ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Справа № 918/488/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Демидюк О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК-Сім`я" на рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 у справі №918/488/21 (повний текст складено 16.08.2021, суддя Я.В. Заголдна)

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК-Сім`я"

про стягнення 6 118 грн 73 коп. пені

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 у справі №918/488/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК-Сім`я" на користь Міністерства оборони України 3 059 грн 37 коп. пені. У задоволенні позовної вимоги про стягнення 3059 грн 36 коп. пені відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК-Сім`я" на користь Міністерства оборони України 1 135 грн 00 коп. судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що наявні підстави для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 3 059 грн 37 коп. пені. - 50 % неустойки, а у задоволенні позовної вимоги про стягнення 3 059 грн 36 коп. пені суд відмовив.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 у справі №918/488/21, скасувати рішення про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача 3059,37 грн пені та 1135,00 грн судового збору. Здійснити розподіл судових витрат.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що для забудовника останнім днем передачі квартир є 15.03.2021. Скаржник зазначає, що доба має 24 години, однак з моменту прострочення забудовником зобов`язань, щодо передачі квартир пайовику пройшло близько 1/3 частини доби. На думку скаржника, штрафні санкції у вигляді пені для забудовника згідно умов Договору передбачені щодо кожної доби прострочення, а доби, від моменту закінчення строку передачі квартир до моменту виконання зобов`язання щодо такої передачі забудовником перед пайовиком, не пройшло (минуло 12 годин), то підстави для стягнення 6118,73 грн відсутні.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК-Сім`я" на рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 у справі №918/488/21 залишено без руху.

05.10.2021 на адресу суду від ТОВ "МЖК-Сім`я" надійшло клопотання, до якого долучено платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 3405,00 грн та докази надіслання копії апеляційної скарги позивачу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК-Сім`я" на рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 у справі №918/488/21. Запропоновано протягом 10 днів з дня одержання даної ухвали надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому статтею 263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам провадження. Зупинено дію рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 у справі №918/488/21. Роз`яснено учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Згідно з частиною 10 статті 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "МЖК-Сім`я" оскаржується рішення місцевого господарського суду, в якому ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент звернення з апеляційною скаргою, а справа №918/488/21 не належить до категорії справ вказаних у частині 4 статті 247 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній у порядку письмового провадження без виклику представників сторін та відзиву не неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України №147 від 16.02.2011 "Про затвердження порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті на будівництво (придбання житла) для військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначено процедуру придбання Міністерством оборони України м. Київ житла для військовослужбовців на умовах пайової участі.

24.12.2020 на підставі рішення комісії Міністерства оборони України з відбору пропозицій щодо закупівлі квартир на вторинному ринку та на умовах пайової участі в регіонах України, (на підставі витягу з протоколу засідання конкурсної комісії від 15.12.2020 №5/5/7 НЕР) між Міністерством оборони України (далі - пайовик), в особі начальника Головного управління майна та ресурсів Патюка С.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЖК - Сім`я" в особі директора Зінича A.A. (далі - забудовник) укладено Договір на придбання житла на умовах пайової участі за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Гайдамацька, 13-Б за № 503/33/211-20 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, його предметом є придбання пайовиком у забудовника житла на умовах пайової участі, а саме - квартир кількістю 4 шт., загальною площею 339,3 кв.м. у житловому будинку, розташованому за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гайдамацька, 13-Б, відповідно до адресного переліку квартир (Додаток 2), які Забудовник зобов`язується передати, а пайовик оплатити у порядку і строки, визначені договором.

Згідно з п. 2.2. Договору забудовник повинен передати пайовичку квартири, передбачені цим Договором, які повинні відповідати наступним вимогам: придатні для проживання (відповідно до ст. 50 Житлового кодексу Української РСР); забезпечені електроенергією, газом, водою, каналізацією, опаленням, санітарно-технічним обладнанням, електричною (газовою плитою); санітарним нормам щодо житлових приміщень, із виконаними в повному обсязі опоряджувальними роботами відповідно до Переліку внутрішніх опоряджувальних робіт (додаток № 4) із повною готовністю для подальшого вселення.

