 00 грн. Поряд із цим остаточний розрахунок відповідач не провів, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість у розмірі 294 953, 00 грн.

06.08.2021 позивач направив відповідачеві претензію про сплату боргу № 03/08-21 від 03.08.2021, в якій вимагав сплатити 294 953, 00 грн боргу.

У відповідь на претензію, листом № 226 від 06.08.2021 відповідач повідомив про неможливість виконання зобов`язання через скрутне матеріальне становище, й, як гарантію виконання зобов`язань надав гарантійний лист № 225 від 06.08.2021.

Несплата заборгованості в добровільному порядку, обумовила звернення позивача до суду із цим позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки).

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 4 ст. 265 ГК України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

За встановленими обставинами, 21.07.2021 позивачем поставлено відповідачеві товар «Шина 385/65R22.5-20PR TR692 160J/158L» у кількості 42 одиниці на суму 327 726, 00 грн з ПДВ.

Відвантаження товару підтверджується видатковою накладною № Ш-7913 від 21.07.2021, підписаною уповноваженими особами сторін та скріпленою печатками. Відповідальною особою за одержання товару з боку ТОВ «БІЗНЕС КОМПАНІ ГРУП» був Кузло О.В. за довіреністю.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надана позивачем видаткова накладна містить найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства, тому є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Враховуючи відсутність претензій щодо асортименту, комплектності, кількості і якості поставленого товару, суд вважає, що позивач виконав свої зобов`язання за договором.

23.07.2021 відповідач сплатив 32 773, 00 грн за поставлений товар, про що свідчить платіжне доручення № 269 від 23.07.2021.

З урахуванням погодженого сторонами у п. 3.6 Договору, порядку розрахунків, граничним строком оплати за поставлений згідно видаткової накладної № Ш-7913 від 21.07.2021 товар, є 28.07.2021.

Разом з цим, докази остаточного розрахунку за поставлений товар в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість в розмірі 294 953, 00 грн, що належними та допустимими доказами спростовано не було.

З огляду на вищенаведене та враховуючи доведеним факт невиконання відповідачем обов`язку з оплати поставленого товару за договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 294 953, 00 грн є цілком обґрунтованими.

Керуючись пунктом 7.2Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 11 329, 42 грн.

Відповідно до статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки, судом встановлено наявність порушення відповідачем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені не суперечать закону.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 40 % річних в сумі 27 475, 07 грн та 2 949, 53 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 7.2 Договору сторонами узгоджено, що розмір процентів за користування грошовими кошами, у випадку прострочення зобов`язання з оплати становитиме 40%.

Наведені позивачем розрахунки пені та 40% річних є арифметично правильними, у зв`язку з чим такі вимоги підлягають задоволенні в заявленому розмірі.

Натомість, при перевірці розрахунку інфляційних збитків судом виявлено помилку, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 2 942, 45 грн.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача 336 699, 94 грн, з яких 294 953, 00 грн основного боргу, 11 329, 42 грн пені, 27 475, 07 грн 40% річних та 2 942, 45 інфляційних втрат.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 5 050, 50 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС КОМПАНІ ГРУП» (04114, м. Київ, вул. Макіївська, буд. 10, приміщення 7; ідентифікаційний код 39310886) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬФАТЕХ» (52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, буд. 48 Б; ідентифікаційний код 37383046) 294 953, 00 грн (двісті дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят три гривні 00 коп) основного боргу, 11 329, 42 грн (одинадцять тисяч триста двадцять дев`ять гривень 42 коп) пені, 27 475, 07 грн (двадцять сім тисяч чотириста сімдесят п`ять гривень 07 коп) 40% річних, 2 942, 45 грн (дві тисячі дев`ятсот сорок дві гривні 45 коп) інфляційних втрат та 5 050, 50 грн (п`ять тисяч п`ятдесят гривень 50 коп) судового збору.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Рішення в повному обсязі складено 07.12.2021.

Суддя О.С. Комарова