РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2021Справа № 910/14078/21

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (м. Київ)

до Приватного вищого навчального закладу "Європейський університет" (м. Київ)

про стягнення 58.726,03 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного вищого навчального закладу "Європейський університет" про стягнення 541.238,84 грн, з яких: 482.512,81 грн основного боргу, 26.919,21 грн пені, 25.322,82 грн інфляційних втрат, 6.484,00 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.21. відкрито провадження у справі № 910/14078/21 та постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25.10.21. відповідачем подано заяву, в якій він вказує на те, що ним сплачено суму основної заборгованості.

10.11.21. подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 26.919,21 грн пені, 25.322,82 грн інфляційних втрат, 6.484,00 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.21. означену заяву було прийнято до розгляду.

Отже, предметом спору в даній справі є вимоги про стягнення 26.919,21 грн пені, 25.322,82 грн інфляційних втрат, 6.484,00 грн 3% річних.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.11.18. між позивачем (далі - Постачальник) та відповідачем (далі - Споживач) було укладено Договір № 1410390 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію Споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а Споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов Договору.

Договір є договором енергопостачання, а тому права та обов`язки сторін визначаються в тому числі положеннями параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

В силу приписів ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п. п. 2.2.1 Договору Постачальник зобов`язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води для потреби: опалення, гарячого водопостачання.

Відповідач в свою чергу, згідно з п. 2.3.1 Договору зобов`язувався дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначенні у додатку 1 не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Порядок розрахунків сторони погодили Додатком 2 до Договору, яким передбачено, що Споживач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує рахунок-фактуру, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звірки.

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктами 4.1, 4.2, 4.4 Договору, якими встановлено наступне. Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 01.06.19. і вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде заявлено письмового однією зі сторін про його припинення. В порядку ст. 631 ЦК України дія Договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 01.05.18.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язань та обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

У відповідача утворилась заборгованість перед позивачем по Договору за листопад 2020 року - червень 2021 року в сумі 482.512,81 грн.

Оскільки відповідачем під час розгляду даної справи було сплачено позивачу вказану суму основного боргу, а позивачем, в свою чергу, подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, то предметом спору в даній справі є вимоги про стягнення 26.919,21 грн пені, 25.322,82 грн інфляційних втрат, 6.484,00 грн 3% річних.

Щодо заявлених позивачем до стягнення 25.322,82 грн інфляційних втрат, 6.484,00 грн 3% річних, судом встановлено наступне.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи початкові та кінцеві дати для нарахувань, за здійсненим перерахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 25.322,82 грн інфляційних втрат, 6.484,00 грн 3% річних.

Також позивачем пред`явлено до стягнення 26.919,21 грн пені.

Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України (п. 3.3 Договору).

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За перерахунком суду розмір пені становить 26.774,60 грн, з огляду на що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Пеню в сумі 144,61 грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

Отже позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому судом враховано наступне.

Після подання позивачем та прийняття судом заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про зменшення розміру позовних вимог, на підставі ст. 7 ЗУ «Про судовий збір позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 5.848,58 грн за умови подання відповідного клопотання.

Отже, судовий збір в сумі 2.270,00 грн (мінімальна сума судового збору) розподіляється пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягується з відповідача на користь позивача в сумі 2.264,41 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Європейський університет" (03115, м. Київ, бульвар Академіка Вернадського, б. 16-В; ідентифікаційний код 24366800) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5; ідентифікаційний код 40538421) 25.322 (двадцять п`ять тисяч триста двадцять дві) грн 82 коп. інфляційних втрат, 6.484 (шість тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн 00 коп. 3% річних, 26.774 (двадцять шість тисяч сімсот сімдесят чотири) грн 60 коп. пені, 2.264 (дві тисячі двісті шістдесят чотири) грн 41 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко