ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 справа № 914/2644/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Андрусика В.Д., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненської області та Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради, м. Здолбунів, Рівненська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК», м. Львів

про стягнення 43 804,26 грн

за участю представників:

прокурор: Панькевич Р.В.;

від позивачів: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

Обставини розгляду справи.

01.09.2021 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненської області та Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради, м. Здолбунів, Рівненська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК», м. Львів про стягнення 43 804,26 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.09.2021 позовну заяву залишено без руху.

На адресу суду надійшла заява керівника Здолбунівської окружної прокуратури про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 11.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 01.11.2021.

Ухвалою від 01.11.2021 суд відклав судове засідання на 22.11.2021.

10.11.2021 через канцелярію суду від Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника за наявними матеріалами справи (вх. №26389/21 від 10.11.2021).

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що між позивачем Комунальним підприємством «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради та відповідачем 17.03.2020 було укладено договір про закупівлю №17/03-П, на виконання умов якого позивач здійснив передоплату за поставку товару у вигляді талонів на паливо (бензин, дизельне паливо) на загальну суму 233 577,60 грн. Позивачем за талонами, які надано відповідачем, було отримано товар на загальну суму 230 432,64 грн. В отриманні решти товару на загальну суму 3 144,96 грн позивачу було відмовлено. Також між позивачем-Комунальним підприємством «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради та відповідачем 16.12.2020 було укладено договір про закупівлю №16/12/3, на виконання умов якого позивач здійснив передоплату за поставку товару у вигляді талонів на паливо (бензин, дизельне паливо) на загальну суму 59 640,30 грн. Позивачем за талонами, які надано відповідачем, було отримано товар на загальну суму 18 981,10 грн. В отриманні решти товару на загальну суму 40 659,30 грн позивачу було відмовлено. Таким чином, відповідач поставку товару на загальну суму 43 804,26 грн не здійснив, сплачену позивачем суму коштів у розмірі 43 804,26 грн не повернув. Відтак, прокурор просив стягнути з відповідача на користь позивача-Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради кошти у розмірі 43 804,26 грн.

Відповідач в судові засідання явку представника не забезпечив, відзив на позовну заяву на дату розгляду справи не надав, доказів погашення заборгованості не представив, вимог ухвал суду не виконав, виклики у судове засідання надсилалися за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказана ухвала також була розміщені на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України.

Відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

17.03.2020 за результатами проведення процедури закупівлі №UA-2020-02-04- 000510-c між Комунальним підприємством «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (учасник) було укладено договір про закупівлю №17/03-П та додатки до нього.

Пунктом 1.4. договору визначено кількість товару - 10 470 л, відпуск якого, відповідно до п. 1.5. договору, здійснюється з AЗC за картками на пальне.

Відповідно до п. 2.1. договору ціна договору становить 233 577,60 грн.

На виконання умов договору позивач (Комунальне підприємство «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради) 30.03.2020 та 18.08.2020 здійснив передоплату в розмірі 233 577,60 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №17 від 26.03.2020, №85 від 27.03.2020 та №71 від 17.08.2020.

Відповідно до п. 3.1. договору, учасник повинен передати замовнику товар, якість якого відповідає вимогам ДСТУ, ГОСТУ, TУУ, інших нормативних документів та вимогам, визначених у додатку № 1 «Специфікація товару» до цього договору.

Згідно додатку №1 до договору «Специфікація товару», учасник зобов`язувався поставити замовнику дизельне пальне у кількості 7 770 л за ціною 22,08 грн з ПДВ за 1 л на загальну суму 171 561,60 грн, бензин A-92 у кількості 200 л за ціною 22,08 грн з ПДВ за 1 л на загальну суму 4 416,00 грн, бензин A-95 у кількості 2 500 л за ціною 23,04 грн з ПДВ за 1 л на загальну саму 57 600,00 грн.

Відповідно до п. 4.4. договору, картки на пальне є товарно-розпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється відпуск товару на AЗC. Картки на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом.

Для отримання товару (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) водій пред`являє оператору AЗC картку на пальне. Оператор AЗC здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне i, на підставі цього, здійснює відпуск товару відповідної марки та кількості. При відпуску товару, картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання замовником товару відповідного асортименту та кількості.

