УХВАЛА

30 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 912/1538/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Студенець В.І.

за участю секретаря судового засідання Калітінського М.Ю.,

представників учасників справи:

від позивача: Лисенко В.О.,

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області

у складі судді Глушков М.С.

від 30.06.2021

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Кощеєв І.М., Антонік С.Г., Чус О.В.

від 17.08.2021

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Спільного підприємства-товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут"

про стягнення 6 808 228,21 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (далі - Відповідач) про стягнення 6808228,21 грн, з яких: 5 969 203,52 грн основного боргу, 115 056,15 грн пені, 193 975,37 грн 3% річних, 529 993,17 грн інфляційних втрат.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань з своєчасної оплати поставленого природного газу за договором № 6137/1920-БО-18 від 26.09.2019р.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.06.2021, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2021 позов задоволено частково - стягнуто з Відповідача на користь Позивача основну заборгованість в сумі 5 969 203,52 грн, 57 528,08 грн пені, 193975,37 грн 3 % річних, 529 993,17 грн інфляційних втрат. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

4. Судові рішення мотивовані тим, що наявні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, разом з тим, суди з огляду на фактичні обставини цієї справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану Позивача, ускладнення в господарській діяльності чи завдання Позивачу збитків саме в результаті порушення Відповідачем умов договору № 6137/1920-БО-18 від 26.09.2019, відсутність в діях Відповідача прямого умислу на порушення зобов`язання за вказаним договором, зменшили розмір стягуваної суми пені на 50 %.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

5. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить Суд судові рішення попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

6. Підставами касаційного оскарження судового рішення Скаржник відповідно до частини другої статті 287 ГПК України визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що суди порушили вимоги статей 218, 219, 233 ГК України та 551, частину 1 статті 625 ЦК України, не урахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, від 10.12.2020 у справі №904/6250/19, від 31.03.2020 у справі №910/8698/19, від 24.06.2021 у справі №904/3177/20, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

7. Відповідач відзив на касаційну скаргу в установлений Судом строк не надав.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. 26 вересня 2019 року між Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Споживач) укладено договір постачання природного газу №6137/1920-БО-18 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

9. Надалі, 22 жовтня 2019 року, 12 листопада 2019 року, 09 грудня 2019 року, 16 січня 2020 року, 28 січня 2020 року, 24 лютого 2020 року, 23 березня 2020 року, 23 квітня 2020 року, між сторонами укладено додаткові угоди №№1-8 відповідно, якими внесено до Договору зміни, та викладено розділи 3, 4, 6, 7 цього Договору в новій редакції.

10. Згідно п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

11. Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник передає Cпоживачу у жовтні 2019р. - квітні 2020 р. замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 2370,0 тис. куб.м, згідно наведеної у п. 2.1. таблиці.

12. Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.8. Договору).

13. В розділі 4 Договору (з врахуванням Додаткових угод) сторонами узгоджено ціну газу.

14. Так, згідно з п. 4.2. Договору (з врахуванням Додаткової угоди від 23.04.2020р. №8), ціна за 1000 куб. метрів природного газу з 01.04.2020р. по 30.04.2020р. (включно) складає 2 897,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 3 476,40 грн..

15. Пунктом 4.4. Договору визначено, що загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

16. Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 5.1. Договору).

17. У разі прострочення Споживачем оплати згідно п. 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14,2 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2. Договору).

18. В п. 11.1. Договору сторонами погоджено, що цей Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

19. Договір та додаткові угоди до нього підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

20. На виконання умов Договору, Позивач, в період листопад 2019р. - квітень 2020р., передав Відповідачу природний газ, на загальну суму 5 978 344,36 грн, про що складено акти приймання-передачі природного газу, а саме: акт від 30.11.2019р., на суму 400 929,58 грн, акт від 31.12.2019р., на суму 1 274 846,81 грн, акт від 31.01.2020р., на суму 2 195 103,38 грн, акт від 29.02.2020р., на суму 1477 001,75 грн, акт від 31.03.2020р., на суму 559 223,89 грн, акт від 30.04.2020р., на суму 71 238,95 грн.

21. Вказані акти підписано обома сторонами без зауважень та згідно розрахунку і наданих Позивачем до справи виписок з банківського рахунку по Договору, оплата за отриманий природний газ здійснена Відповідачем частково та з порушенням договірних строків оплати.

22. Таким чином, Споживачем не сплачено вартість отриманого газу, на суму 5969203,52 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

23. Цивільний кодекс України

Стаття 11 частина 1, пункт 1 частини 2, частина 3

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Стаття 202 частина 1

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 509 частини 1, 2

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Стаття 526. Загальні умови виконання зобов`язання

1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530. Строк (термін) виконання зобов`язання

1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 551. Предмет неустойки

3. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 611. Правові наслідки порушення зобов`язання

1. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Стаття 612. Прострочення боржника

1. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 712. Договір поставки

1. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

24. Господарський кодекс України (далі - ГК України)

Стаття 230. Штрафні санкції

1. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття 233. Зменшення розміру штрафних санкцій

1. У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

2. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

25. Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України)

Стаття 86. Оцінка доказів

1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 300 частини 1, 2

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

26. Суд виходить з того, що право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).

27. Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

28. Водночас під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц).

29. Таким чином, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з подібними правовідносинами у справі, що переглядається.

30. Як зазначалось Судом вище, касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права, а саме: статей 218, 219, 233 ГК України та 551, частину 1 статті 625 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, від 10.12.2020 у справі №904/6250/19, від 31.03.2020 у справі №910/8698/19, від 24.06.2021 у справі №904/3177/20, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

31. Суд зазначає, що відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду викладених, зокрема, у постановах від 27.03.2018 у справі №910/17999/16, від 25.04.2018 у справі №925/3/17, від 16.05.2018 у справі №910/24257/16, подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

32. Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій застосували норми матеріального права (статей 218, 219, 233 ГК України та 551, частину 1 статті 625 ЦК України) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 відхиляються, оскільки висновки судів про задоволення клопотання про зменшення розміру пені (на 50%) у цій справі № 912/1538/21 не суперечать висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 про відмову у задоволенні клопотання боржника про зменшення розміру стягуваної пені, адже зменшення розміру пені є правом суду і було реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки конкретних обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

33. Так, у постанові від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру нарахованої у зв`язку з простроченням оплати за спожиту фактичну електричну енергію пені до 90 %. При цьому, окрім іншого, суд касаційної інстанції виходив сукупно із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, зокрема, з критичного фінансово - господарського стану позивача та обставин наявності в останнього заборгованості по заробітній платі, податкового боргу, зменшення прибутку підприємства, відсутності коштів на банківських рахунках, існування дебіторської заборгованості перед постачальниками товарів та послуг.

34. Проте у справі, що розглядається, судом першої інстанції задовольняючи клопотання Відповідача про зменшення розміру пені на 50% взято до уваги що аналіз наданих Відповідачем документів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про зменшення пені, що збиткова господарська діяльність Відповідача значною мірою зумовлена невиконанням перед ним зобов`язань споживачами (усіх категорій) не в повному обсязі за отримані послуги з опалення. Наявність такої заборгованості залежить не лише від заявника, а і від виконання зобов`язань з боку споживачів послуг боржника. Разом з тим, суд першої інстанції прийняв до уваги і заперечення та пояснення Позивача в цій частині, зазначивши, що пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки Позивач не може. Окрім стягнення пені Позивач нараховує та стягує також проценти річних, інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів Відповідачем. Тому, при зменшенні розміру пені Позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані. Відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання Відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань.

35. Отже, наведена Скаржником у касаційній скарзі постанова Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 хоча і була прийнята за матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, схожого з тим, що має місце у цій справі №912/1538/21, але за іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів), тобто зазначена справа № 908/1453/14 і ця справа є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них.

36. У кожній із зазначених справ судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин, оскільки під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

37. З цих же підстав Судом відхиляються посилання Скаржника і на постанови Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 10.12.2020 у справі №904/6250/19 та від 31.03.2020 у справі №910/8698/19 оскільки рішення щодо зменшення пені господарськими судами ухвалювались, виходячи із конкретних обставин справи, з урахуванням відповідних аргументів сторін.

38. У справі № 918/116/19 розглянувши та врахувавши фактичні обставини відповідної справи Верховний Суд вказав, що судами попередніх інстанцій, в даному випадку, обґрунтовано зменшено розмір заявленої до стягнення пені на 50%, враховуючи, що зменшення розміру штрафних санкцій на 99% нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги.

39. У справі № 904/6250/19 розглянувши та врахувавши фактичні обставини відповідної справи Верховний Суд вказав, що судом апеляційної інстанції відмовляючи відповідачеві у зменшені розміру пені правильно вказано на недоведеність відповідачем існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення пені.

40. У справі №910/8698/19 розглянувши та врахувавши фактичні обставини відповідної справи Верховний Суд вказав, що скаржником не заперечується, що останній, заявляючи усне клопотання про зменшення розміру пені, не подав суду будь-яких доказів існування (наявності) тих обставин, якими він обґрунтовував зазначене клопотання. У зв`язку з чим судом відмовлено відповідачеві у зменшені розміру пені.

41. У справі №904/3177/20 Верховний Суд в частині касаційного оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанції щодо неправильного застосування норм матеріального права, зокрема, приписів статті 233 ГК України та статті 551 Цивільного кодексу України закрив касаційне провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

42. У справі №910/6046/16 Верховним Судом вказано, що відповідачем не доведено існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, а суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру цих штрафних санкцій.

43. Суд відхиляє аргументи Скаржника, викладені у касаційній скарзі, оскільки такі не спростовують висновків суду та не свідчать про наявність підстав для скасування судових рішень, а наведені Скаржником у касаційній скарзі постанови Верховного Суду були прийняті за іншого матеріально-правового та процесуально-правового регулювання спірних правовідносин, а також іншого предмета та підстав заявлених позовних вимог та іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів) ніж у цій справі.

44. З огляду на викладене, касаційне провадження, яке відкрите з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.

45. В силу принципів диспозитивності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, Верховний Суд переглядає справу в межах усіх доводів касаційної скарги, та з урахуванням установлених у справі конкретних обставин, не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Перевірка відповідних доводів (аргументів) касаційної скарги перебуває поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції, враховуючи те, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

46. З огляду на викладене, касаційне провадження, яке відкрите з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.

Судові витрати

47. За змістом статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (при цьому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження). З огляду на те, що касаційне провадження у справі закривається, судові витрати (судовий збір) у цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.06.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2021 у справі №912/1538/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді С. Бакуліна

В. Студенець