ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Справа № 918/442/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Цвіркун О.О.

за участю представників:

від позивача: Синяченко В.П.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бон Логістик" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 31.08.2021 (суддя Горплюк А.М., повний текст складено 31.08.2021) та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 16.09.2021 (суддя Горплюк А.М., повний текст складено 23.09.2021) у справі № 918/442/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бон Логістик"

до Приватного підприємства "Палтранс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сандора"

про стягнення заборгованості в розмірі в сумі 367068, 47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бон Логістик" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Палтранс" про стягнення коштів в сумі 367 068,47 грн.

Позовні вимоги мотивовані необхідністю відшкодування збитків, завданих внаслідок псування вантажу під час здійснення перевезення автомобільним транспортом. Зокрема, здійснюючи перевезення вантажу (молочної продукції), відповідач не дотримався визначеного у заявці температурного режиму, внаслідок чого продукція замерзла, втратила товарний вигляд та була утилізована замовником перевезення. До складу збитків включено 252 609,90 грн. вартість продукції згідно видаткової накладної СА-КИ/РНв-058567 від 08.02.2021; 43 284,90 грн. вартість продукції згідно видаткової накладної №СА-КИ/РНв-058568 від 08.02.2021; 9 995,59 грн. вартість утилізації продукції згідно Акту № УК-0000025 від 19.02.2021; 61 178,08 грн. ПДВ в розмірі 20%. Замовник перевезення - ТОВ "Сандора" пред`явив вимогу про відшкодування матеріальних збитків в загальній сумі 367068,47 грн експедитору - ТОВ "Бон Логістик", який в свою чергу визнав останню та частково її задоволив. За наведених обставин у позивача виникло право стягнення збитків з перевізника - ПП "Палтранс".

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 31.08.2021 у справі № 918/442/21 в позові відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено прямої причетності відповідача до пошкодження товару, а відтак і причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та збитками позивача не доведено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою від 19.09.2021, в якій просить останнє скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Аргументуючи доводи апеляційної скарги ТОВ "Бон Логістик" зазначає наступне:

- судом першої інстанції порушено порядок вирішення питання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Зокрема, відкриваючи провадження у справі суд вирішив здійснювати розгляд у порядку спрощеного провадження зіславшись на наявність відповідного клопотання позивача. Однак ТОВ "Бон Логістик" до позовної заяви такого клопотання не додавало. Як наслідок, судом порушено право позивача на ефективний захист його прав та інтересів безстороннім і справедливим судом, а також реалізації процесуальних прав під час підготовчого провадження;

- суд неналежно розглянув заяву представника позивача про участь у судовому засіданні 26.08.2021 в режимі відеоконференції та безпідставно відмовив у її задоволенні шляхом винесення відповідної ухвали. Разом з цим судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, яке було мотивоване неможливістю прибути в судове засідання у зв`язку з відмовою в проведенні відеоконференції та зайнятістю представника в іншому судовому засіданні. Внаслідок зазначених процесуальних порушень позивач був позбавлений права надати заперечення на заперечення відповідача;

- суд не повно дослідив обставини справи та подані позивачем документи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, що останні не є належними та достовірними доказами протиправної поведінки відповідача, розміру завданих збитків та прямого причинного зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою;

- суд не повно дослідив обставини щодо ствердження відповідача про відсутність в Акті знищення товару підстав його зіпсування;

- суд не повно дослідив обставини щодо ствердження відповідача про неотримання заявки з вказівкою на температурний режим;

- суд не дослідив обставин щодо безпідставності ствердження відповідача про відсутність доказів існування матеріальних збитків у позивача;

- суд не дослідив обставин, що відповідач не вжив жодних заходів щодо встановлення обставин псування повернутих товарів, факту їх утилізації;

- суд застосував вимоги ст. 74 ГПК України виключно до позивача та вказав, що у даній справі виключно на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками;

- суд не повно дослідив обставини щодо ствердження відповідача про ненадання водію повноважень підписувати акт на повернення пошкодженої продукції;

- суд не повно дослідив обставини щодо обгрунтованості відмови отримувача товару (АТБ м. Львів) від прийняття зіпсованого товару доставленого з порушенням графіку.

Посилаючись на вчинені судом першої інстанції порушення процесуальних норм в частині безпідставного розгляду справи в порядку спрощеного провадження, апелянт просить прийняти додаткові докази, а саме:

- висновок експерта за результатами проведення комп`ютерно-технічної експертизи № 21/4 КТ-45 від 22.09.2021;

- висновок експерта № 15052 товарознавчого дослідження від 21.09.2021;

- заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 9 від 09.12.2020 до договору № 1094 від 03.12.2019;

- товарно-транспортну накладну № СА-КИ/РНв-677276 від 11.12.2020;

- товарно-транспортну накладну № СА-КИ/РНв-677275 від 11.12.2020;

- акт надання послуг № 1981 від 11.12.2020 між ТОВ "Бон Логістик" та ПП "Палтранс".