За умовами п. 3.1 Договору, ціна договору, тобто ціна квартир, які забудовник за договором зобов`язується передати пайовику, становить 6 118 732 грн 62 коп. (без ПДВ) та складається із розрахунку загальної площі квартир 339,3 кв.м., що передаються, і ціни 18 033 грн. 40 коп. за один квадратний метр площі. Вказана договірна ціна за 1 кв. м є твердою є твердою.

Пунктом 5.1 Договору визначено обов`язок забудовника до 15.03.2021 ввести житловий будинок, розташований за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гайдамацька, 13-Б, в експлуатацію та передати пайовику квартири у стані, визначеному вимогами розділу 2 Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору передача квартир пайовику за вказаною адресою здійснюється з оформленням акту приймання-передачі квартир за наявності документів, що підтверджують введення об`єкта в експлуатацію (нотаріально засвідченої копії сертифіката відповідності або декларації про готовність об`єкта до експлуатації).

Пунктом 5.3 Договору передбачено оформлення права власності на квартири за Державою Україна в особі Міністерства оборони України, яка здійснюється забудовником за власний рахунок до 31.03.2021.

Відповідно до п. 5.5 Договору, у разі якщо забудовник відмовиться взяти участь у складанні чи підписанні вказаного акту, то пайовик має право скласти цей акт за участю сторонніх незалежних експертів і визначити у цьому акті зауваження та терміни їх усунення. Вимоги пайовика будуть обов`язковими до виконання забудовником, а також будуть підставами для накладення на забудовника відповідних штрафних санкцій.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що за невиконання визначених Договором зобов`язань, або за неналежне їх виконання, також за відмову від виконання цих зобов`язань в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, яка визначена чинним законодавством України і Договором.

Згідно з п. 7.2 Договору забудовник за невиконання або несвоєчасне виконання взятих на себе хоча б одного із зобов`язань за Договором, у тому числі щодо строків введення в експлуатацію житлового будинку, передачі квартир за актом приймання-передачі, реєстрації права власності за Державою в особі Міністерства оборони України, сплачує пеню в 0,1 відсотка вартості квартир, з яких допущено невиконання зобов`язань за кожну добу прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України в розмірі 7 відсотків від суми невиконаних зобов`язань.

Пункт 8.1 Договору передбачає можливість звільнення сторін від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). На час дії таких обставин жодна із сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання взятих на себе обов`язків, якщо невиконання їх стало наслідком дії обставин непереборної сили.

Пунктом 8.2 Договору визначено обов`язки сторін під час дії форс- мажорних обставин, а саме - не пізніше п`яти робочих днів з моменту їх настання письмово повідомити про це іншу сторону, а протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту їх настання надати іншій стороні належні підтверджуючи документи, видані компетентними (уповноваженими) органами.

Пункт 8.5 Договору встановлює, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення другої сторони стороною, для якої стало неможливим виконання договірних зобов`язань через настання обставин непереборної сили, які звільняють її від відповідальності, позбавляє її права посилатися на ці обставини та вимагати зміни (перенесення) строку виконання своїх зобов`язань.

Згідно з п. 10.1. Договору строк його дії встановлено до 31.12.2021, а в частині своїх зобов`язань та розрахунків до їх повного виконання.

За умовами п. 10.2. Договору закінчення терміну його дії не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Додатками до договору є: додаток № 2 - адресний перелік квартир; додаток № 3 - графік фінансування; додаток № 4 - перелік внутрішніх опоряджувальних робіт.

Як вбачається із Декларації про готовність об`єкта експлуатації, зареєстрованого 31.08.2018 за № РВ 31 житловий будинок за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Гайдамацька, 13-Б, у якому знаходяться квартири, які є предметом Договору введено в експлуатацію у першому кварталі 2016 року.

16.03.2021 проведено перевірку будівельного та санітарно-технічного стану квартир у м. Рівне по вул. Гайдамацька, буд. 13Б- 4 квартири № 7, 49, 55, 56, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "МЖК-Сім`я", про що складено акт проведення перевірки технічного та якісного стану житла, яке планується до придбання на вторинному ринку.

16.03.2021 о 12:00:16 год. зареєстровано за номером 3451 акт приймання-передачі 4 квартир загальною вартістю 6 118 732 грн 62 коп. без ПДВ, який підписано 16.08.2021 між забудовником та пайовиком.

Позивач вказує, що 22.03.2021 за Міністерством оборони України проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме - квартири № 7, 49, 55, 56 за адресою: м. Рівне по вул. Гайдамацька, буд. 13Б.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що у зв`язку із неналежним виконанням забудовником Договору у вигляді порушення строків виконання зобов`язання до 15.03.2021 передати квартири у відповідному умовам Договору стані, пайовиком нараховано пеню у сумі 6 118 грн 73 коп. (із розрахунку 6 118 732 грн 62 коп. * 1 день * 0, 01 %) на підставі п. 7.2. Договору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем скеровано відповідачу претензію №203/33/2954 від 16.03.2021 із вимогою сплатити пеню за 1 добу прострочення виконання зобов`язання встановленого п. п. 5.1, 5.2 Договору.

У відповіді на претензію № б/н від 24.05.2021 відповідач зазначив, що виконав зобов`язання за Договором у повному обсязі, квартири передано в належному стані за наявності всіх необхідних документів, тому негативних наслідків для пайовика через прострочення (на його думку) зобов`язання не відбулося, - проте пайовик оплатив лише попередню оплату у грудні 2020 року в розмірі 1 835 619 грн 78 коп. , а інші кошти в розмірі 4 283 112 грн 84 коп. - несплачені, як і не повернуто забезпечення виконання Договору в розмірі 122 374 грн 65 коп.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що у зв`язку із неналежним виконанням забудовником Договору у вигляді порушення строків виконання зобов`язання до 15.03.2021 передати квартири у відповідному умовам Договору стані (передав замовнику обумовлені квартири 16.03.2021), пайовиком нараховано пеню у сумі 6 118 грн 73 коп. (із розрахунку 6 118 732 грн 62 коп.*1 день * 0, 01 %) на підставі п. 7.2 Договору.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли між суб`єктами господарювання на підставі укладеного Договору № 503/33/211-20 від 24.12.2020 на придбання житла на умовах пайової участі за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Гайдамацька, 13-Б, укладеним між позивачем (пайовик) та відповідачем (забудовник).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1 Договору визначено обов`язок забудовника до 15.03.2021 передати пайовику квартири у стані, визначеному вимогами розділу 2 Договору.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Колегія суддів зазначає, що дата закінчення строку в даному випадку поєднана з прийменником "до", у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018р. у справі №803/350/17 та у справі №815/4720/16, від 13.06.2018р. у справі №815/1298/17, від 14.08.2018р. у справі №803/1387/17, від 28.08.2018р. у справі №814/4170/15, від 08.10.2018р. у справі №927/490/18 від 10.10.2019р. у справі №919/116/19 зазначив, що прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Таким чином, у даній справі останнім днем виконання зобов`язання щодо передачі забудовником пайовику квартири є 15.03.2021.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 5.2 Договору передача квартир пайовику за вказаною адресою здійснюється з оформленням акту приймання-передачі квартир за наявності документів, що підтверджують введення об`єкта в експлуатацію (нотаріально засвідченої копії сертифіката відповідності або декларації про готовність об`єкта до експлуатації).

Як вбачається із матеріалів справи, акт приймання-передачі квартир від 16.03.2021 зареєстрований Головним управлінням майна та ресурсів за №3451 від 16.03.2021 о 12:00:16 год. Отже відповідач не виконав зобов`язання, передбачене п. п. 5.1, 5.2 Договору, у строк до 15.03.2021.

Суд не погоджується із запереченням відповідача про те, що оскільки прострочення виконання зобов`язання забудовником тривало менше ніж добу, а тому є безпідставним нарахування пені за 16.03.2021. Як зазначалося вище, останнім днем передачі забудовником квартири пайовику є 15.03.2021. Однак вказані квартири були передані 16.03.2021, що підтверджується акт приймання-передачі квартир від 16.03.2021, тобто відбулося порушення виконання зобов`язання.

Приписами ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Приписами cт. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно п. 7.2 Договору, що забудовник за невиконання або несвоєчасне виконання взятих на себе хоча б одного із зобов`язань за Договором, у тому числі щодо строків введення в експлуатацію житлового будинку, передачі квартир за актом приймання-передачі, реєстрації права власності за Державою в особі Міністерства оборони України, сплачує пеню в 0,1 відсотка вартості квартир, з яких допущено невиконання зобов`язань за кожну добу прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України в розмірі 7 (семи) відсотків від суми невиконаних зобов`язань.

Тобто, з вищезазначених положень Договору вбачається, що нарахування пені здійснюється за порушення строків виконання зобов`язань за договором.

Оскільки сторони, укладаючи Договір, погодили відповідальність за несвоєчасне виконання забудовником зобов`язань по передачі квартир за актом приймання-передачі у вигляді пені, то вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню.

Як вбачається із розрахунків, викладених у позовній заяві, Міністерство оборони України нарахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "МЖК-Сім`я" 6 118 грн 73 коп. пені за формулою: 6 118 732 грн 62 коп. * 1 день * 0, 01 %.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача пені у сумі 6 118,73 грн за заявлений період.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем з посиланням на приписи ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України було заявлено клопотання про зменшення неустойки на 100% до 00,00 грн (а.с. 85).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про зменшення неустойки на 100% до 00,00 грн (а.с. 85).

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення розміру неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Суд апеляційної інстанцій, дослідивши наведені в клопотанні відповідача доводи та надані на їх підтвердження докази, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення заявленого до стягнення з відповідача розміру пені на 50 %, до 3 059,36 грн з огляду на такі обставини:

- реєстрація права власності на квартири за Державою Україна в особі Міністерства оборони Україна було вчинено у межах строку, встановленого п. 5.3. Договору, а саме - 22.03.2021, відтак підписання акту приймання-передачі квартир із простроченням не вплинуло на основну мету Договору - оформлення права власності на квартири.

- позивач не надав суду доказів заподіяння йому збитків внаслідок прострочення передачі квартир на підставі акту приймання-передачі від 16.03.2021.

Таким чином наявні підстави для часткового зменшення розміру належних до сплати пені у розмірі 6 118 грн 73 коп. на 50 %, до 3 059 грн 36 коп. У вказаній справі таке зменшення не призводить до нівелювання значення неустойки як відповідальності за порушення виконання зобов`язання.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу Міністерство оборони України просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1135,00 грн судового збору, в частині ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 2270,00 грн судового збору.

Колегія суддів зазначає, що Міністерство оборони України апеляційної скарги на рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 у справі №918/488/21 не подавало.

Відповідно до ст. 263 ГПК України відзив на апеляційну скаргу має містити: найменування суду апеляційної інстанції; ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, - за наявності; обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги; у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу; перелік матеріалів, що додаються.

Отже, судом не розглядаються вимоги позивача про скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1135,00 грн судового збору, оскільки апеляційної скарги Міністерство оборони України не подавало. Відзив на апеляційну скаргу не може підміняти саму апеляційну скаргу.

Також 30.11.2021 на адресу суду від Міністерства оборони України надійшла заява, в якій позивач повідомляє, що відповідач 05.11.2021 здійснив оплату коштів в розмірі 3059,00 грн призначення платежу: оплата пені згідно з рішенням господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 у справі №918/488/21. Долучено копію виписки з системи дистанційного обслуговування Казначейства від 08.11.2021.

Згідно з частиною другою статті 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 цієї статті).

Згідно з приписами частини третьої статті 269 ГПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 28.07.2020р. у справі № 904/2104/19.

Однак, така обставина (тобто відсутність доказів як таких на момент розгляду спору судом першої інстанції) взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України не залежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 28.07.2020р. у справі №904/2104/19.

Як вбачається із поданих позивачем до суду апеляційної інстанції виписки з системи дистанційного обслуговування Казначейства, остання датована 08.11.2021, що виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції вказаного доказу у порядку статті 269 ГПК України.

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Добровільне виконання рішення місцевого господарського суду відповідачем на стадії апеляційного провадження, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення. Вказане може бути враховано судом першої інстанції при видачі наказу на примусове виконання рішення. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції існував предмет спору.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК-Сім`я" на рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 у справі №918/488/21 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 у справі №918/488/21 в частині стягнення 3 059 грн 37 коп. пені залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу №918/488/21 повернути до господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "08" грудня 2021 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.