ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 910/6433/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Коровай Л.В.,

за участю представників учасників справи:

- відповідача - Наливайка Д.О. - адвокат;

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства «Антонов»

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя Павленко Є.В.)

від 24.12.2020

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Євсіков О.О., судді - Попікова О.В., Корсак В.А. )

від 02.06.2021

у справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тренд Інвест Групп»

до Державного підприємства «Антонов»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Кланторг»

про стягнення 41 450, 41 грн (з урахуванням уточнення до заяви про зменшення позовних вимог)

та зустрічним позовом Державного підприємства «Антонов»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Тренд Інвест Груп»,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Кланторг»

про визнання зобов`язань припиненими та визнання недійсним договору,

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1.1. У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тренд Інвест Груп» (надалі - ТОВ «Тренд Інвест Груп», позивач за первісним позовом) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства «Антонов» (надалі - ДП «Антонов», відповідач за первісним позовом) заборгованості в розмірі 1 249 702,30 грн, з яких: 1 023 625,04 грн - основна заборгованість, 184 673,18 грн - пеня, 20 585,02 грн - інфляційні втрати, 20 865,12 грн - 3% річних, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг зі зберігання нафтопродуктів від 10 квітня 2017 року № 470/05-17.

1.2. Право вимоги за вказаним правочином, як зазначив позивач, він набув на підставі укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Паладіум Плюс» (надалі - ТОВ «Паладіум Плюс», відповідач за зустрічним позовом) договору відступлення права вимоги від 30.04.2020 № 04-20.

1.3. 03.07.2020 до суду першої інстанції надійшла заява ТОВ «Тренд Інвест Груп» про зменшення розміру позовних вимог, в якій останнє просило стягнути з ДП «Антонов» 20 585,02 грн - інфляційних втрат та 20 865,12 грн - 3% річних.

1.4. 09.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява ДП «Антонов» до ТОВ «Тренд Інвест Груп» та ТОВ «Паладіум Плюс» про визнання зобов`язань припиненими та визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 30.04.2020 № 04-20.

1.5. В обґрунтування своїх позовних вимог ДП «Антонов» посилався на те, що зобов`язання між ним та ТОВ «Паладіум Плюс» за договором про надання послуг зі зберігання нафтопродуктів від 10.04.2017 припинилися шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

1.6. 09.09.2020 до місцевого суду надійшли уточнення до заяви ТОВ «Тренд Інвест Груп» про зменшення розміру позовних вимог, в яких останній просив стягнути з ДП «Антонов» 41 450,14 грн основного боргу, а також повернути йому переплачену суму судового збору. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

2. Фактичні обставини справи, установлені судами

2.1. 10.04.2017 між ДП «Антонов» (замовник) та ТОВ «Паладіум Плюс» (правонаступником якого є ТОВ «Кланторг») був укладений договір про надання послуг зі зберігання нафтопродуктів № 470/05-17 (надалі - договір), за умовами якого останнє надавало ДП «Антонов» послуги зі зберігання нафтопродуктів (авіаційного палива), які належать відповідачу на праві власності, та інші пов`язані з цим послуги, визначені в даній угоді, а ДП «Антонов» зобов`язався оплатити та прийняти належним чином надані послуги на умовах даного правочину. Відповідно до пункту 1.3 договору послуги надаються на території цілісного майнового комплексу складу паливно-мастильних матеріалів, який розташований за адресою: Київська область, селище міського типу Гостомель, вулиця Автошляхова, будинок 1-А.

2.2. На виконання цього правочину сторони підписали та скріпили печатками відповідні акти надання послуг, зокрема: від 30 квітня 2017 року № 1 на суму 116 800,00 грн, від 31 травня 2017 року № 2 на суму 181 040,00 грн, від 30 червня 2017 року № 3 на суму 177 411,08 грн, від 31 липня 2017 року № 4 на суму 229 941,20 грн, від 31 серпня 2017 року № 5 на суму 180 978,00 грн, від 30 вересня 2017 року № 6 на суму 175 140,00 грн, від 31 жовтня 2017 року № 7 на суму 180 978,00 грн, від 30 листопада 2017 року № 8 на суму 319 948,27 грн, від 31 грудня 2017 року № 9 на суму 263 111,00 грн, від 31 січня 2018 року № 1 на суму 180 978,00 грн, від 28 лютого 2018 року № 2 на суму 163.464,00 грн, від 31 березня 2018 року № 3 на суму 195.063,11 грн, від 30 квітня 2018 року № 4 на суму 207 354,36 грн, від 31 травня 2018 року № 5 на суму 180.978,00 грн, від 30 червня 2018 року № 6 на суму 200 357,99 грн, від 31 липня 2018 року № 7 на суму 202 342,96 грн, від 31 серпня 2018 року № 8 на суму 202 359,28 грн, від 30 вересня 2018 року № 9 на суму 196 625,13 грн, від 31 жовтня 2018 року № 10 на суму 186 016,39 грн, від 30 листопада 2018 року № 11 на суму 229 197,43 грн, від 31 грудня 2018 року № 12 на суму 352 583,84 грн, від 31 січня 2019 року № 1 на суму 405.351,49 грн, від 28 лютого 2019 року № 2 на суму 388 538,60 грн, від 31 березня 2019 року № 3 на суму 414 628,98 грн, від 30 квітня 2019 року № 4 на суму 263 947,73 грн, від 31 травня 2019 року № 5 на суму 369 998,12 грн, від 30 червня 2019 року № 6 на суму 389 679,19 грн.

2.3. Про належне виконання сторонами умов цього договору свідчить також відсутність з боку жодного із вказаних контрагентів претензій та повідомлень про порушення іншою стороною своїх зобов`язань за цим правочином.

2.4. Водночас всупереч умовам вище наведеної угоди, відповідач за первісним позовом взятий на себе обов`язок з оплати вартості наданих йому послуг у встановлений строк виконав лише частково, заборгувавши ТОВ «Паладіум Плюс» 1 023 625,04 грн. Ця обставина підтверджується підписаним між сторонами та скріпленим печатками цих підприємств актом звіряння взаємних розрахунків за вказаним договором станом на 31 серпня 2019 року.

2.5. Суди встановили, що 30 квітня 2020 року між ТОВ «Тренд Інвест Груп» та ТОВ «Паладіум Плюс» був укладений договір відступлення права вимоги №04-20, відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв право вимоги, належне первісному кредитору, у порядку та на умовах, визначених цією угодою.

2.6. При цьому, згідно з розділом договору «Визначення термінів», під правом вимоги розуміється дійсне право вимоги виконання зобов`язань ДП «Антонов» зі сплати заборгованості, що виникла на підставі договорів та у зв`язку з наданням послуг за ними на загальну суму 1 546 037,93 грн. Під договорами розуміються: договір про надання послуг зі зберігання нафтопродуктів від 10 квітня 2017 року № 470/05-17, за яким сума заборгованості складає 1 023 625,04 грн, та договір про надання послуг з операційного обслуговування функціонування складу нафтопродуктів від 15 серпня 2019 року № 9.2405.2019, за яким сума заборгованості складає 522 412,89 грн.

2.7. Відповідно до пункту 1.2 цього правочину з моменту його укладення всі права і обов`язки первісного кредитора за договорами переходять до нового кредитора в обсязі і на умовах, які існували на дату укладення цього договору. До ТОВ «Тренд Інвест Груп» переходить право вимоги на суму основного зобов`язання, пені, штрафів (у разі їх нарахування), відсотків за користування грошовими коштами та інші права, що випливають з договорів та можуть бути здійснені новим кредитором, як повноправним кредитором ДП «Антонов».

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 первісний позов задоволено, стягнуто з ДП «Антонов» на користь ТОВ «Тренд Інвест Груп» 41 450,14 грн основного боргу, а також 4 013,60 грн судового збору. Повернуто позивачу за первісним позовом з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 14 732,63 грн, сплачений на підставі платіжного доручення від 05.05.2020 №106 на суму 18 747,00 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

3.2. Задовольняючи первісні позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що загальна сума основного боргу ДП «Антонов» за договором про надання послуг зі зберігання нафтопродуктів від 10 квітня 2017 року № 470/05-17, з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог в сумі 41 450,14 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, а ДП «Антонов» не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем або первісним кредитором.

3.3. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суди виходили з того, що відповідач у встановленому законом порядку не довів належними, достатніми і допустимими доказами проведення зарахування зустрічних однорідних вимог належним чином, з огляду на те, що:

- направлений відповідачем шляхом електронного листування на електронну адресу позивача акт звірки розрахунків не є документом, який свідчить про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки є документом первинного бухгалтерського обліку, який лише фіксує певні господарські операції;

- з електронного листування не вбачається, що особи, які здійснювали таке листування, були уповноважені на вчинення зарахування зустрічних однорідних вимог;

- зі змісту електронного листування вбачається, що позивач висловлював лише намір провести відповідні зарахування;

- заява про зарахування зустрічних однорідних вимог в розумінні статті 601 Цивільного кодексу України є одностороннім правочином, вчиненим у письмовій або усній формі, в якому одна сторона доводить до контрагента своє чітке однозначне волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням, проте ДП «Антонов» не надано доказів того, що рішення про зарахування було належним чином доведено до первісного кредитора, тому відсутні підстави для визнання зарахування проведеним.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу. Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження

4.1. 07.07.2021 ДП «Антонов» звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов повністю.

4.2. В обґрунтування підстави касаційного оскарження згідно з приписами пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зазначає, що суди неправильно застосували норми статей 205, 601 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України (пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України). ДП «Антонов» вказує на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо тлумачення поняття одностороннього правочину (тобто тлумачення змісту поняття «вільного волевиявлення», «певної поведінки сторони, яка засвідчує його волю до настання бажаного результату») саме при здійсненні зарахування однорідних вимог, форми та змісту, умов його вчинення тощо.

4.3. ДП «Антонов» в обґрунтування підстав касаційного оскарження стверджував такі обставини:

- зарахування зустрічних однорідних вимог - є диспозитивним правом;

- відсутній обов`язок повідомляти контрагента про факт зарахування зустрічних однорідних вимог;

- законом не встановлена обов`язкова письмова форма заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, тому такий правочин може вважатися вчиненим за умови вчинення ДП «Антонов» таких дій або прояву поведінки, яка засвідчує волю до настання певного правового результату;

- суди надали неправильну оцінку електронним листам, які необхідно розцінювати як доказ форми вираження волевиявлення ДП «Антонов» до настання певних правових наслідків, а саме зарахування зустрічних однорідних вимог, який водночас бажав почути з цього приводу думку ТОВ «Паладіум Плюс»;

- ТОВ «Паладіум Плюс» проявило бездіяльність у вирішенні питання, що дало право ДП «Антонов» прийняти рішення в односторонньому порядку з відображенням результатів заліку в річній звітності підприємства за 2019 рік;

- відповідно до презумпції правомірності правочину рішення є чинним, а зарахування проведеним;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 601 Цивільного кодексу України, зокрема, щодо мотивів проведення зарахування зустрічних вимог, якщо відповідна заява не надсилалась, але сторона своєю поведінкою засвідчила волю на проведення зарахування, що відображено в електронних листах та здійснила таке зарахування шляхом прийняття рішення, що не було оскаржено або спростовано іншою стороною.

4.4. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України).

5.2. Статтею 601 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

5.3. Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки так званого часткового зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. В такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

5.4. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (п. 29, 30 постанови ОП КГС від 22.01.2021 у справі №910/11116/19).

5.5. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову виходили з того, що ДП «Антонов» належним способом не провів зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки не вчинив дій, направлених на повідомлення свого контрагента про прийняте ним рішення, у зв`язку з чим підстави для припинення зобов`язань відсутні.

5.6. Суди вказали, що заяву про зарахування, як односторонній правочин слід вважати зробленою і такою, що потягла відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї зі сторін на адресу іншої сторони, в момент вручення однією стороною іншій відповідного письмового повідомлення, в момент отримання від підприємства зв`язку кореспонденції, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Однак, позивач за зустрічним позовом не надав ні доказів належного повідомлення, ні доказів, які б підтверджували волевиявлення іншої сторони щодо припинення зустрічних вимог зарахуванням.

5.7. Верховний Суд погоджується з таким висновком з огляду на те, що для проведення зарахування зустрічних вимог ДП «Антонов» повинен був належним чином повідомити іншу сторону про намір здійснити зарахування. Факт подання заяви про зарахування, за відсутності доказів повідомлення, не свідчить про проведення зарахування.

5.8. Доводи скаржника, що ТОВ «Паладіум Плюс» своєю поведінкою засвідчило волю на проведення зарахування, що відображено в електронних листах та здійснило таке зарахування шляхом прийняття відповідного рішення, Верховним Судом відхиляються, оскільки суди попередніх інстанцій, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, встановили, що ДП «Антонов» не надано доказів повідомлення про зарахування зустрічних вимог та доказів, які б підтверджували згоду іншої сторони на його проведення, а суд касаційної інстанції, згідно з вимогами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

6.2. Відповідно до частини 1 статті 309 зазначеного Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.3. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені із додержанням норм процесуального та матеріального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

7. Розподіл судових витрат

7.1. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктами 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Антонов» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 910/6433/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Н. Губенко

Л. Стратієнко