Також позивачем подано до суду апеляційну скаргу від 09.10.2021 на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 16.09.2021 у справі № 918/442/21, в якій просить останнє скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви представника ПП "Палтранс" адвоката Мельниченко О.А. щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Скарга мотивована тим, що сума витрат на правничу допомогу значно завищена, а перелік послуг наданих адвокатом Мельниченко О.А. не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи. Зокрема, скаржник вважає, що суду не надано доказів фактичних витрат відповідача (квитанції до приходних касових ордерів, платіжні доручення, виписки банку). Звертає увагу, що відзив на на позовну заяву відповідач складав без участі адвоката, а тому відображення цієї дії в акті виконаних робіт є безпідставним. Також двічі пораховано складення заперечення на відзив, замість однієї послуги. Окрім цього вказує, що зі змісту рішення Рівненського міського суду у справі № 569/5096/20 вбачається, що суд частково задовольнив клопотання адвоката Мельниченко О.А. в сумі 3000,00 грн. з заявлених 6800,00 грн. за два роки надання правничої допомоги у справі спрощеного провадження. Відтак нараховані 15000,00 грн. за надані послуги у даній справі вважає завищеними з огляду на її розгляд у спрощеному провадженні.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів апелянта з наступних підстав. Твердження скаржника про порушення його процесуальних прав внаслідок розгляду справи судом у спрощеному провадженні вважає безпідставним, оскільки в ухвалі про порушення справи суд надав можливість сторонам заявити клопотання про розгляд за правилами загального позовного провадження. Однак позивач таким правом не скористався і протягом розгляду справи не заявляв про таку необхідність. Стосовно долучення позивачем нових доказів (висновків експертиз) вказує, що останні подані з порушенням вимог ст. 269 ГПК України, оскільки скаржником не доведено винятковість випадків неподання вказаних доказів до суду першої інстанції. Разом з цим, сам факт відсутності існування таких доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття їх судом апеляційної інстанції незалежно від причин неподання їх позивачем. Зазначає, що позивачем не надано доказів пошкодження (знищення) вантажу, оскільки відсутні докази його перевірки на псування. Наданий позивачем акт заміру температури товару та його утилізації не свідчить про його псування. Крім того, підписання акту заміру температури було вчинено під дією примусу (фізично не випускали автомобіль з місця завантаження). Відносно наявності у заявках на перевезення застережень про температурний режим вказує, що у відповідача відсутня технічна можливість редагувати текст заявки. В свою чергу позивач має технічну можливість створити необмежену кількість заявок з коригуванням будь-яких умов. Вказане стверджується тим, що позивач надав у справу два примірники заявок з різним розташуванням печаток. Також звертає увагу, що доставка продукції у м. Рівне відбулась без будь-яких зауважень, а перевезення до м. Львова (не доїзджаючи 80 км) скасовано за усною вказівкою позивача і транспорт перенаправлено до місця завантаження. Оскільки перевізник відповідає за збереження вантажу до видачі одержувачу, чого в даному випадку не відбулось, відповідно повернення товару відбувалось не на умовах заявки. Зазначає, що збитки третій особі завдано саме з вини позивача, яким здійснено несвоєчасне завантаження автомобіля та не надано повної інформації у заявці. Це підтверджується фактом безумовного виконання претензії ТОВ "Сандора" про відшкодування збитків. При цьому відповідач зауважує, що із заявленої суми збитків в розмірі 367068,00 грн, позивач відшкодував ТОВ "Сандора" лише 256947,88 грн., що свідчить про безпідставність вимог до відповідача в повній сумі. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити в задоволенні скарги.

В процесі розгляду скарги позивачем подано суду клопотання від 15.11.2021 про винесення окремої ухвали згідно ст. 246 ГПК України.

Клопотання мотивоване тим, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач зловживаючи своїми правами надав суду Заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 3 від 05.02.2021 до договору № 1094 від 03.12.2019, яка має чіткі ознаки підробки, а саме - відсутня інформація про температурний режим перевезення молочних продуктів. Вказане на думку заявника стверджується наступним.

Файл, з якого виготовлена копія Заявки на перевезення від 05.02.2021, яку направив Експедитор Перевізнику о 17:17 та подана позивачем до суду першої інстанції має об`єм 835,6 КБ (вказане стверджується висновком комп`ютерно-технічної експертизи).

В той же час, надана відповідачем суду копія Заявки на перевезення від 05.02.2021, за об`ємом є меншою та складає лише 540 КБ. Відповідно остання не є тим фалом, який відправляв Експедитор Перевізнику 05.02.2021 о 17:17.

Про вказані обставини позивачу стало відомо лише частково під час розгляду справи в суді першої інстанції та остаточне переконання здійснено після ознайомлення зі справою в суді апеляційної інстанції.

Зазначене свідчить про вчинення посадовими та/або довіреними особами ПП "Палтранс" кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Відтак заявник просить надіслати окрему ухвалу Рівненському віділлу поліції ГУНП в Рівненській області, зобов`язати останнього внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення даного правопорушення.

Оцінивши вказані скаржником підстави для винесення окремої ухвали, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Дійсно з висновку комп`ютерно-технічної експертизи від 22.09.2021 вбачається, що під час дослідження експертом наведено інформацію в табличному вигляді з наступними параметрами:

- назва файлу - Палтранс 07,02,2021.pdf

- розмір файлу, байт - 835666

- дата та час створення - 05.02.2021 17:13:47

- кількість сторінок - 2.....

На вказаній скаржником сторінці 177 (т 1) матеріалів справи міститься фотокопія скріншоту відкриття файлу "Палтранс 07,02,2021.pdf" 540КБ.

З доводів апелянта випливає, що внаслідок відсутності у зазначеному скріншоті тексту "режим плюс два градуси", розмір файлу змінився з 835,6 КБ до 540КБ.

Судовою колегією відмічається, що текстовий варіант Заявки на перевезення від 05.02.2021 (файлу "Палтранс 07,02,2021.pdf") складає дві сторінки символів (розмір шрифту орієнтовно 6-8 мм), в т.ч. графічних (печатки, таблиці тощо). Відсутність чотирьох слів, виходячи з розміру застосованих шрифтів, цілком логічно не могла призвести до зменшення об`єму файлу на третину. Разом з цим судом зауважується, що фотокопія скріншоту відображає лише одну сторінку заявки з вищевказаного файлу, а тому фіксація розміру 540КБ очевидно стосується тільки даної сторінки.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що апелянтом не наведено достатньо обгрунтованих підстав для висновку про існування підробки доказів, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Третьою особою в процесі апеляційного розгляду будь-яких письмових пояснень не надано, явку представника в судові засідання не забезпечено.

За умовами ст.. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши матеріали справи, апеляційні скарги, відзив та дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Твердження апелянта про порушення порядку вирішення питання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження суд вважає безпідставним з огляду на таке.

Виходячи з правової конструкції ст.ст. 247, 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження може бути вирішено як за ініціативою суду (ч.ч. 2, 3 ст. 247), так і за клопотанням позивача, яке подане у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви (ст. 249, ч.ч. 2-4 ст. 250 ГПК України).

При цьому слід відмітити, що у випадку вирішення питання за ініціативою суду, з`ясовується думка сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (п. 8 ч. 3 ст. 247 ГПК України). А у випадку розгляду клопотання позивача, суд приймає до уваги лише заперечення відповідача, за наслідками розгляду яких постановляється відповідна ухвала (ч. 4 ст. 250 ГПК України).

За наведених обставин твердження апелянта про те, що вирішення питання про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні здійснюється виключно за клопотанням позивача, є безпідставним.

Як вбачається з ухвали від 23.06.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, судом враховано ціну позову, характер спірних правовідносин, предмет доказування та клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Разом з цим в резолютивній частині ухвали судом роз`яснено право сторін у строк до 15.07.2021 подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що посилання суду першої інстанції на наявність клопотання позивача в даному випадку є лише технічною помилкою (опискою), оскільки судом в подальшому запропоновано сторонам подати заперечення, а не лише відповідачу. Тобто питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження вирішувалось за ініціативою суду.

Матеріали справи свідчать, що ні у запропонований судом строк (до 15.07.2021), ні в подальшому сторони не висловили заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Слід відмітити, що достеменно знаючи про відсутність клопотання щодо розгляду справи в спрощеному провадженні (яке подається разом з позовною заявою), позивач жодним чином не відреагував на допущену судом описку в ухвалі від 23.06.2021, тим самим погодившись з позицією суду про віднесення спору до категорії не складних справ. Відповідно твердження в апеляційній скарзі, що внаслідок таких дій суду грубо порушено процесуальні права позивача, є недоречним та безпідставним.

Оскільки апелянтом не доведено порушення судом вимог ч. 4 ст. 247 ГПК України щодо неможливості розгляду даного спору в порядку спрощеного позовного провадження, посилання скаржника на обов`язкову підставу для скасування рішення згідно п. 7 ч. 3 ст. 277 ГПК судова колегія вважає необгрунтованим.

Відносно твердження скаржника про порушення його процесуальних прав внаслідок неналежного розгляду заяви про участь у судовому засіданні 26.08.2021 в режимі відеоконференції та безпідставну відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, судовою колегією зазначається наступне.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалою суду від 12.08.2021 відкладено розгляд справи на 26.08.2021 об 14:00 год.

Згідно роздруківки з електронної пошти суду, 20.08.2021 о 17:13 надійшла заява представника ТОВ "Бон Логістик" адвоката Синяченко В.П. про участь в судовому засіданні 26.08.2021 в режимі відеоконференції з Бориспільським міськрайонним судом Київської області.

Вказана заява зареєстрована судом 25.08.2021, що стверджується штампом вхідної кореспонденції. Одночасно судом отримано засобами поштового зв`язку оригінал вказаної заяви та зареєстровано 25.08.2021.

Ухвалою суду від 25.08.2021 в задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено з підстав подання останнього з пропущенням строків, встановлених ч. 2 ст. 197 ГПК України.

Апелянт зазначає, що паперовий варіант заяви був зданий у поштове відділення № 4 міста Борисполя по вул. Головатого, 20 - 20.08.2021 о 16:41, в той час як згідно інформації на сайті Господарського суду Рівненської області робочий день 20.08.2021 закінчився о 16:45 хв. Додатково заявником надіслано заяву на електронну адресу суду 20.08.2021 о 17:13 хв. За таких обставин вказує, що згідно ч. 7 ст. 116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Суд, відмовляючи в задоволенні заяви вищевказаних обставин не врахував та прийняв незаконну ухвалу.

Судовою колегією враховується, що за умовами ч.ч 2, 7 ст. 197 ГПК України заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції подаються учасниками справи не пізніше як за п`ять днів до відповідного судового засідання. Вказаний термін обумовлюється необхідністю узгоджувати проведення відеоконференції з іншим судом. Тобто фактично клопотання мало бути подане суду 20.08.2021 року (за п`ять днів до засідання 26.08.2021) протягом визначеного робочого часу.

За інформацією з офіційного сайту Господарського суду Рівненської області, роклад роботи суду встановлено з 8:00 год і до 17:00 (понеділок, вівторок, середа, четвер) та до 15:45 у п`ятницю. Станом на момент розгляду справи вказаний графік не змінювався.

Оскільки 20.08.2021 року припадає на п`ятницю, а робочий день в суді закінчився о 15:45 (згідно розкладу роботи), посилання скаржника на своєчасне відправлення заяви о 16:41 та о 17:13 не відповідає дійсності, так як відправлення здійснені поза робочим часом суду. З огляду на те, що 21.08. - 24.08.2021 вихідні та святкові дні (День незалежності), відповідно заяви позивача надійшли та зареєстровані судом у перший робочий день - 25.08.2021 року.

Враховуючи наведене суд першої інстанції об`єктивно був позбавлений можливості здійснити узгодження в проведенні відеоконференції з іншим судом (в даному випадку з Бориспільським міськрайонним судом Київської області), а тому ухвала суду від 25.08.2021 про відмову в задоволенні заяви позивача є обгрунтованою та законною.

Відносно клопотання позивача про відкладення розгляду справи, яке надіслано на електронну адресу суду 26.08.2021 та обгрунтоване неможливістю бути присутнім з огляду на відмову в проведенні відеоконференції, судова колегія зазначає наступне.

Відкладення розгляду справи згідно ст. 202 ГПК України є правом, а не обов`язком суду. Зазначене право суд реалізує з огляду на наявність процесуального строку розгляду справи, визнання поважними причин неявки представника явка якого визнавалась обов`язковою, відсутність відомостей про обізнаність учасника справи про дату, час і місце судового розгляду тощо.

Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції врахував, що явка предстввників сторін обов`язковою не визнавалась, сторонам було надано достатньо часу скористатись правом на подання клопотань, пояснень та письмових доказів, а тому відсутні обставини, які перешкоджають розгляду справи в даному судовому засіданні.

Колегія суддів вважає висновок місцевого суду правомірним, оскільки клопотання позивача мотивоване лише неможливістю з`явитись в судове засідання, що відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України не є перешкоджає розгляду справи по суті. Разом з цим судова колегія враховує, що відповідно ст. 248 ГПК України строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження становить не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Тобто станом на 26.08.2021 процесуальний строк, в межах якого можливо здійснити відкладення розгляду справи, вичерпано.

За наведених обставин твердження апелянта про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, які є підставою для скасування рішення, судова колегія визнає необгрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Стосовно подання скаржником додаткових доказів до апеляційної скарги, а саме: висновку експерта за результатами проведення комп`ютерно-технічної експертизи № 21/4 КТ-45 від 22.09.2021; висновку експерта № 15052 товарознавчого дослідження від 21.09.2021; заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 9 від 09.12.2020 до договору № 1094 від 03.12.2019; товарно-транспортної накладної № СА-КИ/РНв-677276 від 11.12.2020; товарно-транспортної накладної № СА-КИ/РНв-677275 від 11.12.2020; акту надання послуг № 1981 від 11.12.2020 між ТОВ "Бон Логістик" та ПП "Палтранс", колегією суддів зазначається таке.

Згідно положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегією суддів відмічається, що виходячи з конструкції зазначеної процесуальної норми слід дійти висновку, що додаткові докази, які заявник намагається подати до суду апеляційної інстанції, існували на момент розгляду справи судом першої інстанції. При цьому заявник не міг подати вказані додаткові докази до суду першої інстанції з певних об`єктивних причин або судом було відхилено клопотання про витребування таких доказів в порядку ст. 81 ГПК України. В противному випадку такі докази відносяться до нових, які не могли бути предметом дослідження суду першої інстанції, оскільки отримані після прийняття рішення. Можливість подання нових доказів до суду апеляційної інстанції процесуальним законом не передбачено.

За наведених обставин судом апеляційної інстанції в будь-якому випадку не можуть бути прийняті до уваги надані скаржником висновки експертиз від 21.09.2021 та від 22.09.2021, оскільки останні замовлені та отримані апелянтом після прийняття рішення у справі та відповідно не могли бути предметом дослідження суду.

Інші додаткові докази судом до уваги не приймаються, оскільки заявник не навів причин, які об`єктивно перешкодили їх подачі до суду першої інстанції. Зазначені апелянтом у скарзі порушення процесуальних норм судом, які нібито перешкодили останньому в реалізації своїх прав, спростовуються встановленими вище обставинами.

Оскільки судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги додатково подані скаржником докази, перегляд справи здійснюється за наявними у матеріалах справи матеріалами на момент розгляду судом першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи, 03 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бон Логістик" (надалі - Експедитор-Замовник або Замовник) та Приватним підприємством "Палтранс" (надалі - перевізник) укладено Договір про надання та організації послуг № 1094 (надалі - Договір, а.с. 12 - 16).

Згідно п. 1.1., 1.2. Договору, предметом цього Договору є відносини, що виникають між перевізником та Експедитором при здійсненні автомобільних перевезень вантажів у міжнародному та внутрішньодержавному сполученнях транспортними засобами перевізника. Згідно з цим Договором Експедитор доручає, а Перевізник приймає на себе зобов`язання від імені та за рахунок Експедитора здійснювати пошук та підбір транспортних засобів (з метою організації доставки вантажів), а також перевезення вантажів у міжнародному та внутрішньодержавному сполученнях.

За приписами п. 2.2. Договору на кожне перевезення оформляється транспортне замовлення (заявки), яке складається у письмовій формі, підписується уповноваженою особою Експедитора і передається Перевізнику за допомогою факсимільного зв`язку (або електронною поштою) та є невід`ємною частиною Договору. Будь які зімни, внесені в замовлення (Заявку), повинні бути оформлені в письмовій формі і підписані обома сторонами. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним Договором, пріоритетними є умови (відомості), зазначені в замовленні (заявці).

Відповідно до п. 2.3. Договору замовлення (заявка) на перевезення заповнюється за формою, встановленою Експедитором у 2 (двох) примірниках, з яких перший залишається у Експедитора, а другий передається Перевізнику. У замовленні (заявці) на перевезення Експедитор зазначає: маршрут, дату, адресу і час завантаження та розвантаження, найменування, характер, вагу та об`єм вантажу, дані стосовно автомобіля і водія, вартість перевезення, митне оформлення, особу, уповноважену на відправку та прийом вантажу, терміни доставки вантажу, необхідні особові умови.

Пунктом 2.5. Договору встановлено, що Перевізник (або уповноважена особа перевізника) вантаж приймає по кількості місць і цілісності пакування.

Згідно п. 2.8. Договору збереження вантажу виникає з моменту прийняття Перевізником вантажу до перевезення, що засвідчується підписом уповноваженої особи перевізника на товарно - транспортній накладній (CMR), і діє до моменту фактичної видачі вантажу вантажоодержувачу, що підтверджується підписом вантажоодержувача на вантажно-супровідній документації.

У випадку повної або часткової втрати або пошкодження вантажу, які виникли в проміжок часу між отриманням вантажу перевізником від вантажовідправника та його передачею вантажоодержувачу, Перевізник відшкодовує експедитору суму, еквівалентну вартості втраченого або ушкодженого вантажу, яка вказана у CMR або ТТН (іншій вантажно-супровідній документації), та підтверджується Актом приймальної комісії, що складається з уповноважених осіб вантажоодержувача (п. 2.9. Договору).

Укладений Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2020 року, але у будь - якому разі до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. При відсутності до закінчення терміну дії Договору пропозицій сторін по розірванню даного Договору він вважається продовженим на один рік (п. 8.1., 8.2. Договору).

Вказаний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток ТОВ "Бон Логістик" та ПП "Палтранс".

05 лютого 2020 року ТОВ "Бон Логістик" як Експедитор - Замовник надало для ПП "Палтранс" як Перевізнику Заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 3 до договору № 1094 від 03.12.2019 (надалі - Заявка, а.с. 32-33, 122-123, 190).

Зазначеною Заявкою ТОВ "Бон Логістик" замовило у ПП "Палтранс" перевезення маршрутом Вишневе - Рівне - Львів; адреса завантаження Вишневе (07.02.2021, 19:00); дата завантаження 07.02.2021, час прибуття 19:00; адреса розвантаження Рівне 08.02.2021 5:30, Львів 08.02.2021 10:00; дата розвантаження Львів 08.02.2021 10:00; найменування вантажу: молочна продукція, режим плюс два градуси, мед книжка, сан. обробка; вимоги до транс. засобу: сухий, чистий, технічно справний, 20 т., 86 м.3. На оплату обов`язково здати по 2 примірники ТТН з кожної точки вивантаження, ВН, Маршрутний лист; тип рухомого складу: рефрижератор; контактна особа: Циба Вікторія Анатоліївна, тел. НОМЕР_1 ; вартість перевезення: 9 300 грн. з ПДВ; порядок і строки оплати: 10-15 банк. днів після отримання оригіналів документів. Платіжні дні ср-пт. Документи необхідно надіслати не пізніше ніж 10 днів після вивантаження. При затримці надсилання оригіналів документів понад 10 днів - відстрочення оплати на 20-25 днів; марка та номер рухомого складу: Рено НОМЕР_2 / НОМЕР_3 ; ПІБ водія та конт. номер телефону: Наконечний Микола Васильович тел НОМЕР_4 .

Згідно п. 3 Заявки водій являється представником та довіреною особою Експедитора - перевізника. Водій зобов`язаний бути присутнім при завантаженні, розвантаженні та слідкувати щоб інформація в перевізних документах відповідала фактично завантаженому вантажу. Експедитор - перевізник несе повну матеріальну відповідальність за вантаж з моменту прийняття його до перевезення та до моменту вручення його вантажоодержувачу в розмірі повної вартості вантажу при недостачі, пошкодженні одиниці вантажу / її заводської упаковки (а саме: вм`ятини, розриви, підмокання, пошкодження акцизних марок та ін.) і додатково понесені витрати, ПДВ.

Також, вказаною Заявкою були погоджені інші умови здійснення перевезення вантажу.

Заявка підписана директором ТОВ "Бон Логістик" та скріплена відтиском печатки останнього. Зі сторони ПП "Палтранс" Заявка не підписана, проте її отримання відповідачем не оспорюється.

У позовній заяві ТОВ "Бон Логістик" вказує, що при здійснення вказаного перевезення вантаж не був доставлений до вантажоотримувача, оскільки не було дотримано температурного режиму мінус 2 градуси і продукція замерзла.

Згідно Акту № 09/02 від 09.02.2021 при прийманні продукції згідно ТТН № 001858 від 08.02.2021 ТОВ "Сандора" виявлено невідповідність продукції в наступному асортименті та кількості: продукція згідно маршрутного листа СА-КИ/МЛА-001858 від 08.02.2021 привезена з доставки з АТБ Львів, причина невідповідності - температура товару мінус 2 градуси, кількість шт. 26 044, сума грн. з ПДВ 355 073,76 грн. (а.с. 20).

Актом № 1 приймання - передачі відходів (продукти харчові зіпсовані, прострочені (Продукти молочні)), які списані і підлягають оброблянню та утилізації за кількістю від 17.02.2021 ТОВ "Українська утилізаційна компанія" отримало від ТОВ "Сандора" замовлення на утилізацію продуктів харчових зіпсованих, прострочених (продукти молочні) вагою 4 345.91 кг. (а.с. 21).

Вартість наданих послуг з обробляння та утилізації відходів - продуктів харчових зіпсованих, прострочених (продукти молочні) вагою 4 345,91 кг. коштували 9 995.59 грн. без ПДВ, ПДВ 20% - 1 999,12 грн., загальна вартість робіт (послуг) - 11 994,71 грн., що підтверджується Актом № УК-0000025 здачі - приймання робіт (надання послуг) та Рахунком - фактурою № УК-0000025 від 19.02.2021 (а.с. 22, 23).

Відтак, позивач вважає, що при здійсненні перевезення відповідачем було порушено температурний режим плюс два градуси та продукція замерзла, яку в подальшому утилізували, у зв`язку з чим ТОВ "Бон Логістик" зазнало збитків в розмірі 367 068,47 грн., які просить стягнути в даному позові.

Судом першої інстанції вірно відмічено, що підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір перевезення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

У відповідності до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

При цьому обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданих збитків та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання і збитками покладається на позивача.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Місцевим судом вірно відмічено, виходячи з положень ст. 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.04.2020 у справі №904/3189/19).

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач зазначив про відсутність визначення особливих умов щодо перевезення вантажу, а саме - визначення температурного режиму. В якості підтвердження суду надано копію заявки, яка отримана від позивача засобами електронного зв`язку.

За результатами дослідження поданих позивачем (а.с. 122 - 123, 190) та відповідачем (а.с. 92 - 93) копії Заявки, суд першої інстанції вірно зауважив, що у вказаних Заявках містяться розбіжності, а саме: у Заявці, наданій позивачем вказано найменування вантажу - молочна продукція, режим плюс два градуси, мед. книжка, сан. обробка, а у Заявці, наданій відповідачем вказано найменування вантажу - молочна продукція, мед. книжка, сан. обробка.

Крім того, у Заявці, долученій позивачем до відповіді на відзив, відсутній пункт 9, який розташований в кінці першого аркушу Заявки (а.с. 122).

Також судом першої інстанції взято до уваги, що позивачем долучено до матеріалів справи два примірника Заявки - до відповіді на відзив від 17.07.2021 (а.с. 122 - 123) та до пояснень від 26.08.2021 (а.с. 190), які між собою відрізняються розміщенням печатки ТОВ "Бон Логістик" на першому аркуші та підписом директора на другому аркуші.

При цьому, позивач вказує, що це одна і та ж Заявка, яка була надіслана відповідачу для здійснення перевезення, проте перший варіант підписаний представником за дорученням, а вторинний директором, у зв`язку з чим може бути відмінність у підписах.

Таким чином в матеріалах справи містяться три варіанти Заявки, які частково відрізняються за змістом, розташуванням відтиску печатки ТОВ "Бон Логістик" та підписом представника позивача.

В якості підтвердження надіслання іншій стороні Заявки певного змісту сторонами надано роздруківки з електронної пошти.

Так, представником позивача до відповіді на відзив долучено копію Заявки та роздруківку з електронної пошти (а.с. 124 - 126) про відправку цієї Заявки для Палтранс. Проте, у поданій до суду копії Заявки відтиск печатки позивача знаходиться у нижній частині першого аркушу, а у роздруківці з електронної пошти - по центру першого аркушу.

Щодо передбачення температурного режиму у вказаній Заявці судом зазначено, що ймовірно там присутня вказівка на необхідність дотримання режиму плюс два градуси.

В свою чергу, представником відповідача до заперечення на відповідь на відзив долучено роздруківку з електронної пошти (а.с. 176 - 178) про отримання Заявки, в якій чітко видно, що відсутня вказівка на необхідність дотримання температурного режиму плюс два градуси.

Оскільки ні позивачем ні відповідачем не подано до суду оригіналу вказаної Заявки, місцевий суд правомірно відзначив про відсутність можливості встановити яка саме Заявка є дійсною та надавалась позивачем відповідачу.

З даного приводу судом вірно вказано, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

На позивача покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме щодо встановлення температурного режиму у Заявці.

За приписами частин 1 - 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України пов`язує змагальність сторін зі свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Змагальність сторін - це встановлена законом можливість реалізації та практична реалізація наданих їм процесуальних прав при безумовному виконанні покладених на них процесуальних обов`язків на всіх стадіях судового процесу за участю компетентного суду.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Наведені позивачем доводи та подані ним докази на підтримання встановлення температурного режиму в Заявці, на думку суду, є неповними та непереконливими, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на вищенаведене, місцевий суд дійшов підставного висновку про те, що доводи на підтримання встановлення температурного режиму в Заявці є неповними та непереконливими, а надані позивачем копії Заявки, підписані ним в односторонньому порядку, за відсутності оригіналу, та скріншоти з електронної пошти, не можуть вважатись належними доказами в розумінні ст. 73, 74, 77 ГПК України.

У поданій відповіді на відзив представник позивача посилався також на безумовну вину перевізника, оскільки діє презумпція вини зобов`язаної сторони.

За приписами ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу - це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу - доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Як стверджується матеріалами справи та сторонами не оспорюється, автомобіль не завершив доставку вантажу до м. Львів, оскільки ТОВ "Бон Логістик" дало вказівку повернути товар вантажовідправнику.

При прийнятті товару вантажовідправником складено Акт № 09/02 від 09.02.2021 в якому вказано, що виявлено невідповідність продукції в асортименті згідно Маршрутного листа СА-КИ/МЛА-001858 від 08.02.2021 з причиною невідповідності - температура продукції мінус два градуси.

Вказаний Акт підписаний комісією в складі: старший кладовщик Герасименко В.В., завідуючий складу Мищенко С.В., інженер з якості Есипчук А. та водій Наконечний М.В.

Колегія суддів погоджується з зауваженнями місцевого суду, що до Акту не долучено жодних актів лабораторних досліджень, фотографій чи будь - яких доказів, які б дали можливість встановити дійсність пошкодження вантажу (причини його псування). Відсутнє зазначення того, яким чином здійснено фіксацію його температурного режиму (яким приладом, вибірково чи повністю тощо).

Підписання акту водієм відповідача жодним чином не підтверджує того факту, що вантаж виявився зіпсованим на момент повернення лише з підстави зниження температури до мінус двох градусів. Відповідно зауваження апелянта про наявність у водія повноважень на підписання актів в даному випадку доказового значення не має.

Твердження позивача про те, що представника ПП "Палтранс" запрошували на утилізацію і перевірку придатності товару судом підставно не прийнято до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаного (лист з пропозицією прибути на утилізацію, повідомлення про направлення листа відповідачу та ін.) не надано, а відповідачем такі обставини заперечуються.

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що єдиним доказом, який підтверджує пошкодження вантажу (товар замерз) є Акт № 09/02 від 09.02.2021, який в свою чергу не є належним та достовірним доказом в розумінні ст. 77 та ст. 78 ГПК України на підтвердження факту псування товару та неможливості його реалізації.

Оскільки, подані докази достеменно не підтверджують факт пошкодження товару ПП "Палтранс", ссуд позбавлений права стверджувати про те, що позивач поніс збитки у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків як перевізника в частині дотримання температурного режиму плюс два градуси.

Таким чином, позивачем не доведено прямої причетності відповідача до пошкодження товару, а відтак і причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та збитками позивача немає. Вказане в свою чергу свідчить про відсутність повного складу цивільного правопорушення, а відтак і відсутність підстав для стягнення з відповідача збитків заявлених позивачем.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи та надав оцінку поданим доказам, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в позові є правомірним та обгрунтованим.

Отже рішення Господарського суду Рівненської області від 31.08.2021 року у справі № 918/442/21 відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обгрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Стосовно доводів скаржника в частині додаткового рішення судовою колегією зазначається наступне.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження понесених витрат в сумі 15 000, 00 грн представник відповідача надала договір про надання правничої допомоги від 14.07.2021, укладений між ПП "Палтранс" та адвокатом Мельниченко О.А., акт виконаних робіт (наданих послуг) від 27.08.2021, додаток №1 до договору про надання правової допомоги №бн/21 від 14.07.2021 та рахунок №01-27.08/21 від 27.08.2021.

За п. 1.1. договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта, надавати іншу правову допомогу в обсязі і на умовах, а саме: представляти інтереси клієнта ПП "Палтранс" як відповідача в Господарському суді Рівненської області у справі 918/442/21, а клієнт зобов`язаний прийняти та оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені договором і фактичні витрати адвоката, понесені ним у зв`язку з виконанням цієї угоди.

На підставі п. 1.3. договору адвокат представляє клієнта з усіма правами, які надано законом позивачу та/чи відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвал суду, підписувати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та вчиняти інші дії в інтересах Клієнта не передбачених даним договором.

У п. 2. додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 14.07.2021 сторони домовилися, що вартість послуг адвоката становлять 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн, які клієнт зобов`язується сплатити адвокату протягом 5 календарних днів з моменту набрання законної сили рішення суду у справі.

Згідно з п. 9.1. договору цей договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021.

Факт надання послуг за цим договором засвідчується підписаним сторонами актом наданих послуг, згідно яких винагорода адвоката визначається згідно витраченого часу, а саме: зустріч з клієнтом, ознайомлення з наданими документами, первинна консультація щодо подальших дій - 2 000 грн за 2 години; пошук та аналіз судової практики з питань застосування в справі, складання стратегії захисту інтересів клієнта у судовому засідання - 2 000 грн за 2 години; складання відзиву на позовну - 4 000 грн за 4 години; складання клопотань та заяв по суті справи - 2 000 грн за 2 години; складання заперечення на відповідь на відзив - 2 000 грн за 2 години; складання заперечення на відповідь на відзив від 25.08.2021 - 2 000 грн за 2 години; участь в судовому засіданні - 1 000 грн за 1 години.

В свою чергу представником позивача подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Останній вважає заявлений розмір витрат в сумі 15 000, 00 грн завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому просить суд зменшити до 2 000 грн. Зокрема вказує, що подане відповідачем заперечення на відповідь на відзив не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, значною мірою відтворює доводи, викладені самим відповідачем у відзиві на позовну заяву та виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт. Також, представником відмічено, що адвокат Мельниченко О.А. готувала відзив на позовну заяву, однак даний відзив датований 09.07.2021, а договір з адвокатом укладено лише 14.07.2021, тому не може підлягати до стягнення вимога щодо написання відзиву на позовну заяву на загальну суму 4 000 грн. Окрім того, позивачем зазначено, що у п. 4 акту виконаних робіт адвокат зазначила складення заяв та клопотань по суті справи, однак жодних заяв та клопотань відповідачем подано не було.

Судом першої інстанції встановлено, що у справі наявний відзив на позовну заяву, датований 09.07.2021 та підписаний директором ПП "Палтранс" Лукащик П.А. Водночас договір про надання правової допомоги з адвокатом Мельниченко О.А. укладений лише 14.07.2021, а тому судом відмовлено в задоволенні вимог в частині наданих послуг щодо складання відзиву на позовну заяву. Окрім того, адвокатом Мельниченко О.А. одну із послуг з надання правової допомоги зазначено складання клопотань та заяв по суті справи, однак в матеріалах справи міститься лише одне клопотання про розгляд справи без участі представника, а тому судом задоволено вимогу частково.

Відтак, приймаючи до уваги заперечення позивача щодо розміру витрат на правничу допомогу, з огляду на обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, та беручи до уваги те, що стягнення з позивача витрат у заявленій сумі (15 000, 00 грн) буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 10 000, 00 грн.

Наведене свідчить, що судом першої інстанції були враховані заперечення позивача та відповідно зменшено розмір витрат в тих частинах, які дійсно безпідставно вказані представником відповідача.

У поданій апеляційній скарзі позивач, окрім поданих до суду першої інстанції обгрунтувань, додатково зазначає, що в порівнянні зі справою Рівненського міського суду № 569/5096/20, де приймала участь адвокат Мельниченко О.А., судом було частково задоволено витрати в сумі 3000,00 грн. з заявлених 6800,00 грн. за два роки надання правничої допомоги у справі спрощеного провадження. Разом з цим, відповідно до методики та Порядку оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну правову допомогу, затвердженого постановою КМУ від 17.09.2014 № 465, яку адвокатам відшкодовує держава Україна - 1 година роботи адвоката в залежності від обсягів робіт складає 120-150 гривень. З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги розгляд справи в спрощеному позовному провадженні, витрати адвоката мають бути оцінені в сумі не більше 2000,00 грн.

Судова колегія відмічає, що частиною 4 ст. 126 та частиною 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії оцінки співмірності витрат на правову допомогу та обставини, які суд враховує під час їх розподілу.

З огляду на положення даних норм колегія суддів дійшла висновку, що частково задоволений судом першої інстанції розмір витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн є цілком співмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом, наданим об`ємом послуг та по відношенню до ціни позову становить менше 3%. Розгляд справи в спрощеному позовному провадженні беззаперечно не вказує на відсутність у необхідності аналізу практики правовідносин, обгрунтування позиції клієнта, своєчасності та повноти вчинення процесуальних дій. Виходячи з аналізу матеріалів справи судом відмічається, що представником відповідача своєчасно та в повному обсязі вчинені процесуальні дії по відношенню до предмету спору та стратегії захисту клієнта.

Зменшення визначеної між адвокатом та клієнтом договірної вартості оплати послуг (1000 грн - 1 година) шляхом порівняльного аналізу з витратами цього ж адвоката в інших справах або по відношенню до відшкодування витрат на безоплатну правову допомогу, суд вважає недоречним, оскільки це призводить до нівелювання договірних відносин з адвокатом та приниження ділової репутації останнього.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що доводи апелянта не заслуговують на увагу, а додаткове рішення відповідає обставинам справи і підстав для його скасування немає. Відтак в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Зважаючи, що апеляційні скарги ТОВ "Бон Логістик" не підлягають задоволенню, понесені скаржником судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишаються за ним.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бон Логістик" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 31 серпня 2021 року у справі №918/442/21 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 16.09.2021у справі № 918/442/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №918/442/21 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "07" грудня 2021 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Савченко Г.І.