ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 справа № 914/2807/21

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Шевчук О. О., розглянувши по суті у судовому засіданні справу

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,
до відповідача:ОСОБА_1 , м. Львів,
про:стягнення 2'921,48 грн заборгованості.
За участю представників:
позивача:Карасюк М. В. - представник;
відповідача:не з`явився.
1. Судові процедури.

1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення 2'291,48 грн заборгованості.

1.2. Ухвалою суду від 27.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників процесу. Крім того, пунктом 4 резолютивної частини зазначеної ухвали судом витребувано в Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Паспорт № 61-2015 відкритого літнього майданчика.

Вказану ухвалу суду позивач отримав 01.10.2021, що підтверджується перевіркою відстеження поштових повідомлення 134), відповідно до відомостей з офіційного сайту «Укрпошта».

Також, ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано відповідачу на його юридичну адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 , Однак, 12.11.2021 поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 100 повернулося до суду «не вручене під час доставки з відміткою: «інші причини».

Реєстр згрупованої поштової кореспонденції, згідно з яким судом направлялись копії відповідних ухвал, долучено до матеріалів справи.

13 жовтня 2021 року до суду надійшли пояснення представника позивача, де зазначено, що станом на момент отримання ухвали суду від 27.09.2021 в УКВ ДЕР ЛМР відсутній Паспорт № 61-2015 відкритого літнього майданчика, однак з метою виконання вимог ухвали суду Управління звернулось із листом від 11.10.2021 до Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради з проханням надати витребуваний документ.

1.3. Ухвалою суду від 02.11.2021 судом витребувано у Львівської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» письмові нормативно обґрунтовані пояснення про причини невручення поштового відправлення 100, яким надсилалась ухвала суду від 27.09.2021 відповідачу та призначено у даній справі судове засідання з розгляду справи по суті призначити на 22.11.2021. Викликано у судове засідання представників сторін.

12 листопада 2021 року судом отримано лист Львівської дирекції АТ «Укрпошта», у якому повідомлено суд, що 06.10.2021 рекомендований лист 100, адресований ОСОБА_1 поступив до ВПЗ 79054 та того ж дня був переданий на доставку. За вказаною на конверті адресою ( АДРЕСА_1 ), як з`ясовано зі слів батька ОСОБА_1 , вона не проживає. Батько, листи адресовані ОСОБА_1 отримувати відмовився.

1.4. У судове засідання 22.11.2021 в з`явився представник позивача, який надав усні пояснення по суті спору та не заперечив проти розгляду справи у даному судовому засіданні. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

1.5. Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Таким чином, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд їхньої справи у суді та мали можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та виконання процесуальних обов`язків.

1.6. Відповідно до частин п`ятої та восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться. Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

1.7. Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, враховуючи, що подані у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення щодо заявлених вимог, враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань від учасників процесу, які б опосередковували рух справи, з урахуванням строків розгляду справи, суд дійшов висновку розглянути спір по суті у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 22.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. Аргументи сторін

2.1. У позовній заяві Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (позивач у справі) вказує, що між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач у справі) та Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, було укладено Договір оренди № Ф-61-2015 (П) на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення в періоди з 01.04.2016 до 31.10.2016, з 01.04.2017 до 31.10.2017, з 01.04.2018 до 31.10.2018; з 01.04.2019 до 31.10.2019; з 01.04.2020 до 31.10.2020. Позивач вказує, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував взяті на себе зобов`язання щодо внесення орендної плати внаслідок чого, станом на день подання позовної заяви, в останнього утворилась заборгованість в розмірі 2?291,48 грн за період з 01.07.2018 по 07.10.2018, яку і просить стягнути позивач.

2.2. Відповідач - ОСОБА_1 відзив на позов не подала, проти позову не заперечила.

3. Обставини справи.

3.1. 31 травня 2016 року між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено Договір оренди № Ф-61-2015 (П) на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення (далі-Договір). Предметом цього Договору є надання Орендодавцем Орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення (надалі - Об`єкт) у межах м. Львова. Невід`ємною частиною цього Договору є паспорт на розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, розмір орендної площі. Об`єктом оренди є окремі конструктивні елементи благоустрою комунальної власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 15,30 кв. м. (тротуар, газон тощо).

Згідно з п. 2.1.1. Договору, об`єкт оренди буде використовуватись орендарем для розміщення відкритого літнього майданчика.

Відповідно до розділу 7 Договору термін дії договору встановлюється: з 01.04.2016 до 31.10.2016, з 01.04.2017 до 31.10.2017, з 01.04.2018 до 31.10.2018, з 01.04.2019 до 31.10.2019, з 01.04.2020 до 31.10.2020.

Пунктом 2.2.2. Договору визначено обов`язок Орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати Орендодавцю вартість оренди окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності за діючими на день сплати розрахуноковими ставками, визначеними згідно з Положенням про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення.

Пунктом 3.1. Договору передбачено обов`язок внесення орендної плати Орендарем виникає з часу укладення договору оренди для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення.

За умовами пункту 3.2. Договору Орендар сплачує Орендодареві плату за користування Об`єктом площею 15,30 кв.м щомісячно до 25 числа поточного числа у розмірі (35,0*15,30*27*12*0,0084)*12*1,2 = 145,74 грн (сто сорок п`ять гривень 74 копійки) за місяць, у тому числі ПДВ 24,29 грн (двадцять чотири гривні 29 копійок).

Відповідно до п. 4.1. Договору у разі протермінування платежів, передбачених у пункті 3.2. цього Договору Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню від суми протермінованого платежу за кожен день протермінування згідно з діючим на цей період законодавством, але не вище подвійної облікової ставки Національного банку України.

За невиконання вимог пункту 2.2. Орендар несе відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 4.4. Договору).

3.2. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність на підставі власного рішення 29.12.2016.

3.3. У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов Договору щодо своєчасної оплати оренди, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулося з позовом про стягнення 6?574,99 грн заборгованості за Договором № Ф-61-2015 (П) за період з квітня 2016 року по червень 2018 року до Залізничного районного суду м. Львова.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2019 у справі № 462/5529/18 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 позов задоволено повністю.

3.4. Однак, в період з 01.07.2018 по 07.10.2018 відповідачем знову допущено заборгованість по Договору в розмірі 2'291,48 грн.

3.5. Для відновлення порушених прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач проти позову не заперечив, доказів оплати заборгованості суду не надав.

4. Позиція суду.

4.1. Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Орендоване за договором майно є комунальним, а тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

4.2. Як встановлено у п. 3.1. даного рішення між сторонами укладено Договір оренди № Ф-61-2015 (П) на строк з 01.04.2016 до 31.10.2016, з 01.04.2017 до 31.10.2017, з 01.04.2018 до 31.10.2018, з 01.04.2019 до 31.10.2019, з 01.04.2020 до 31.10.2020.

У пункті 3.2. Договору сторони закріпили, що Орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування Об`єктом площею 15,30 кв.м щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі (35,0*15,30*27*12*0,0084)*12*1,2 = 145,74 грн (сто сорок п`ять гривень 52 копійки) за місяць, у тому числі ПДВ 24,29 грн (двадцять чотири гривні 29 копійки).

У відповідності до ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 529 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень договору, відповідач як орендар зобов`язався перераховувати орендну плату щомісячно до 25 числа поточного місяця (п. 3.2. Договору).

4.3. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки № 4-2302-1510 від 09.08.2021 заборгованість Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за Договором № Ф-61-2015 (П) від 31.05.2016 перед Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради станом на 04.08.2021 складає 2'291,48 грн. Дана заборгованість виникла та нарахована позивачем за період з 01.07.2018 по 07.10.2018.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно з ст. 324 цього кодексу від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування. Позивач є орендодавцем щодо комунального майна та уповноважений місцевою радою управляти майном яке є у комунальній власності, у відповідності до ст. 287 Господарського кодексу України та п. п. 2.1, 2.2 Положення про управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету ЛМР від 02.12.2016 № 1125.

Відповідно до статей 51, 52, 598 - 609 ЦК України, однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для Фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, спори щодо виконання господарських договорів, зобов`язання за якими у сторони із втратою її статусу як ФОП не припинились, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін належать до господарської юрисдикції.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 12-113гс18. То ж, спір належить розглядати у Господарському суді Львівської області.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати є обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами та не спростовані відповідачем.

4.4. Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

5. Судові витрати.

5.1. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 2'270,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, місто Львів, площа Галицька, будинок 15; ідентифікаційний код 25558625) 2'291,48 грн - заборгованості з орендної плати та 2'270,00 грн - відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.11.2021.

Суддя Трускавецький В.П.