ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Черкаси справа № 925/1004/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., в приміщенні суду в м. Черкаси у порядку письмового провадження розглянув справу за позовом Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області до Приватного підприємства Юляна про стягнення 6010 грн. 39 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного підприємства Юляна (далі-відповідач) про стягнення, на підставі договору №195 від 24.09.2019 року, 5077 грн. 60 коп. боргу, 289 грн. 29 коп. 3% річних, 643 грн. 50 коп. інфляційних втрат, що разом становить 6010 грн. 39 коп. та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано порушенням відповідачем обов`язку щодо оплати наданих позивачем послуг по зрізанню дерев у важкодоступних місцях згідно з умовами договору №195 від 24.09.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1004/21 за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику осіб і встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач в особі директора Попова І.В. подав до суду 30.08.2021 року відповідь на позовну заяву (вх. № 13890/21, а.с. 27-34), в якій проти позову заперечив повністю з мотивів безпідставності і недоказаності вимог, вказував на відсутність заборгованості перед позивачем та неналежність наданих доказів на підтвердження наявності боргу, зокрема сплату позивачу 2734 грн. 09 коп. вартості послуг зазначену ним в рахунку №195 від 27.11.2019 року в зв`язку з чим вважає виконаними умови договору повністю.

Представник позивача подав суду 07.09.2021 відповідь на відзив (вх. № 14310/21, а.с. 36-38 ), в якій підтвердив сплату відповідачем 2734 грн. 09 коп. вартості наданих послуг, що становить 35 % від повної вартості наданої послуги, та вказав, що на прохання відповідача загальна сума наданої послуги була поділена на три частини з метою надання часу на оплату, тому просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін не заперечував.

Дослідивши наявні у справі № 925/1004/21 письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

24.09.2019 року між позивачем - Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (в подальшому перейменовано на Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на підставі наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій №335 від 18.05.2021 року), як виконавцем, та відповідачем Приватним підприємством «Юляна», як замовником, укладено договір №195 (далі Договір, а. с. 6), згідно з п. 1.1. якого замовник замовив, а виконавець прийняв на себе обов`язки по наданню послуг по зрізанню дерев у важкодоступних місцях.

Сторони погодили усі істотні умови даного договору, зокрема, домовилися про таке:

п. 1.3. замовник робить заявку на надання послуг письмово або по телефону. Кількість заявок необмежена;

п.1.4. замовник сплачує надані послуги згідно умов договору;

п.п. 2.1.1., 2.1.4. виконавець зобов`язаний своєчасно та якісно надавати послуги зазначені в п.1.1. даного договору;підписувати надані замовником та повертати підписані акти виконаних робіт;

п. п. 2.2.2. замовник зобов`язаний оплачувати послуги на умовах та в порядку, зазначеному в п.3.4. цього договору;

п.3.1. так як вартість послуг за кожною окремою заявкою наперед вказати неможливо сторони домовились, що вартість послуг за кожною окремою заявкою визначається шляхом складання виконавцем калькуляції, яка складається на підставі Методики формування вартості платних послуг, затвердженої наказом МРС України від 03.01.12 №1/2/1;

п.3.2. приймання-передача наданих послуг здійснюється шляхом підписання актів виконаних робіт. Замовник протягом двох днів з дня отримання від виконавця актів виконаних робіт, за умов відсутності заперечень щодо обсягу та якості наданих послуг, підписує надані акти і направляє один примірник виконавцю;

п.3.4. замовник здійснює оплату послуг згідно наданого рахунку не пізніше 5 (п`яти) робочих днів після підписання укладання даного договору;

п. 4.1. за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором виконавець та замовник несуть відповідальність згідно чинного законодавства України;

п. 5.1. договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2019 року, а в частині розрахунків за надані послуги до повного їх виконання.

п. 5.2. - закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Із дорожнього листа №001656 від 25.09.2019 року (а.с.7) та наряду на службу від 25.09.2019 року (а.с.8) вбачається, що позивач за заявкою відповідача здійснив виїзд автомобілем АРЗ СП-АПГП-30 реєстраційний номер 91-83 у село Драбівці Черкаського району, надав передбачені Договором послуги по зрізанню дерев у важкодоступних місцях на загальну суму 7811 грн. 69 коп. з ПДВ

На виконання п. 3.1. Договору позивач, з урахуванням п.п..2.2., 3.1. Методики формування вартості платних послуг, затвердженої наказом МНС України від 03.01.2012 №1/2/1, склав калькуляцію до Договору по зрізанню дерев у важкодоступних місцях на загальну суму 7811 грн. 69 коп. з ПДВ (а.с. 9) та виставив відповідний рахунок № 195 від 26.09.2019 року на суму 7811 грн. 69 коп. з ПДВ (а.с. 10).

