ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1082/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСАК" - Кушнір В.М., договір № 15-04/2021-03, від 28.09.21;

від ПАТ "Одеський завод радіально-свердлильних верстатів" не з`явився;

від Головного управління ДПС в Одеській області не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСАК"

на рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2021

по справі №916/1082/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСАК"

до Приватного акціонерного товариства "Одеський завод радіально-свердлильних верстатів"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління ДПС в Одеській області

про стягнення 364 862,5 грн.,

(суддя першої інстанції: Літвінов С.В., дата та місце ухвалення рішення: 01.09.2021, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, просп.Шевченка, 29)

В квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСАК" (далі ТОВ «ЛЮКСАК») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Одеський завод радіально-свердлильних верстатів" (далі ПАТ "Одеський завод радіально-свердлильних верстатів") з позовною заявою про стягнення збитків у розмірі 364862,5 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок порушення відповідачем встановленого обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 364 862,5грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.09.2021 по даній справі в задоволенні позову ТОВ "ЛЮКСАК" до ПАТ "Одеський завод радіально-свердлильних верстатів" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління ДПС в Одеській області про стягнення 364862,5 грн. відмовлено повністю.

В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд, з огляду на те, що зобов`язання по складанню податкової накладної, її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та наданню покупцю, за його вимогою, покладено діючим законодавством України саме на продавця товарів/послуг, яким відповідач у вищенаведених правовідносинах не виступав, а також враховуючи той факт, що позивач не звертався до відповідача з такою вимогою, контролюючим органом у встановлені терміни не проводилась документальна перевірка відповідача з метою з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією, наявні підстави для висновку, що в діях відповідача відсутній такий елемент цивільно-правової відповідальності, як вина. Крім того, недоведеним є причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення з боку ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» для настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Також суд першої інстанції вказав, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на докази, які за своїм змістом є суперечливими щодо майна, яке є предметом купівлі-продажу, та стосовно придбання якого позивач вважає свої права порушеними.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «ЛЮКСАК» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2021 по даній справі скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

ТОВ «ЛЮКСАК» не погоджується з рішенням Господарського суду Одеської області, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Судом першої інстанції при розгляді справи в неповному обсязі з`ясовані всі обставини справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права.

Заявник апеляційної скарги вказує, що відповідач не виконує свої зобов`язання, визначені положеннями пункту 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим ТОВ «ЛЮКСАК» понесло збитки у розмірі 364862,5 грн. у вигляді втраченого права на податковий кредит з ПДВ, в результаті відсутності дій сторони по договору з оформлення податкової накладної.

ТОВ «ЛЮКСАК» зазначає, що в даному випадку майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Майно, яке перебуває у податковій заставі залишається у користуванні і власності платника податку, це право нікому не передається. Контролюючий орган має право продати майно, що перебуває у податковій заставі, з метою погашення податкового боргу, який існує у платника податків. Продаж майна здійснюється на публічних торгах. Передача майна у податкову заставу та в подальшому продаж цього майна контролюючим органом на публічних торгах через товарну біржу не передбачає передачу права, а тому і постачання товару згідно з п.п.14.1.191 Податкового кодексу України також відсутнє. Отже, в даному випадку немає обкладення ПДВ.

Апелянт вважає, що висновок суду стосовно того, що відповідач у справі у спірних правовідносинах не виступає продавцем, є хибним.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Позивач зазначає про наявність в даному випадку прямого причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку з реєстрації податкових накладних та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 по даній справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ЛЮКСАК" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2021 по справі №916/1082/21, призначено розгляд справи №916/1082/21 за апеляційною скаргою ТОВ "ЛЮКСАК" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2021 на: 29.11.2021 року о 10-30 год.

В судове засідання з`явився представник позивача, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні. Представники Приватного акціонерного товариства "Одеський завод радіально-свердлильних верстатів" та Головного управління ДПС в Одеській області в судове засідання не з`явились, не повідомивши суд про причини неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників учасників, які не з`явились, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2019 року між Товарною біржею "Міжрегіональна товарно-промислова біржа", в особі в.о. президента Куліш Анни Василівни, яка діє на підставі статуту, а також Договору-доручення №2/15-32-17-02 на організацію аукціону укладеного між Товарною біржею "Міжрегіональна товарно-промислова біржа" та ГУ ДФС у Одеській області від 18.03.2019 року, з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю "Люксак" з іншої сторони, надалі разом іменовані - Сторони, було укладено Договір № 01-2305М9 про участь в

аукціоні.

Згідно умов зазначеного Договору п.1.1. встановлено, що предметом цього договору є умови участі в аукціоні з продажу майна платника податків Приватного акціонерного товариства «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів», яке перебуває у податковій заставі, а саме: Лот № 128/19: Нежитлова будівля, загальною площею 2197.8 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська. 37. Стартова ціна лоту: 2167500 (два мільйони сто шістдесят сім тисяч п 'ятсот) грн.. 00 коп., з ПДВ. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України №518 від 22 травня 2017 року "Про затвердження Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податкові заставі", що виставляється на аукціон Товарної біржі, аукціон відбудеться 28.05.2019 року о 14.00. годині за адресою: м. Київ, провулок Виноградний, будинок 4. офіс 41.

Згідно Протоколу №91/19 від 28 травня 2019 року проведення аукціону з продажу майна платника податків, що належить Приватному акціонерному товариству «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» та перебуває в податковій заставі ГУ ДФС в Одеській області, ТОВ «ЛЮКСАК» визнано переможцем аукціону, об`єкт продажу: лот №128/19 нежитлова будівля, загальною площею 2197.8 кв.м., місцезнаходження майна: м.Одеса, вул. Бугаївська, 37, стартова ціна лоту 2 167 500,00 грн., запропонувавши найкращу ціну з усіх учасників 2 189 175,00 грн.

Протоколом №91/19 від 28 травня 2019 року проведення аукціону з продажу майна платника податків, що належить Приватному акціонерному товариству «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» та перебуває в податковій заставі ГУ ДФС в Одеській області, визначено, що Продавець - ГУ ДФС в Одеській області, від імені якого, на підставі Договору-доручення на продаж майна на аукціоні №1/15-32-17-02 від 18.03.2019 року, діє повірений - Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр брокерських послуг» (), здійснює продаж майна, що належить Приватному акціонерному товариству «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» та перебуває в податковій заставі ГУ ДФС в Одеській області згідно Акту опису майна №13 115-52-25-014 від 11.11.2014 р.

31 травня 2019 року було укладено договір купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі.

Договір від 31.05.2019 купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі, підписаний Продавцем майна - Головним управлінням ДФС в Одеській області в особі повіреного Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр брокерських послуг», яке діє на підставі договору доручення на продаж майна на аукціоні від 18.03.2019, в особі директора Тихонюка С.Л., Боржником - платником податків Приватним акціонерним товариством «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» в особі голови правління Заремби В.Г. та Покупцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСАК» в особі Вайнермана В.А.

За умовами Договору Продавець продав, а Покупець купив на аукціоні з продажу майна платника податків, що знаходиться на балансі приватного акціонерного товариства Одеський завод радіально-свердлильних верстатів та перебуває в податковій заставі ГУ ДФС в Одеській області, проведеному Товарною біржою «Міжрегіональна товарно-промислова біржа», Лот №128/19: нежитлова будівля, загальною площею 2197.8 кв.м., місцезнаходження майна: Україна, м.Одеса, вул.Бугаївська, 37 (п.1.1. Договору).

Податкова застава на майно оформлена актом опису майна від 11.11.2014 року №13 115-32-25-014 (п.1.3. Договору).

Відповідно до п.1.4. Відчуження майна, шляхом його продажу на аукціоні, здійснено в рахунок погашення податкового боргу платника податків за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, на підставі Договору доручення на продаж майна на аукціоні від 18.03.2019 року, та укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр брокерських послуг" та ГУ ДФС в Одеській області, а також Договору доручення на організацію проведення цільового аукціону з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі від 18.03.2019 року, укладеного між Товарною біржою "Міжрегіональна товарно-промислова біржа" та ГУ ДФС в Одеській області.

Розділом другим, п.2.1. визначено, що ціна реалізації майна, згідно з Протоколу проведення аукціону з продажу майна платника податків, що знаходиться на балансі Приватного акціонерного товариства "Одеський завод радіально-свердлильних верстатів" та перебуває в податковій заставі ГУДФС в Одеській області від 28.05.2019 року № 91/19, складає 2 198 175 (два міньйони сто вісімдесят дев 'ять тисяч сто сімдесят п 'ять) грн. 00 коп.. з ПДВ.

Покупець, згідно Протоколу проведення аукціону з продажу майна платника податків, що знаходиться на балансі Приватного акціонерного товариства «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» та перебуває в податковій заставі ГУ ДФС в Одеській області від 28.05.2019 року №91/19, протягом 2 банківських днів від дати підписання Протоколу сплачує 1 972 425,00 грн., що з урахуванням сплаченого гарантійного внеску в розмірі 216 750,00 грн. Становить ціну реалізації майна і складає 2 189 175,00 грн., з ПДВ. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Товарної біржі Міжрегіональ товарно-промислова біржа (п.3.1. Договору).

Згідно з п.95.14 ст.95 Податкового кодексу України, Покупець набуває право власності на майно з моменту підписання Сторонами договору, виконання Покупцем п.3.1 цього договору та державної реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Майно вважається переданим в момент підписання цього договору Сторонами (п.4.3. Договору).

Спори (розбіжності), що виникають між Сторонами за цим Договором і які не врегульовані його умовами, вирішуються шляхом взаємних консультацій та переговорів, а в разі недосягнення згоди підлягають розгляду в судовому порядку, відповідно до чинного законодавства України (п.7.1. Договору).

Договір набуває чинності з моменту (дати) його підписання Сторонами. Договір не підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до статті 657 Цивільного кодексу України та п.95.21 ст. 95 ПКУ. В усьому іншому, що не передбачено цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України (пп. 8.1., 8.4., 8.6. договору).

29 травня 2019 року згідно платіжного доручення №1 Позивачем на рахунок організатора аукціону Товарна біржа «Міжрегіональна товарно-промислова біржа» було перераховано суму грошові кошти за об`єкт продажу: лот №128/19 нежитлова будівля, загальною площею 2197.8 кв.м., місцезнаходження майна: м.Одеса, вул.Бугаївська, 37, в розмірі 1 972 425,00 грн.

Із змісту наданого Позивачем витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2019, індексний номер витягу 185961501, 17.10.2019 року за Позивачем було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлові приміщення загальною площею 2486,2 кв.м., розташованих в м.Одеса, вул.Бугаївська (вулиці Бугаївська 56; вулиці Інструментальна) будинок 37, в розмірі на 914/1000 частки, що складає 2197,8 кв.м., на праві спільної часткової власності.

Позивач зазначає про порушення відповідачем встановленого обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, у зв`язку з чим ТОВ «ЛЮКСАК» позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 364 862,5 грн. що і стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Як зазначалося раніше, згідно Протоколу №91/19 від 28 травня 2019 року проведення аукціону з продажу майна платника податків, що належить Приватному акціонерному товариству «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» та перебуває в податковій заставі ГУ ДФС в Одеській області, ТОВ «ЛЮКСАК» визнано переможцем аукціону, об`єкт продажу: лот №128/19 нежитлова будівля, загальною площею 2197.8 кв.м., місцезнаходження майна: м.Одеса, вул. Бугаївська, 37, стартова ціна лоту 2 167 500,00 грн., запропонувавши найкращу ціну з усіх учасників 2 189 175,00 грн. 31 травня 2019 року було укладено договір купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ч. 2 ст. 216 та ч. 2 ст.217 Господарського кодексу України відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, є формою господарсько-правової відповідальності за правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Таким чином, з урахуванням вимог вказаної статті, відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування котрих для нього настають несприятливі економічні наслідки. Одночасно, для учасника господарських відносин, який потерпів від правопорушення, відшкодування збитків є способом захисту його прав та законних інтересів.

За приписами ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з положеннями ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

З аналізу ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України та ст. 614 Цивільного кодексу України випливає, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність шкоди (збитки це грошове вираження шкоди); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником договірного зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.

Так, спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що позивач вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо реєстрації електронних податкових накладних, по наданих послугах, що позбавило можливості позивача отримати податковий кредит за зазначену суму ПДВ.

Стаття 14 Податкового кодексу України визначає, що податок на додану вартість це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (п.п. 14.1.178.); податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді (п.п. 14.1.179); податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; (п.п.14.1.181).

Відповідно до положень пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/ послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно із пунктом 198.2 зазначеної статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положення статті 201 Податкового кодексу України, до яких відсилає пункт 198.6 статті 198 цього Кодексу, регулюють відносини, пов`язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. У цій нормі містяться обов`язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов`язки учасників податкових відносини, пов`язані зі складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов`язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Відповідно до пунктів 200.1. - 200.4. Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, предмет спору та обставини справи, Верховний Суд у постанові від 10.03.2020 у справі № 911/224/19, що для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.

Тобто при заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. В свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

Звертаючись з вимогами про відшкодування збитків позивач не тільки не надав жодних доказів понесення ним таких збитків (звернення до податкових органів з реєстрацією податкового кредиту, відмова у реєстрації та понесення штрафних санкцій), так і доказів того, що поведінка відповідача мала ознаки неправомірної. Оскільки сторони визначились із правовою природою коштів як відшкодування збитків, доведенню підлягає і сам факт понесення збитків, і те, що такі втрати понесені стороною у зв`язку із неправомірною поведінкою відповідача.

Позивач помилково вважає, що достатньо встановлення самого факту ненадання йому відповідачем доказів реєстрації податкових накладних. Такий підхід суперечить самій правовій природі збитків.

Що стосується доказів наявності у діях відповідача саме неправомірної поведінки, колегія суддів зауважує, що в силу вимог абзаців 10, 14, 17 п. 201.10 статті 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Протягом 15 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою контролюючий орган зобов`язаний провести документальну позапланову перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у випадку подання щодо платника податку скарги про порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків пояснень та документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначається інформація зі скарги.

У згаданій постанові, Верховний Суд зауважив, що в даному випадку необхідним елементом для стягнення збитків є - доведеність протиправних дій відповідача, саме доведення факту порушення правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, зазначений факт повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами, якими, зокрема, може бути акт (довідка) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів звернення до контролюючого органу та прийняття з цього приводу рішення.

Таким чином, у випадку бездіяльності відповідача з реєстрації податкових накладних позивач мав передбачену законодавством можливість здійснити заходи з метою недопущення негативних наслідків своєї господарської діяльності у зв`язку з незарахуванням сплачених ним за надані послуги грошових коштів до податкового кредиту ПДВ.

Крім того, місцевий господарський суд обґрунтовано звернув увагу на те, що із вказаних доказів (протокол та договір купівлі-продажу) вбачається, що на аукціоні з продажу майна платника податків, що належить Приватному акціонерному товариству «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» та перебуває в податковій заставі ГУ ДФС в Одеській області, здійснено продаж майна: лот №128/19 нежитлова будівля, загальною площею 2197.8 кв.м., місцезнаходження майна: м.Одеса, вул.Бугаївська, 37. В той же час до суду Позивачем надано копію Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2019, індексний номер витягу 185961501, відповідно до змісту якого, 17.10.2019 року за Позивачем було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлові приміщення загальною площею 2486,2 кв.м., розташованих в м.Одеса, вул.Бугаївська (вулиці Бугаївська 56; вулиці Інструментальна) будинок 37, в розмірі 914/1000 частки, що складає 2197,8 кв.м., на праві спільної часткової власності. Серед документів, які стали підставою виникнення права власності, поміж інших є посилання на договір купівлі-продажу від 31.05.2019 року.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що позивач посилається на докази, які за своїм змістом є суперечливими щодо майна, яке є предметом купівлі-продажу, та стосовно придбання якого позивач вважає свої права порушеними з боку відповідача.

З огляду на вищевикладене, на підставі аналізу зазначених положень чинного законодавства України, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи, наведені в апеляційній скарзі скаржника не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду, правильність застосування норм матеріального права та не вказують на порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСАК" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2021 по справі №916/1082/21 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2021 по справі №916/1082/21 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСАК" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2021 по справі №916/1082/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2021 по справі №916/1082/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.12.2021 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош