ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3589/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, (63701, Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 7) в інтересах держави, в особі Великобурлуцької селищної ради (62602, Харківська область, Куп`янський район, смт. Великий Бурлук, вул. Центральна, 40, )
до 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, (61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, 8-9 поверх, ); 2. Фермерського господарства "Агротемп 2015" (62602, Харківська область, м. Куп`янськ, смт. Великий Бурлук, вул. Сільгосптехніка, 10А, ); 3. Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )
про визнання незаконним та скасування наказу; визнання недійсними договорів оренди землі, визнанняя недійсними договорів суборенди землі та повернення земельних ділянок
за участю представників сторін:

прокуратури - Клейн Л.В., посвідчення № 057300 від 09.10.2020;

1-го відповідача - Шавлак В.Р. довіреність № 32-20-14,1-7348/0/19-21 від 17.09.2021;

2-го відповідача - Куліш А.І., довіреність №09/13 від 28.09.2021;

3-го відповідача - Хуторненко Е.В., ордер серії ХВ № 576 від 18.10.2021;

ВСТАНОВИВ:

Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Великобурлуцької селищної ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1) Головного управління Держгеокадастру у Харківської області; 2) Фермерського господарства "Агротемп 2015"; 3) Фізичної особи ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, зокрема: №№ 1359-СГ від 15.05.2015; 1362-СГ від 15.05.2015; 1364-СГ від 15.05.2015; 1366-СГ від 15.05.2015; 1368-СГ від 15.05.2015; 1370-СГ від 15.05.2015; 1372-СГ від 15.05.2015; 1373-СГ від 15.05.2015; 1360-СГ від 15.05.2015; 1374-СГ від 15.05.2015; 1363-СГ від 15.05.2015; 1365-СГ від 15.05.2015; 1367-СГ від 15.05.2015; 1369-СГ від 15.05.2015; 1371-СГ від 15.05.2015; визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, сторонами яких є перший та другий відповідачі, зокрема: із кадастровим номером :01:000:0797 площею 7,9091 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0769 площею 16,8846 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0768 площею 17,9366 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0777 площею 33,9018 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0796 площею 10,3019 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0790 площею 47,3389 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0788 площею 102,8226 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0779 площею 20,6939 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0780 площею 20,3505 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0785 площею 88,783 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0782 площею 28,0623 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0794 площею 23,3268 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0787 площею 11,3793 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0786 площею 13,555 га від 06.07.2015; із кадастровим номером :01:000:0783 площею 30,568 га від 06.07.2015; визнання недійсними договорів суборенди земельних ділянок, сторонами яких є другий та третій відповідачі, зокрема: із кадастровим номером :01:000:0797 площею 7,9091 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0769 площею 16,8846 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0768 площею 17,9366 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0777 площею 33,9018 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0796 площею 10,3019 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0790 площею 47,3389 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0788 площею 102,8226 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0779 площею 20,6939 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0780 площею 20,3505 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0785 площею 88,783 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0782 площею 28,0623 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0794 площею 23,3268 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0787 площею 11,3793 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0786 площею 13,555 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0783 площею 30,568 га від 22.12.2015. Також, прокурор просить зобов`язати 2-го відповідача повернути вищезазначені земельні ділянки Великобурлуцькій селищній раді. Судовий збір прокурор просить стягнути з відповідачів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2021 прийнято до розгляду позовну заяву (вх. № 3589/21 від 06.09.2021) та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на "05" жовтня 2021 р. о 12:00.

30.09.2021 до господарського суду Харківської області від 1-го відповідача у справі - Головного управління Держгеокадастру у Харківської області надійшло клопотання про відкладенні підготовчого засідання на іншу дату за вх.№ 2298.

04.10.2021 до господарського суду Харківської області від 2-го відповідача у справі - Фермерського господарства "Агротемп 2015" надійшло клопотання про відкладенні підготовчого засідання на іншу дату за вх. № 23184.

Протокольною ухвалою від 05.10.2021 судом задоволено клопотання 1-го та 2-го відповідача про відкладення підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання на 19.10.2021 о 11:00.

13.10.2021 до господарського суду Харківської області від 1-го відповідача у справі - Головного управління Держгеокадастру у Харківської області надійшов відзив на позовну заяву за вх. №24123, який оглянуто судом та долучено до матеріалів справи. У поданому відзиві на позовну заяву 1-ий відповідач проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, зазначав проте, що прокурор повідомив Великобурлуцьку селищну раду, про порушення земельного законодавства при передачі ФГ "Агротемп 2015" земельних ділянок листом 05.08.2021 та згодом прокуратурою подано позов, тобто Великобурлуцька селищна рада була позбавлена розумного строку, щоб відреагувати на стверджене порушення інтересів держави. Також, на думку 1-го відповідача прокурором не доведено факту порушення, не визнання або оспорювання Відповідачами законних прав або інтересів держави, оскільки у даному разі повинно бути доведено наявність у держави порушених, невизнаних або оспорюваних прав у зв`язку із прийняттям Головним управлінням спірних наказів та укладанням договорів оренди землі та те, що спірний правочин суперечить цивільному законодавству, порушує інтереси держави або моральні засади суспільства. Проте, договір оренди землі за своєю природою є оплатним, тому дії Головного управління з укладання договору оренди сприяли надходженням до бюджету, на даний час орендна плата за договором надходить до місцевого бюджету, що також вбачається з листа Великобурлуцької селищної ради. Крім того, 1-ий відповідач зазначив про пропуск строку позовної давності щодо позовних вимог у справі № 922/3589/21, оскільки держава в особі відповідного органу, дізналась про наявні обставини саме з моменту прийняття оскаржуваних наказів, тобто в 2015 році, твердження прокурора щодо неможливості здійснення функцій "загального нагляду" з 14.10.2014, а отже про відсутність повноважень на витребування документів від органів державної влади не відповідають дійсності, оскільки прокуратура могла довідатись про стверджувані порушення земельного законодавства у будь - який момент з дня прийняття оскаржуваних наказів, оскільки в прокуратурі відповідно Закону України "Про прокуратуру" 1697-VII, яка станом на 2015 рік, так і на разі не було і немає жодних обмежень щодо звернення до органів виконавчої влади для встановлення наявності підстав представництва інтересів держави в суді у випадках передбачених цим Законом та главою 12 розділу ІІІ ЦПК України. Проте не зважаючи на прийняття спірних наказів 15.05.2015 та 27.10.2015 прокурор звернувся з відповідним позовом лише 02.09.2021, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. При цьому прокурором не обґрунтовано неможливості одержання ним необхідної інформації одразу після винесення оскаржуваних наказів та укладення спірних договорів (2015-2016 роки). Зокрема, прокурором не надано жодних доказів, що ним у той період були вчинені відповідні запити, призначено проведення перевірок тощо, але ці заходи не дали результатів з незалежних від прокурора причин.

13.10.2021 від 1-го відповідача у справі - Головного управління Держгеокадастру у Харківської області надійшло клопотання про зупинення провадження у справі за вх. № 24134, в якому останній просить зупинити провадження у справі № 922/3589/21 до розгляду Великою палатою Верховного Суду справи № 922/1830/19.

18.10.2021 до господарського суду Харківської області від 2-го відповідача у справі - Фермерського господарства "Агротемп 2015" надійшов відзив на позовну заяву за вх. №24214, який оглянуто судом та долучено до матеріалів справи. У поданому відзиві на позовну заяву зазначає, що 3-ій відповідач діяв в межах та керуючись приписами Земельного кодексу України та ЗУ "Про фермерське господарство", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Натомість встановлення державними органами будь-яких не передбачених Законом України "Про фермерське господарство" чи іншими Законами додаткових кваліфікаційних вимог до фермера або його заяви для отримання ним землі для ведення фермерського господарства, наприклад, наявності у власності сільськогосподарської техніки, зазначення про її наявність у заяві, наявність контрагентів тощо, є дискримінацією за ознакою майнового стану. Також, представник зазначає проте, що твердження прокурора про приписи ч.ч. 1,2,7 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", а саме словосполучення "земельна ділянка" вживається в однині, не відносить до даної справи, оскільки ч.3 вказаної норми вказано, що "земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. Тобто словосполучення "земельні ділянки" використовується вже в множині, а отже вказане твердження прокурора є маніпулятивним та вирваним із контексту та без аналізу положень вказаної норми. Крім того, 2-ий відповідач просить застосувати до позовної заяви керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави, в особі Великобурлуцької селищної ради до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області; Фермерського господарства "Агротемп 2015"; Фізичної особи ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, визнання недійсними договорів суборенди землі та повернення земельних ділянок, наслідки пропуску трирічного строку позовної давності та відмовити у позові повністю. При цьому до суду прокурором не надано та не доведено жодних переконливих аргументів щодо причин пропуску строку на звернення до суду з відповідним позовними вимогами.

18.10.2021 до господарського суду Харківської області від прокуратури надійшла заява про зміну предмету позову (в порядку ст.ст. 4, 46, 53 ГПК України) за вх. № 24391, в якій прокурор змінює предмет позову, зокрема доповнює такими вимогами: просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківської області № 2874-СГ від 27.10.2015 "Про надання в оренду земельної ділянки"; визнати незаконним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0792 площею 34,4208 га від 24.11.2015, сторонами якого є перший та другий відповідачі; визнати незаконним договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0792 площею 34,4208 га від 12.01.2016, сторонами якого є другий та третій відповідачі; зобов`язати 2-го відповідача повернути Великобурлуцькій селищній раді земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0792 площею 34,4208 га.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.10.2021 прийнято до розгляду заяву прокурора про зміну предмету позову (вх. 24391 від 18.10.2021 року) та вирішено здійснювати розгляд справи №922/3589/21 з урахуванням зміни предмету позову. В задоволенні клопотання 1-го відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківської області про зупинення провадження у справі (вх.№ 24134 від 13.10.2021) - відмовлено. Підготовче засідання відкладено на "02" листопада 2021 р. о 10:30.

28.10.2021 до господарського суду Харківської області від Куп`янської окружної прокуратури Харківської області надійшли відповіді на відзиви першого та другого відповідачів за вх. № 25325, які оглянуті судом, прийняті до розгляду та приєднані до матеріалів справи.

01.11.2021 до господарського суду Харківської області від 2-го відповідача у справі - Головного управління Держгеокадастру у Харківської області надійшла заява про застосування строку позовної давності за вх. № 25514, яка прийнята судом до розгляду.

02.11.2021 до господарського суду Харківської області від представника 3-го відповідача - ОСОБА_1 надійшло клопотання за вх. № 25667, в якому останній просив провести підготовче засідання за його відсутності.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 року підготовче засідання було відкладено на 09.11.2021 року на 11:20 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у задоволенні клопотання представника 3-го відповідача про відкладення підготовчого засідання відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 25 листопада 2021 року о 11:00.

Присутній представник прокуратури у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 18.10.2021 за вх. № 24391 підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній представник 1-го відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, зазначав проте, що прокурором не доведено не доведено факту порушення, не визнання або оспорювання відповідачами законних прав або інтересів держави, та про пропуск прокурором строку позовної давності.

Присутній представник 1-го відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, зазначав проте, що 3-ій відповідач діяв в межах та керуючись приписами Земельного кодексу України та Закону України "Про фермерське господарство", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Також 2-им відповідачем заявлено про застосування до позовних вимог пропуску строку позовної давності.

Присутній представник 3-го відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, просив застосувати до позовних вимог прокурора наслідки пропуску строку позовної давності. Відзив на позовну заяву під час розгляду справи представником 3-го відповідача не наданий.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення прокурора та представників першого, другого та третього відповідачів, суд встановив наступне.

У позовній заяві прокурор на виконання вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду.

Так, зазначає, що частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. До таких осіб процесуальний закон відносить прокурора та визначає підстави участі цієї особи у господарській справі.

Згідно частини третьої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В Рішенні Конституційного Суду України №4-р(ІІ)/2019 у справі №3-234-2018 зокрема зазначено, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, в т.ч. представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що встановлені законом, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування. Наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Таким чином, виключно на прокурора покладено функцію представництва інтересів держави як одного з дієвих механізмів захисту від порушення її інтересів.

Для представництва у суді інтересів держави, прокурор, за законом, має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й відокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що впиняються у відносинах між ними або з державою.

Процесуальні та матеріальні норми, які регламентують порядок здійснення прокурором представництва у суді, чітко й однозначно визначають наслідки, які настають і можуть бути застосовані у разі, якщо звернення прокурора відбулося із порушенням установленого законом порядку. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі № 910/7813/18.

Разом із тим із наведених положень законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. У даному випадку, на думку прокурора, порушення інтересів держави полягає в тому, що Головним управлінням Держземагенства у Харківської області протиправно передано в довгострокову оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства: кадастровий номер :01:000:0797 площею 7,9091 га; кадастровий номер :01:000:0769 площею 16,8846 га; кадастровий номер :01:000:0768 площею 17,9366 га; кадастровий номер :01:000:0777 площею 33,9018 га; кадастровий номер :01:000:0796 площею 10,3019 га; кадастровий номер :01:000:0790 площею 47,3389 га; кадастровий номер :01:000:0788 площею 102,8226 га; кадастровий номер :01:000:0779 площею 20,6939 га; кадастровий номер :01:000:0780 площею 20,3505 га; кадастровий номер :01:000:0785 площею 88,783 га; кадастровий номер :01:000:0782 площею 28,0623 га; кадастровий номер :01:000:0794 площею 23,3268 га; кадастровий номер :01:000:0787 площею 11,3793 га; кадастровий номер :01:000:0786 площею 13,555 га; кадастровий номер :01:000:0783 площею 30,568 га; кадастровий номер :01:000:0792 площею 34,4208 га від 24.11.2015, громадянину ОСОБА_1 , який отримавши їх створив ФГ "Агротемп 2015", проте ані за ОСОБА_1 , ані за ФГ "Агротемп 2015" зареєстрованої власної сільськогосподарської техніки для обробітку землі немає. 01.12.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу корпоративних прав (частки у статутному капіталі) фермерського господарства "Агротемп 2015", згідно якого до ОСОБА_2 перейшло право власності на 100% у статутному капіталі фермерського господарства "Агротемп 2015". Рішенням № 2 учасника (засновника) фермерського господарства "Агротемп 2015" від 06.11.2018 ОСОБА_1 виключено зі складу учасників фермерського господарства. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03.06.2021, етапом на вказану дату засновником ФГ "Агротемп 2015" є ОСОБА_2 , а керівником - ОСОБА_3 .

Як свідчать матеріали справи, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області створено на підставі Постанови КМУ № 5 від 14.01.2015. При цьому, в даному випадку Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є правонаступником Головного управління Держземагенства у Харківській області.

Відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України та Положення про ГУ Держгеокадастру в Харківській області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою здійснювати функції щодо розпорядження земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення на території області.

Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області під час розгляду заяв ОСОБА_1 не перевірено можливість самостійно ним та працею найманих працівників вести фермерську діяльність, чи мав (має) він власну техніку для обробітку землі, ресурси для залучення найманих працівників чи оренди сільськогосподарської техніки, чи мав ОСОБА_1 потенційних контрагентів, ресурси які він може на договірних засадах залучити для ведення фермерського господарства, а також загалом, чи зможе потенційний орендар проводити діяльність на наданих земельних ділянках.

Вказані порушення призвели до невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання орендарем у користування земель державної власності без проведення земельних торгів та всупереч цілей, визначених Законом України «Про фермерське господарство». Що в свою чергу призводить до ненадходження у відповідних розмірах грошових коштів до бюджету.

У зв`язку з вищевикладеним, а також враховуючи те, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою на здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, у т.ч. законності укладення цивільно-правових угод з цих питань, і зазначений орган визначено прокурором як відповідача, даний позов заявлено прокурором самостійно.