Відповідач надані позивачем послуги прийняв в повному обсязі, без зауважень та з урахуванням рахунку № 195 (а.с.29), в якому зазначено кількість наданої послуги 0,350 від загальної вартості послуги 6509 грн. 75 коп., що становить 2734 грн. 09 коп., сплатив вказану суму на користь позивача, яку і вважає загальною вартістю послуги.

25.02.2021 року, 16.06.2021 року позивач, у зв`язку з несплатою відповідачем наданих послуг по зрізанню дерев у важкодоступних місцях за Договором, звертався до відповідача з претензією № 155/01-03, листом №91/01-03 (а.с. 11,13 докази направлення а.с. 12,16), в яких вимагав у семиденний строк оплатити наявний борг за надані послуги у розмірі 5077 грн. 60 коп. також попередив, що у разі непогашення суми боргу позивач змушений буде звернутись з позовом до суду про стягнення боргу та нарахованих на нього інфляційних втрат, 3% річних.

Борг відповідача на момент звернення до суду становить 5077 грн. 60 коп., за порушення строків оплати наданих позивачем послуг останній нарахував до стягнення 643 грн. 50 коп. інфляційних втрат, 289 грн. 29 коп. 3% річних, вимога про їх стягнення є предметом позову у справі, що розглядається.

Таким чином, спірні правовідносини сторін виникли із договору № 195 від 24.09.2019 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань послуг, загальні положення про послуги визначені главою 63, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Кодексу цивільного захисту населення, які з урахуванням предмету спору, є спеціальним нормативним актом.

Згідно з нормами ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.5 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частинами 2, 3 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За змістом положень статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 204 ЦК України, передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами був укладений договір №195 від 24.09.2019 року, в якому п.п. 3.1., 3.4. сторони погодили, що вартість послуг за кожною окремою заявкою визначається шляхом складання виконавцем калькуляції, яка складається на підставі Методики формування вартості платних послуг, затвердженої наказом МРС України від 03.01.12 №1/2/1; замовник здійснює оплату послуг згідно наданого рахунку не пізніше 5 (п`яти) робочих днів після підписання укладання даного договору.

Позивач виконав свій обов`язок за Договором в повному обсязі, надав за заявкою відповідача, послуги по зрізанню дерев у важкодоступних місцях на загальну суму 7811 грн. 69 коп. з ПДВ, які відповідач оплатив частково у розмірі 2734 грн. 09 коп., що становить 35% від загальної вартості послуг.

Відповідно фактична заборгованість відповідача перед позивачем за договором №195 від 24.09.2019 року становить 5077 грн. 60 грн., яка підтверджена позивачем належними і допустимими доказами, а тому підлягає до стягнення в судовому порядку.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем свого зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг, то у позивача виникло право вимагати примусового виконання відповідачем простроченого грошового зобов`язання в натурі.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат за період з 02.10.2019 року по 26.11.2019 року на суму боргу 7811 грн. 69 коп. в розмірі 62 грн. 55 коп., за період з 27.11.2019 року по 26.07.2021 року на суму боргу 5077 грн. 60 коп. в розмірі 580 грн. 95 коп.; 3% річних за період з 02.10.2019 року по 26.11.2019 року на суму боргу 7811 грн. 69 коп. в розмірі 35 грн. 96 коп., за період з 27.11.2019 року по 26.07.2021 року на суму боргу 5077 грн. 60 коп. в розмірі 253 грн. 33 коп.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок спірних сум 3 % річних, інфляційних втрат відповідає умовам Договору та фактичним обставинам справи, їх розрахунок методологічно і арифметично проведено правильно, тому і ці вимоги позивача суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявлених розмірах.

Твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву щодо безпідставності заявлених позивачем вимог по стягненню боргу, зазначення позивачем в рахунку № 195 загальної вартості послуги у розмірі 2734 грн. 09 коп. та відсутності зобов`язань за Договором суд оцінює критично, оскільки вказаний розмір послуги є лише частиною від загальної вартості послуги, про що зазначено у вказаному рахунку тому вказані доводи відповідача з наведених ним підстав суд визнає необґрунтованими і відхиляє.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч.1ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВРКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин справи, умов Договору та наведених норм законодавства суд спірні вимоги позивача про стягнення 5077 грн. 60 коп. боргу, 289 грн. 29 коп. 3% річних, 643 грн. 50 коп. інфляційних втрат за відповідний період прострочення сплати основної заборгованості вважає обґрунтованими і позов задовольняє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства Юляна, , місцезнаходження: 19731, Черкаська область, Золотоніський район, с.Драбівці, на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, , місцезнаходження: 18007, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 4 5077 грн. 60 коп. боргу, 289 грн. 29 коп. 3% річних, 643 грн. 50 коп. інфляційних втрат та 2270 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 30.11.2021 року.

Суддя В.М. Грачов