ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2021 р. Справа №911/819/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

представники сторін згідно з протоколом судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Надросся"

на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 (повний текст рішення складено 30.09.2021)

у справі №911/819/21 (суддя Сокуренко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромтехтранс Плюс"

до Селянського (фермерського) господарства "Надросся"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Фермерське господарство "Анна-Агро-Плюс"

про стягнення 267 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромтехтранс Плюс" (далі - ТОВ "Агропромтехтранс Плюс") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Надросся" (далі - СГ "Надросся") грошових коштів у розмірі 267 000,00 грн, на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі №911/819/21 позовні вимоги ТОВ "Агропромтехтранс Плюс" задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 267 000,00 грн заборгованості, а також 4 005,00 грн судового збору.

При ухваленні зазначеного рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки відповідач в установленому порядку не спростував обставин та не надав належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем, позовні вимоги, в частині стягнення суми боргу у розмірі 267 000,00 грн, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, СГ "Надросся" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі №911/819/21 та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та не надано належної правової кваліфікації договору відступлення права вимоги.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 апеляційну скаргу СГ "Надросся" на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі №911/819/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою СГ "Надросся" на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі №911/819/21. Справу призначено до розгляду на 02.12.2021.

23 листопада 2021 року, через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду, від СГ "Надросся" надійшли письмові пояснення по суті спору.

2 грудня 2021 року, до початку судового засідання, відповідачем подані письмові пояснення щодо заміни господарським судом підстави позову.

В судовому засіданні 02.12.2021 представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення. Представник позивача заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку. Проте, явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечила, про поважність причин неявки суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу на адресу суду не надходило.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.05.2018 та 29.05.2018 Фермерським господарством "Анна-Агро-Плюс" (далі - ФГ "Анна-Агро-Плюс"), згідно з платіжними дорученнями №85 та №109, перераховано на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, на СГ "Надросся" фінансову допомогу в розмірі 190 000,00 грн та 77 000,00 грн відповідно.

14 квітня 2020 року між ФГ "Анна-Агро-Плюс" та ТОВ "Агропромтехтранс Плюс" укладений договір про відступлення права вимоги.

Згідно з пунктом 1 вказаного правочину, за цим договором здійснюється заміна первісного кредитора новим кредитором у зобов`язанні щодо повернення грошових коштів перерахованих згідно з платіжним дорученням від 16.05.2018 №85 на суму 190 000,00 грн та платіжним дорученням від 29.05.2018 №109 на суму 77 000,00 грн, а саме: первісний кредитор відступає на користь нового кредитора право повної вимоги до боржника: Селянське (фермерське) господарство "Надросся" (, місцезнаходження юридичної особи: 09810, Київська область, Тетіївський район, село Погреби) на загальну суму 267 000,00 грн.

Пунктом 2 договору визначено, що новий кредитор приймає від первісного кредитора право повної вимоги від боржника на суму 267 000,00 грн.

За умовами пункту 3 договору, право вимоги до боржника на суму 267 000,00 грн переходить до нового кредитора на тих самих умовах та в тому самому обсязі, що існувало на момент укладання цього договору.

Відповідно до пункту 4 договору первісний кредитор, з дати підписання цього договору, втрачає будь-які права у зобов`язанні, вказаному в пункті 1 даної угоди, та передає новому кредитору всі документи та всю інформацію, що засвідчують його право вимоги за платіжними дорученнями, вказаними в пункті 1 договору.

Сторони погоджуються з відступленням права вимоги (заміною кредитора) у зобов`язанні, вказаному в пункті 1 договору, та письмово повідомляються про цю заміну. Новий кредитор зобов`язується повідомити боржника про відступлення права вимоги (заміну кредитора) за цим договором та зобов`язується надати боржнику докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (надати копію цього договору) (пункт 5 договору).

Пунктом 8 договору встановлено, що останній набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, на вимогу пункту 5 договору про відступлення права вимоги, 14.04.2020 листом №38 звернувся до відповідача з повідомленням про заміну кредитора у зобов`язанні та вимагав протягом 10 днів, з дня одержання даної вимоги, перерахувати грошові кошти в сумі 267 000,00 грн на розрахунковий рахунок позивача.

Крім того, 14.04.2021 третя особа звернулася до відповідача з листом №24 повідомляючи про заміну кредитора у зобов`язанні та вимогою протягом десяти днів, з дня отримання вимоги сплатити заборгованість (копії листів наявні в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до позивача, з моменту укладення договору про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 14.04.2020, перейшло право вимагати від відповідача належного виконання зобов`язань зі сплати 267 000,00 грн.

Судом першої інстанції враховані та дослідженні посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, де останній зазначає, що йому двома платіжними дорученнями №85 та №109 перерахована безповоротна фінансова допомога, згідно з договором від 15.05.2018 №1. Відповідач стверджує, що договір підписаний, скріплений печаткою та направлений на вчинення аналогічної дії з боку третьої особи. Однак, примірника договору він не має.

Слід зазначити, що у судовому засіданні 02.12.2021 представник відповідача не заперечував стосовного викладеного вище та підтвердив відсутність у СГ "Надросся" договору від 15.05.2018 №1.

Отже, суд першої інстанції правомірно відхилив твердження відповідача щодо відсутності заборгованості в загальній сумі 267 000,00 грн, відповідно до платіжних доручень №85 та №109, яка, на думку останнього, є фінансовою безповоротною допомогою, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження надання відповідачу третьою особою саме безповоротної фінансової допомоги в сумі 267 000,00 грн.

Позивач, при поданні позову, просить стягнути з відповідача помилково перераховані кошти у сумі 267 000,00 грн, з посиланням на договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 14.04.2020 та платіжні доручення від 16.05.2018 №85 та від 29.05.2018 №109, відповідно до статті 1212 ЦК України.

Судом першої інстанції досліджено договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 14.04.2020, платіжні доручення від 16.05.2018 №85 та від 29.05.2018 №109, та встановлено відсутність посилання в цих документах на підставу "помилково перераховані кошти" на адресу відповідача.

Також місцевий господарський суд обґрунтовано звертає увагу на обраний позивачем спосіб захисту та його ефективність у розрізі спірних правовідносин.

Вирішуючи кожний конкретний спір на підставі всіх встановлених обставин, суд повинен установити, на захист якого права подано відповідний позов, чи порушене, не визнане або оспорене таке право відповідачем (відповідачами), а також з`ясувати, чи призведе задоволення заявлених вимог до реального та ефективного поновлення порушеного права, та залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому, під ефективним поновленням слід розуміти реальний позитивний вплив судового рішення про задоволення позову на виявлену під час судового розгляду обставину порушення/невизнання/оспорення, або запобігання виникненню спору щодо права, на захист якого був поданий позов.

Водночас відмова в позові з підстав обрання неефективного способу захисту може мати місце тоді, коли у судовому процесі відсутній будь-який сенс в розрізі питання щодо реальної можливості захисту прав позивача у обраний ним спосіб.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2021 у справі №908/1833/19.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно з підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. При цьому, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Правовою основою для отримання позики або поворотної фінансової допомоги є договір позики.

За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Колегією суддів встановлено, що ФГ "Анна-Агро-Плюс" перераховано платіжними дорученнями від 16.05.2018 №85 та від 29.05.2018 №109 відповідачу грошові кошти на загальну суму 267 000,00 грн. Відповідач проти отримання грошових коштів не заперечує.

Оскільки, 14.04.2020 між третьою особою та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) відповідно до якого, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 267 000,00 грн на тих самих умовах та в тому самому обсязі, що існувало на момент укладення договору, то до позивача, з моменту укладення договору про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 14.04.2020, перейшло право вимагати від відповідача належного виконання зобов`язань зі сплати 267 000,00 грн.

Позивач, на вимогу пункту 5 договору про відступлення права вимоги, 14.04.2020 листом №38 звернувся до відповідача з повідомленням про заміну кредитора у зобов`язанні та вимагав протягом 10 днів з дня одержання даної вимоги, перерахувати грошові кошти в сумі 267 000,00 грн на розрахунковий рахунок позивача. Крім того, 14.04.2021 третя особа звернулася до відповідача з листом №24 повідомляючи про заміну кредитора у зобов`язанні та вимогою протягом 10 днів, з дня отримання вимоги сплатити заборгованість.

Відповіді на вищезазначені листи відповідач не надав, грошові кошти в сумі 267 000,00 грн не повернув. Протилежного СГ "Надросся" не доведено, доказів сплати заборгованості суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що, враховуючи строк, встановлений для повернення грошових коштів, він є таким, що настав.

У зв`язку з вищевикладеним, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі 267 000,00 грн нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом із тим, інші доводи, на які посилався апелянт під час розгляду даної справи, залишені Північним апеляційним господарським судом без задоволення та не прийняті до уваги як такі, що спростовують висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі №911/819/21 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до статті 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Надросся" на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі №911/819/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі №911/819/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №911/819/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.12.2021.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов