ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"02" грудня 2021 р. Справа № 906/1434/20.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Маріщенко Л.О.. розглянувши матеріали заяви ТОВ "Т.В.К. Сервіс" про розстрочення виконання рішення у справі 906/1434/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІДАЛЬ"

До: Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.В.К.Сервіс"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вівальді Д"

про стягнення 241 437,94 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Мінченко Я.В. дов. №05/08/2021 від 05.08.2021

від відповідача: Прут В. М. - керівник

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Авідаль" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ТОВ "Т.В.К. Сервіс" 241 437,94 грн , з яких 230 073,03 грн основна заборгованість, 5 179,24 грн 3% річних, 6 185,67 грн інфляційних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежних виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань щодо погашення заборгованості по договору про відступлення права вимоги № 16-06/5/20 від 16.06.2020 за договором поставки молочної продукції № 06-03/1/20 від 05.03.2020.

27.04.2021 від позивача надійшло клопотання про уточнення (зменшення) позовних вимог, відповідно до якого просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі:

- заборгованість - 226 073,03 гривень;

- відсотки річні у розмірі - 4689,19 гривень;

- інфляційні втрати у розмірі - 5629,91 гривень що разом складає 236 392,13 грн.

Рішенням суду від 07.09.2021 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.В.К.Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІДАЛЬ" - 226 073,03 грн заборгованості, 4 689,19 грн - 3 % річних, 5 629,91 грн інфляційних втрат та 3 545,88 грн судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 рішення Господарського суду Житомирської області від 07.09.2021р. у справі №906/1434/20 залишене без змін.

12.11.2021 судом виданий наказ №906/1434/20.

19.11.2021 від ТОВ "Т.В.К.Сервіс" до господарського суду надійшла заява про розстрочення виконання судового рішення, у якій просить розстрочити виконання рішення суду у справі № 906/1434/21 та затвердити такий графік виконання судового рішення:

- до 31.12.2021 - 39 989,66 грн;

- до 30.01.2022 - 39 989,66 грн;

- до 20.02.2022 - 39 989,66 грн;

- до 30.03.2022 - 39 989,66 грн;

- до 30.04.2022 - 39 989,66 грн;

- до 31.05.2022 - 39 989,66 грн.

Відповідно до частини першої та другої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справ.

Ухвалою суду від 22.11.2021 прийнято до розгляду заяву ТОВ "Т.В.К. Сервіс" про розстрочення виконання рішення у справі 906/1434/20 та призначено судове засідання на "02" грудня 2021 р. Запропоновано стягувачу надати письмову правову позицію щодо заяви про розстрочення виконання рішення.

В судовому засіданні представник боржника вимоги заява про розстрочення виконання судового рішення підтримав в повному обсязі. Крім того, надав суду докази часткового погашення заборгованості у сумі 4000,00 грн.

Представник стягувача в задоволенні заяви про розстрочку просить відмовити.

Розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду від 07.09.2021 суд зазначає наступне.

У своїй заяві заявник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду №906/1434/20 строком на 6 (шість) місяців рівними частинами.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на велику кількість дебіторських боржників, свою заборгованість за рішеннями суду перед іншими стягувачами та залишок коштів на рахунку у сумі 23031,99 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При цьому, суд наголошує, що відстрочка за своєю суттю є відкладенням (перенесенням) виконання рішення на новий строк, який визначається судом, та не є підставою для звільнення від його виконання (від відповідальності за його невиконання).

Зі змісту приписів статті 331 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що відстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується після набрання рішенням законної сили, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як свідчить судова практика до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочення його виконання, належать скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Суд звертає увагу на те, що надання розстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, пункт 74).

Таким чином, для з`ясування обставин, чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 920/199/16.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши наведені заявником посилання на обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, надані заявником до заяви документи, суд дійшов висновку, що наведені заявником обставини підтверджують наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні частини 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Недостатність чи відсутність коштів у заявника, у тому числі внаслідок протиправних дій посадової особи підприємства, не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна розстрочити.

Представником стягувача не надано суду доказів про те, що відсутність коштів у боржника має негативний вплив на його фінансовий стан та на здійснювану ним господарську діяльність.

Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони, якою у даному випадку є позивач.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

З огляду встановлені вище судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, здійсненого судом перерахунку суми заборгованості, дійшов висновку щодо часткового задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду у справі №906/1434/20, оскільки відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" можливо розстрочити сплату судового збору на певний строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за певних умов.

Керуючись ст. ст. 233-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву ТОВ "Т.В.К. Сервіс" про розстрочення виконання рішення у справі 906/1434/20 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення суду від 07.09.2021 у справі № 906/1434/20 та затвердити такий графік виконання судового рішення:

- до 31.12.2021 - 39 398,69грн;

- до 30.01.2022 - 39 398,69 грн;

- до 20.02.2022 - 39 398,69 грн;

- до 30.03.2022 - 39 398,69 грн;

- до 30.04.2022 - 39 398,69 грн;

- до 31.05.2022 - 39 398,69 грн.

3. У решті в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 07.12.22021.

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам

4- третій особі