ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021р. Справа № 904/7094/21

За позовом: Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», м. Кривий Ріг

До: Криворізького національного університету в особі відокремленого структурного підрозділу «Гірничо-електромеханічний фаховий коледж Криворізького національного університету», м. Кривий Ріг

Про: про стягнення 156 050, 22 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

АТ «Криворізька теплоцентраль» (позивач) звернувся до суду з позовом до Криворізького НУ в особі ВСП «Гірничо-електромеханічний фаховий коледж Криворізького національного університету» ( відповідач) про стягнення 156 050, 22 грн. (129 618, 67 грн. - основний борг; 8 874, 44 грн. - пеня ; 9 073, 31 грн. - штраф; 6 480, 93 грн. - інфляційні втрати та 2 002, 87 грн. - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманої від позивача теплової енергії за договором про закупівлю теплової енергії №255 від 12.02.20р. (укладеним між сторонами).

Ухвалою суду від 27.09.21р. було відкрите провадження у справі №904/6001/20 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

Криворізький НУ в особі ВСП «Гірничо-електромеханічний фаховий коледж Криворізького національного університету» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що позивачем було нараховано відповідачу основну заборгованість за договором по тарифу , більшому, ніж погоджено сторонами в договорі №255 від 12.02.20р. та додаткових угодах до нього. В той же час, додаткову угоду про збільшення тарифу , по якому позивачем було нараховано заборгованість, відповідачем підписано не було; її тільки 05.01.21р. було надано позивачем відповідачу для підписання. Відповідач неодноразово наголошував позивачу, що ним було порушено вимоги п.6.4.3 договору . Згідно розрахунку відповідача його заборгованість перед позивачем за фактично спожиту теплову енергію у грудні 2020р. (за старим тарифом) складає 54, 17 Гкал*1698, 252 грн. = 91 994, 31 грн.

АТ «Криворізька теплоцентраль» (позивач) у відповіді на відзив проти обставин, викладених у ньому відповідачем , заперечував, зазначаючи, що всі ці обставини спростовуються підписаним відповідачем актом приймання-передачі теплової енергії (наданих послуг) №6051 від 31.12.20р. на загальну суму 690 041, 83 грн.; цей акт не містить будь-яких застережень чи зауважень з приводу нового тарифу; тобто відповідач погодився, що у грудні він спожив: 261, 46 Гкал за тарифом 1415, 21 грн. на загальну суму 370 020, 81 грн. та 122, 71 Гкал за тарифом 1 670, 72 грн. на загальну суму 205 014, 05 грн. Цей акт є первинним документом; підписавши цей акт відповідач підтвердив наявність у нього заборгованості перед позивачем та визнав факт нового тарифу; отже, про зміну тарифу відповідач знав, ще 31.12.20р.

Відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк (встановлений законом). Однак, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.; постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020р. № 760 продовжено період карантину до 31.10.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020р. № 956 продовжено період карантину до 31.12.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. № 1236 продовжено період карантину до 28.02.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021р. №104 продовжено період карантину до 30.04.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021р. №405 продовжено період карантину до 30.06.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021р. №611 продовжено період карантину до 31.08.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.21р. №855 продовжено період карантину до 01.10.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.21р. №981 продовжено період карантину до 31.12.2021р.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до п.4 ст. 11 ГПК України , суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Одночасно, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004)

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, в зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, в зв`язку з поведінкою заявників.

Згідно з приписами ст.114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

12.02.20р. між АТ «Криворізька теплоцентраль» (учасник-теплопостачальна організація) та Криворізьким НУ в особі ВП Гірничо-електромеханічного коледжу ДВНЗ «Криворізький національний університет» (замовник-споживач) укладено договір про закупівлю теплової енергії №255, відповідно до умов якого, позивач зобов`язався у 2020р. надати відповідачу товару, зазначений в п.1.2. договору , а відповідач - прийняти і оплатити одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п.1.1. договору).

Найменування товару за ДК 021:2015:09320000-8 Пара ,гаряча вода та пов`язана продукція (п.1.2. договору). В п.1.4.сторни погодили , що зобов`язуються керуватися цим договором та чинним законодавством України , зокрема , Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №51 від 22.01.19 р.

Згідно п.3.1. договору ціна договору становить 2 429 817, 50 грн. у тому числі ПДВ 404 969, 58 грн.; на момент укладання договору ціна за 1 Гкал складає 1 789, 021 грн. з урахуванням ПДВ для споживачів категорії «бюджет».

Відповідно до п.3.2. договору, ціна цього договору може бути змінена за взаємною згодою сторін у випадках , передбачених частиною 4 статті 36 ЗУ «Про публічні закупівлі», а саме: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт , надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження , у тому числі непереробної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистки індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

В п.4.1. договору сторони погодили, що оплата за теплову енергію здійснюється замовником споживачем виключно грошовими коштами, відповідно до встановлених тарифів; остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до п.4.2. договору, розрахунковим періодом є календарний місяць; замовник-споживач сплачує вартість фактично спожитої теплової енергії згідно затверджених тарифів; у випадку зміни тарифів на послуги теплопостачання замовник-споживач повідомляється додатковою угодою, яка надсилається з наданням відповідного документу про зміну тарифу, яка є невід`ємною частиною договору.

Звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитої теплової енергії замовником-споживачем та акта приймання - передачі теплової енергії протягом 10 ти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою. (п.4.9. договору).

Згідно п. 5.1. договору, строк (термін) постачання теплової енергії : 2020 рік.

Відповідно до п.6.2.5. договору замовник споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни , які передбачені договором.

Учасник теплопостачальна організація зобов`язана повідомляти замовника споживача про зміну діючого тарифу на теплову енергію в засобах масової інформації та шляхом укладення додаткової угоди. (п.6.4.3. договору).

Згідно п.6.4.5. договору учасник - теплопостачальна організація зобов`язана виписувати рахунки замовнику - споживачу для оплати та акти передачі- прийняття теплової енергії , які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії за звітний період, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, та які повинні бути обов`язково повернуті в підписаному вигляді до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

В п.7.2.9. договору сторони погодили, що замовник-споживач несе відповідальність за порушення строків оплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної суми.

Згідно п.10.1. договору він набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.20р., але в будь-якому випадку до повного виконання фінансових зобов`язань; сторони домовились, що відповідно до ст. 631 ЦК України та ст. 180 ГК України умови даного договору поширюються на правовідносини , які виникли між ними до його укладання з 01.01.2020р. і діють по 31.12.2020 р. включно.

В п. 11.3. договору сторони погодили, що зміни та (або) доповнення до договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін шляхом укладення сторонами додаткових угод до цього договору. (а.с.10-14).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладалися додаткові угоди: №1 від 10.03.20р., №2 від 13.07.20р., №3 від 02.11.20р. , №4 від 15.12.20р. та №5 від 15.12.20р. (а.с.16-20).

Так, відповідно до додаткової угоди №3 від 02.11.20р. до вищезазначеного договору сторони домовились внести зміни в другий абзац п.3.1. договору та викласти його в наступній редакції: «Тариф на теплову енергію для категорії споживачів «бюджеті установи» з 30.10.20р. встановлюється в розмірі: 1 415, 21 грн. за 1 Гкал без ПДВ та 1698, 25 грн. за 1 Гкал з ПДВ. (Підставою для зміни /збільшення тарифу стало рішення виконавчого комітету Криворізької міськради від 29.10.20 р. № 550)

Згідно додаткової угоди №5 від 15.12.20р. сторони п.3.1. договору виклали в наступній редакції: « Ціна договору становить 2 173 157, 88 грн.), ПДВ 362 192, 98 грн.; на момент укладання додаткової угоди ціна складає 1 698, 25 грн. за 1 Гкал з ПДВ. .

Рішенням виконавчого комітету Криворізької міськради від 16.12.20р. № 701 внесено зміни до рішення виконкому міськради від 29.10.20 р. № 550 , яким було встановлено тарифи на теплову енергію АТ «Криворізька теплоцентраль» для бюджетних установ , який склав 2 004,86 грн./Гкал з ПДВ (а.с.94) Зазначене рішення є безумовною правовою підставою для зміни умов вищенаведеного договору в частині розміру тарифу на теплову енергію.

На виконання умов договору позивач в грудні 2020 р. надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії в кількості 384,17 Гкал на загальну суму 690 041, 83 грн., з урахуванням ПДВ ( в т.ч. : теплова енергія для потреб бюджетних установ за грудень 2020р. в кількості 261, 46 Гкал ( за ціною за одиницю Гкал - 1 415, 21 грн. 00 грн., без ПДВ) на суму 370 020, 81 грн., без ПДВ; та теплова енергія для потреб бюджетних установ за грудень 2020р. ( з ціною за одиницю Гкал - 1 670, 72 грн. 00 грн., без ПДВ ) на суму 205 014, 05 грн. без ПДВ), що підтверджується відповідним актом передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) від 6051 від 31.12.20р., підписаним відповідачем без зауважень ( а.с.42).

З матеріалів справи вбачається, що після надання послуг з постачання теплової енергії позивач звертався до позивача з офертою про укладання додаткової угоди до вищезазначеного договору в частині визначення нового тарифу на теплову енергію (а.с.21,23). Однак відповідач відмовив в її укладанні з підстав того , що в цій додатковій угоді передбачено про зміну тарифу на теплову енергії з 22.12.20р., а сама угода була отримана лише 05.01.21р. року; зазначеній в ній тариф теплової енергії за 1 Гкал є більшим, ніж зазначений у попередній додатковій угоді; також зазначив , що на момент звернення з цією офертою строк дії договору закінчився. (а.с.22).

За твердженням позивача відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань надані позивачем послуги у спірний період не оплатив (сплачено лише 560 423, 16 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а.с.43, 44); у зв`язку з чим (згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем рахується заборгованість за вищезазначеним договором у загальному розмірі 129 618, 67 грн. (а.с.8). Окрім того - позивач відповідно до п. 7.2.9. договору та приписів ст.625 ЦК України нарахував відповідачу: 8 874, 44 грн. - пені ; 9 073, 31 грн. - штрафу; 6 480, 93 грн. - інфляційних втрат та 2 002, 87 грн. - 3% річних ). (а.с.9)

Судом здійснено перевірку розрахунку позивачем розмірів пені, інфляційних втрат, 3% річних та штрафу. Порушень нарахувань пені, 3% річних та штрафу, не виявлено; а тому їх розмір є обґрунтованим.

Проте, судом встановлено порушення при здійсненні нарахування інфляційних втрат (у зв`язку із застосування позивачем в розрахунку невірного індексу інфляції). Згідно здійсненого судом перерахунку розмір інфляційних втрат, якій є обґрунтованим , складає 6 468, 29 грн.

На час прийняття рішення у справі відповідачем доказів сплати заборгованості (з урахуванням пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних) перед позивачем не надано.

За своєю правовою природою договір №604 від 04.10.13р. ,укладений між сторонами , відноситься до договорів постачання енергетичних та іншими ресурсами через приєднану мережу. Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язаний оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до вимог ст.13 ЗУ «Про теплопостачання» до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить (поміж іншим) встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством .

Отже, тарифи на теплову енергію для всіх категорій споживачів встановлюються органами місцевого самоврядування та є обов`яковими як для виробників / постачальників теплової енергії,так і для її споживачів. Прийняття органом місцевого самоврядування рішення про зміну тарифів на теплову енергію є безумовною підставою для внесення відповідних змін до договорів про постачання теплової енергії. Таким чином ,у зв`язку із прийняттям виконавчим комітетом Криворізької міськради рішення від 16.12.20р. № 701 про внесення змін до рішення виконкому міськради від 29.10.20 р. № 550 , було встановлено тарифи на теплову енергію АТ «Криворізька теплоцентраль» для бюджетних установ в розмірі 2 004,86 грн./Гкал з ПДВ ; що є підставою для сплати споживачем теплової енергії за новими тарифами ( цінами) .

У відповідності із ст. 525 ЦК України ,одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст.526 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, ніж докази, які наводить відповідач в обґрунтування заперечень .А тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково - про стягнення з відповідача на користь позивача 129 618, 67 грн. основного бору, 8 874, 44 грн. - пені; 9 073, 31 грн. штрафу, 6 468, 29 грн. інфляційних втрат та 2 002, 87 грн. - 3% річних . В задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити з вищезазначених підстав.

Одночасно заперечення відповідача суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються конклюдентними діями останнього у вигляді підписаним без заперечень акту приймання-передачі теплової енергії (надання послуг) № 6051 від 31.12.20р. на загальну суму 690 041, 83 грн. ( в якому позивачем було наведено новий тариф за теплову енергію та загальна вартість наданих послуг з урахуванням нового тарифу) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 243, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача - Криворізького національного університету (50027, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, буд.11; ) в особі відокремленого структурного підрозділу «Гірничо-електромеханічний фаховий коледж Криворізького національного університету» (50096, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, буд. 37Г; код за ) на користь позивача - Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» ( 50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд.1; ): 129 618, 67 грн. основного бору, 8 874, 44 грн. - пені ; 9 073, 31 грн. штрафу, 6 468, 29 грн. інфляційних втрат; 2 002, 87 грн. - 3% річних та 2 340, 56 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити, судові витрати в цій частині покласти на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 02.12.2021р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.