Датою поставки товару є дата отримання оператором AЗC картки на пальне від замовника (п. 4.7. договору).

Пунктом 8.4. договору встановлено, що товар передається уповноваженим особам замовника на A3C лише на підставі пред`явленої оператору AЗC картки на пальне.

Відповідно до п. 8.6. договору, у випадку неможливості забезпечення автотранспорту замовника пальним за картками на пальне на AЗC учасника, учасник зобов`язаний повідомити письмово замовника не пізніше як за 14 календарних днів.

Після реалізації талонів шляхом фактичного отримання товару на АЗС на загальну суму 230 432,64 грн, в подальшому при пред`явленні на АЗС переданих відповідачем талонів, представникам позивача Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради надавалися відмови у заправці службових автомобілів.

Позивач (Комунальне підприємство «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради) звертався до відповідача із претензіями за вих. №623 від 26.11.2020 та вих. №665 від 17.12.2020 про поставку замовленого та оплаченого товару або повернення сплачених коштів.

У відповіді за вих. №12316 від 23.12.2020 на претензію вих. №665 від 17.12.2020 відповідач повідомив про свої наміри поставити пальне у повному обсязі.

Як ствердив прокурор у позовній заяві, станом на 01.06.2021 постачальником не виконано зобов`язання за договором №17/03-П від 17.03.2020 на суму 3 144,96 грн, зокрема, щодо поставки бензину A-95 в кількості 79 л вартістю 1 820,16 грн та бензину A-92 в кількості 60 л вартістю 1 324,80 грн.

Також 16.12.2020 за результатами проведення процедури закупівлі №UA- 2020-11-04-001777-c між Комунальним підприємством «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (учасник) було укладено договір про закупівлю №16/12/3 та додатки до нього.

За цим договором учасник (відповідач) зобов`язувався поставити (передати у власність) у визначені строки замовникові (позивачу Комунальному підприємству «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради) товар, визначений в додатку №1 «Специфікація товару», а замовник - прийняти і оплатити його.

Пунктом 1.4. договору №16/12/3 від 16.12.2020 визначено кількість товару 2 985 л. Відпуск товару з AЗC здійснюється за картками на пальне (пункт 1.5. договору).

Згідно п. 2.1. договору №16/12/3 від 16.12.2020, ціна договору становить 59 640,30 грн.

На виконання умов договору №16/12/3 від 16.12.2020 позивач (Комунальне підприємство «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради) 30.12.2020 здійснив передоплату в розмірі 59 640,30 грн, що підтверджується платіжним дорученням №382 від 30.12.2020.

Згідно додатку №1 до договору №16/12/3 від 16.12.2020 «Специфікація товару» учасник зобов`язувався поставити замовнику бензин A-92 у кількості 540 л за ціною 19,98 грн з ПДВ за 1 л на загальну суму 10 789,20 грн, дизельне паливо у кількості 2 445 л за ціною 19,98 грн з ПДВ за 1 л на загальну суму 48 851,10 грн.

Після реалізації талонів шляхом фактичного отримання товару згідно договору №16/12/3 від 16.12.2020 на АЗС на загальну суму 18 981,10 грн, в подальшому при пред`явленні на АЗС переданих відповідачем талонів, представникам позивача Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради надавалися відмови у заправці службових автомобілів.

Позивач (Комунальне підприємство «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради) звертався до відповідача із претензією за вих. №36 від 19.01.2021 про поставку замовленого та оплаченого товару або повернення сплачених коштів.

У відповіді за вих. №908 від 01.02.2021 на вказану претензію відповідач повідомив, що причиною зупинення поставки товару е технічні роботи, що в свою чергу спричинило відмову у відпуску пального..

Як ствердив прокурор у позовній заяві, станом на 01.06.2021 постачальником не виконано зобов`язання за договором №16/12/3 від 16.12.2020 на суму 40 659,30 грн, зокрема, щодо поставки бензину A-95 в кількості 540 л вартістю 10 789,20 грн та дизельного палива в кількості 1 495 л вартістю 29 870,10 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо поставки оплаченого позивачем товару, неповернення сплачених позивачем коштів, прокурор звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача коштів у розмірі 43 804,26 грн.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає, що позов керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради слід залишити без розгляду, а в задоволенні позовних вимог керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненської області слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною третьою статті 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Слід зазначити, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.

В судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон), який набрав чинності 15.07.2015. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Абзац третій частини третьої цієї статті передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону, має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У контексті цього положення відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави.

Позов у цій справі прокурор подав в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненської області та Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради з посиланням на їх бездіяльність щодо стягнення з відповідача заборгованості.

Судом встановлено, що в порушення ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором подано позов в особі комунального підприємства, при цьому, комунальне підприємство не наділено владними управлінськими функціями, не здійснює у правовідносинах з юридичними особами публічно-владних управлінських функцій та не приймає жодних владно управлінських рішень, а тому не є суб`єктом владних повноважень.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради, а тому позов, поданий прокурором в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради слід залишити без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, постанові Касаційного господарського суду у складі Верхового Суду від 22.11.2021 у справі №917/564/21

Стосовно позову, поданого прокурором в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненської області суд зазначає таке.

Як встановлено судом, при поданні позовної заяви прокурор обґрунтував необхідність подання позову у даній справі в інтересах держави в особі позивачів тим, що органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, є Комунальне підприємство «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради. Засновником цього підприємства є Здолбунівська міська рада, а тому Здолбунівська міська рада, як засновник комунального підприємства, також є органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.

Разом з цим, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договорів №17/03-П від 17.03.2020 та №16/12/3 від 16.12.2020, а Здолбунівська міська рада Рівненської області не є стороною у вказаних договорах, при цьому прокурор просить стягнути кошти за спірним договором на користь Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради, а не на користь органу місцевого самоврядування, безпідставним є визначення Здолбунівської міської ради Рівненської області як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Крім цього, слід також зазначити, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі №1-10/2004 зазначено, що під поняттям «охоронюваний законом інтерес» слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Відтак, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 162 ГПК України).

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦК України територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом (ч. 1 ст. 169 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 176 ЦК України встановлено, що юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад.

Відповідно до п. 1.1. статуту Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради, затвердженого рішенням Здолбунівської міської ради від 18.12.2020 №37, копію якого долучено прокурором до матеріалів справи (далі - статут), Комунальне підприємство «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради самостійний господарюючий суб`єкт, який має права юридичної особи. Власником підприємства є Здолбунівська міська рада (п. 1.2. статуту).

Згідно п. 3.3. статуту підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями у межах належного йому майна згідно чинного законодавства. Підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями держави та засновника. Засновник та держава не відповідають за зобов`язаннями підприємства.

Таким чином, Комунальне підприємство «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради є юридичною особою, а відповідно до статті 80, 96 ЦК України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, відповідно, самостійно набуває та реалізує свої права.

Водночас, нормами ГК України, ЦК України не встановлено привілейованого становища суб`єктів господарювання, заснованих на комунальній формі власності; не визначено для таких осіб іншого порядку захисту своїх порушених прав.

Отже, позивач Комунальне підприємство «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради, як юридична особа, самостійно набуває права та відповідає за своїми зобов`язаннями за договорами та самостійно може бути позивачем у суді.

Так, у даній справі прокурор звернувся із позовною вимогою про стягнення коштів за договорами №17/03-П від 17.03.2020 та №16/12/3 від 16.12.2020, укладеними між Комунальним підприємством «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» в загальному розмірі 43 804,26 грн.

Як зазначалося вище, Здолбунівська міська рада Рівненської області не є стороною договорів, за яким утворилась спірна заборгованість, отже, порушення умов таких господарських договорів не порушує прав та інтересів Здолбунівської міської ради Рівненської області. Протилежного прокурором у даній справі не доведено.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що у даній справі вбачається відсутність порушених прав Здолбунівської міської ради Рівненської області, отже у задоволенні позовних вимог керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненської області про стягнення коштів за договорами №17/03-П від 17.03.2020 та №16/12/3 від 16.12.2020 у розмірі 43 804,26 грн суд відмовляє у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки спір виник з вини прокурора, судові витрати по розгляду справи в частині вимог Здолбунівської міської ради Рівненської області відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на прокурора.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради залишити без розгляду.

2. В задоволенні позову керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненської області про стягнення 43 804,26 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 22.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 29.11.2021.

Суддя Мазовіта А.Б.