Правомірність таких дій прокурора також підтверджується правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 23.05.2018 у справі № 389/29/17 та від 22.05.2019 у справі № 366/2648/16 від 22.05.2019.

Куп`янською окружною прокуратурою листом № 60/3-2648вих-21 від 05.08.2021 повідомлено Великобурлуцьку селищну раду, як власника вказаних земельних ділянок, про виявлені порушення вимог земельного законодавства при передачі земель в оренду ОСОБА_1 та запропоновано самостійно вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, в тому числі в судовому порядку.

Великобурлуцька селищна рада листом № 04-22/1617 від 16.08.2021 повідомила Куп`янську окружну прокуратуру про невжиття органом місцевого самоврядування будь-яких заходів щодо усунення порушень норм земельного законодавства при передачі в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок ОСОБА_1 .

Відсутність претензійно-позовної роботи з відповідачами у справі свідчить про нездійснення уповноваженим органом місцевого самоврядування покладеного законом обов`язку щодо захисту державних інтересів.

На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Куп`янською окружною прокуратурою на адресу Великобурлуцької селищної ради направлено повідомлення № 60/3-2939вих-21 від 25.08.2021 про прийняте рішення щодо здійснення представництва інтересів держави в особі Великобурлуцької селищної ради в суді шляхом заявлення позову до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ФГ «Агротемп 2015» та ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельних ділянок та повернення земель.

Таким чином, прокурор виконав вимоги статті 53 Господарського процесуального кодексу України та належним чином обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з позовом в межах даної справи.

Як свідчать матеріали справи, 08.04.2015 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Харківській області із заявою про надання в оренду для ведення фермерського господарства 17 земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення площею 335,107 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Міловської сільської ради Вєликобурлуцького району Харківської області, з кадастровими номерами: :01:000:0224 площею 11.2433 га, :01:000:0219 площею 30.9338 га, :01:000:0222 площею 21.0669 га, :01:000:0234 площею 13.098 га, :01:000:0235 площею 4.9359 га, :01:000:0233 площею 6.7434 га, :02:000:0321 площею 14.3671 га, :02:000:0329 площею 23.5225 га, 6.321483500:02:000:0322 площею 5.737 га, :02:000:0335 площею 20.2424 га, 632148.3500:02:000:0323 площею 27.1445 га, :02:000:0.324 площею 8.3.363 га, :02:000:0325 площею 23.8994 га, :02:000:0339 площею 57.0654 га, :02:000:0326 площею 26.0483 га, :02:000:0337 площею 26.2065 га, :02:000:0338 площею 14.5168 га.

ОСОБА_1 звернувся саме до Головного управління Держземагентства у Харківській області, оскільки в силу ст. 122 Земельного кодексу України саме до компетенції вказаного органу виконавчої влади відносилось розпорядження земельним ділянками сільськогосподарського призначення державної власності на території ліквідованого Вєликобурлуцького району Харківській області.

В заяві ОСОБА_1 зазначено, що в подальшому членом фермерського господарства буде він особисто, правом на безоплатне одержання у власність земельних ділянок скористався.

Крім цього, потенційним орендарем вказано, що він бажає отримати у користування земельні ділянки загальною площею до 1000 га, які на даний чає можливо обробити власними зусиллями та технікою, оскільки в деякій мірі забезпечений власною технікою, іншу техніку є можливість залучити в інших господарствах району.

Наказами Головного управління Держземагентства у Харківській області №971-СГ від 24.04.2015, №972-СГ від 24.04.2015, №956-СГ від 24.04.2015, №957-СГ від 24.04.2015, №958-СГ від 24.04.2015, №959-СГ від 24.04.2015, №960-СГ від 24.04.2015, №961-СІ від 24.04.2015, №962-СГ від 24.04.2015, №963-СГ від 24.04.2015, №964-СГ від 24.04.2015, №965-СГ від 24.04.2015, №966-СГ від 24.04.2015, №967-СГ від 24.04.2015, № 968-СГ від 24.04.2015, №969-СГ від 24.04.2015 та №970-СГ від 24.04.2015 ОСОБА_1 передано в оренду вищевказані земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 335,107 га для ведення фермерського господарства строком на 49 років.

Пунктами 3.3. вищевказаних наказів передбачено, що земельні ділянки необхідно використовувати за цільовим призначенням, з дотриманням вимог статті 96 Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та інших нормативно-правових актів.

У подальшому, на підставі зазначених наказів, 06.07.2015 між Управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 укладені договори оренди земельних ділянок, строком па 49 років, які 09.07.2015 зареєстровані реєстраційною службою Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області, що підтверджується доданими до позовної заяви Інформаціями з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відповідних об`єктів нерухомою майна.

20.04.2015 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Дсжземагентства у Харківській області із завою про надання в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 473,8143 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Григорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, а саме :01:000:0797 площею 7.9091 га, :01:000:0769 площею 16.8846 га, :01:000:0768 площею 17.9366 га, :01:000:0777 площею 33.9018 га, :01:000:0796 площею 10.3019 га, :01:000:0790 площею 47.3389 га, :01:000:0788 площею 102.8226 га, :01:000:0779 площею 20.6939 га, :01:000:0780 площею 20.3505 га, :01:000:0785 площею 88.783 га, :01:000:0782 площею 28.0623 га, :01:000:0794 площею 23.3268 га, :01:000:0787 площею 1 1.3793 га, :01:000:0786 площею 13.555 га, :01:000:0783 площею 30.568 га.

Наказами Головного управління Держземагенства у Харківській області: №1359-СГ від 15.05.2015, №1362-СГ від 15.05.2015, №1364-СГ від 15.05.2015, №1366-СГ від 15.05.2015, №1368-СГ від 15.05.2015, №1370-СГ від 15.05.2015, №1372-СГ від 15.05.2015, №1373-СГ від 15.05.2015, №1360-СГ від 15.05.2015, №1374-СГ від 15.05.2015, №1363-СГ від 15.05.2015, №1365-СГ від 15.05.2015, №1367-СГ від 15.05.2015, №1369-СГ від 15.05.2015, №1371-СГ від 15.05.2015 ОСОБА_1 передано в оренду земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 473,8143 га, для ведення фермерського господарства строком на 49 років.

На виконання вищезазначених наказів, між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 06.07.2015 були укладені наступні договори оренди земельних ділянок: із кадастровим номером :01:000:0797 площею 7,9091 га; із кадастровим номером :01:000:0769 площею 16,8846 га; із кадастровим номером :01:000:0768 площею 17,9366 га; із кадастровим номером :01:000:0777 площею 33,9018 га; із кадастровим номером :01:000:0796 площею 10,3019 га; із кадастровим номером :01:000:0790 площею 47,3389 га; із кадастровим номером :01:000:0788 площею 102,8226 га; із кадастровим номером :01:000:0779 площею 20,6939 га; із кадастровим номером :01:000:0780 площею 20,3505 га; із кадастровим номером :01:000:0785 площею 88,783 га; із кадастровим номером :01:000:0782 площею 28,0623 га; із кадастровим номером :01:000:0794 площею 23,3268 га; із кадастровим номером :01:000:0787 площею 11,3793 га; із кадастровим номером :01:000:0786 площею 13,555 га; із кадастровим номером :01:000:0783 площею 30,568 га.

12.08.2015 ОСОБА_1 створено фермерське господарство «Агротемп 2015» (), місцезнаходження юридичної особи: Харківська область, смт. Великий Бурлук, вул. Сільгосптехніка, 10А.

Окрім цього, 16.10.2015 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Дежгеокадастру у Харківській області із завою про надання в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 55,9843 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, а саме :01:000:0221 площею 31.6446 га та :01:000:0220 площею 24.3397 га.

Того ж дня ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Дежгеокадастру у Харківській області із завою про надання в оренду для ведення фермерського господарства земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 34,4208 га, що розташована за межами населених пунктів на території Григорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, з кадастровим номером :01:000:0792.

Наказами Головного управління Держгекадастру у Харківській області №2875-Г від 27.10.2015, №2876-СГ від 27.10.2015 та №2874-СГ від 27.10.2015 ОСОБА_1 передано в оренду вищевказані земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства строком на 49 років.

Також, на виконання наказу Головного управління Держгекадастру у Харківській області №2874-СГ від 27.10.2015 між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 24.11.2015 був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0792 площею 34,4208 га.

Відповідно до пункту 14 вищевказаних Договорів, які є ідентичними, земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.

Згідно з пунктом 29 Договору оренди, орендар має право передавати в суборенду земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення без письмового погодження з орендодавцем.

В подальшому між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Агротемп 2015" було укладено наступні договори суборенди земельних ділянок: із кадастровим номером :01:000:0797 площею 7,9091 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0769 площею 16,8846 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0768 площею 17,9366 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0777 площею 33,9018 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0796 площею 10,3019 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0790 площею 47,3389 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0788 площею 102,8226 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0779 площею 20,6939 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0780 площею 20,3505 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0785 площею 88,783 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0782 площею 28,0623 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0794 площею 23,3268 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0787 площею 11,3793 га від 25.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0786 площею 13,555 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0783 площею 30,568 га від 22.12.2015; із кадастровим номером :01:000:0792 площею 34,4208 га від 12.01.2016.

Прокурор зазначає, що 01.11.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав (частки у статутному капіталі) члена фермерського господарства «АГРОТЕМП 2015», згідно якого до ОСОБА_2 перейшло право власності на 100 % у статутному капіталі фермерського господарства «АГРОТЕМП 2015».

Рішенням № 2 учасника (засновника) фермерського господарства «АГРОТЕМП 2015» від 06.11.2018 ОСОБА_1 виключено із складу учасників фермерського господарства.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03.06.2021, станом на вказану дату засновником ФГ «АГРОТЕМП 2015» є ОСОБА_2 , а керівником - ОСОБА_3 .

Прокурор зазначає, що опрацюванням інформації з Державного реєстру речових прав і нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 264559780 від 06.07.2021 встановлено, що об`єкти нежитлової нерухомості та земельні ділянки за вказаною адресою з 2013-2014 років перебувають у власності та користуванні ТОВ «Великобурлуцька сільгосптехніка» (), засновником, кінцевим бенефіціарним власником та підписантом якого є ОСОБА_2 , на користь якого ОСОБА_1 і відчуджено 100 % у статутному капіталі ФГ «АГРОТЕМП 2015» та який на даний час являється фактичним користувачем спірних земельних ділянок.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.06.2021 № 10-20-14-4893/0/19-21, вказано, що процедура земельних торгів щодо вищезазначених земельних ділянок не проводилась.

Відповідно листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05.08.2021 № 7.0-1174нс-21, було зазначено зокрема про відсутність зареєстрованої за громадянином ОСОБА_1 та ФГ "Агротемп 2015" власної сільськогосподарської техніки для обробітку землі.

Таким чином прокурор посилається, що розглядаючи заяву ОСОБА_1 про надання йому в оренду вищевказаних спірних земельних ділянок, Головне управління Держземагенства у Харківській області не провело належну перевірку та не пересвідчилося в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду, виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельній ділянці. Крім того, ОСОБА_1 при зверненні з заявами про надання в оренду земельної ділянки не підтвердив наявність в нього необхідної матеріально - технічної бази для обробітку такої площі землі (найманих працівників, сільськогосподарської техніки тощо), оскільки згідно інформації реєстру реєстрації техніки станом на 08.04.2015, 20.04.2015 та 16.10.2015 за гр. ОСОБА_1 та ФГ "Агротемп 2015" на праві власності сількогосподарська техніка, самохідні машини та механізми не обліковуються. А відтак, на думку прокурора оскаржувані накази прийняті з порушенням вимог ст.ст. 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 7, 12 Закону України "Про фермерське господарство", у зв`язку з чим останні підлягають визнанню їх незаконними та скасуванню як такі, що видані в порушення ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" (далі - Закон), а укладені договори оренди та суборенди - визнанню недійсними та зобов`язанням повернути спірні земельні ділянки у відання держави за актом приймання-передачі. Зазначені обставини стали підставами для звернення прокурора до суду з позовом у даній справі.

Одночасно прокурор наголошує, що про виявлені порушення прокурор довідався лише у 2021 році, зокрема за результатами опрацювання листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 18.06.2021 №10-20-14-4893/0/19-21 та доданих до нього документів, що, на думку прокурора, відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України, ч.1 ст. 261 ЦК України, свідчить про пропуск строку позовної давності з поважних причин та підлягає поновленню.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В розумінні статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтями 13-14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування зокрема громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, що була чинній на момент спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В силу вимог статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтями 125-126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, Земельним кодексом України врегульовано загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Однак відносини пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього закону). У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний кодекс України - загальним. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі № 6-2902цс15.

Згідно з преамбулою Закону цей Закон визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України. Закон спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

Статтею 1 Закону (в редакції, що була чинній на момент спірних правовідносин) визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Статтею 8 Закону (в редакції, що була чинній на момент спірних правовідносин) встановлювалось, що після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Таким чином, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства

За умовами статей 5, 7 Закону (в редакції, що була чинній на момент спірних правовідносин) право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна чи міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Аналізуючи вказане законодавство, можна дійти висновку, що порядок створення фермерського господарства включає два основні етапи:

1) набуття засновником права на земельну ділянку для ведення фермерського господарства, створення;

2) державну реєстрацію фермерського господарства.

Отже, спеціальний Закон визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, у заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає у створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання й охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону України "Про фермерське господарство").

Враховуючи наведене, при вирішенні вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений статтею 7 Закону, як спеціального по відношенню до статті 123 Земельного кодексу України.

Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону, заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною першою статті 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, у тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства.

Разом з тим відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04 2019 року у справі № 525/1225/15-ц (провадження № 14-6 цс 19).

Матеріалами справи підтверджено, що при вирішенні вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про надання йому в оренду спірних земельних ділянок, Головне управління Держземагенства у Харківській області не провело належної перевірки та не пересвідчилося в дійсності волевиявлення заявника на створення фермерського господарства, та спроможності вести господарство такого виду, виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельній ділянці, зокрема чи є у нього в наявності сільськогосподарська техніка, самохідні машини тощо.

Таким чином, Головним управлінням Держземагенства у Харківській області під час розгляду заяви громадянина ОСОБА_1 використало спрощений режим отримання земель для ведення фермерського господарства всупереч цілей, визначених Законом, не перевірено можливість самостійно ним та працею найманих працівників вести фермерську діяльність, а також загалом, чи зможе потенційний орендар проводити діяльність на наданій земельній ділянці.

Однак, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону).

Зазначені обставини Головним управлінням Держземагенства у Харківській області не були враховані. Останнє, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про надання йому в оренду спірної земельної ділянки, не провело належну перевірку та не пересвідчилося в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду, виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельній ділянці.

За таких обставин, накази Головного управління Держгеокадастру у Харківської області: №№ 1359-СГ від 15.05.2015; 1362-СГ від 15.05.2015; 1364-СГ від 15.05.2015; 1366-СГ від 15.05.2015; 1368-СГ від 15.05.2015; 1370-СГ від 15.05.2015; 1372-СГ від 15.05.2015; 1373-СГ від 15.05.2015; 1360-СГ від 15.05.2015; 1374-СГ від 15.05.2015; 1363-СГ від 15.05.2015; 1365-СГ від 15.05.2015; 1367-СГ від 15.05.2015; 1369-СГ від 15.05.2015; 1371-СГ від 15.05.2015; 2874-СГ від 27.10.2015 "Про надання в оренду земельної ділянки" щодо передачі в оренду ОСОБА_1 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства прийняті з порушенням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України і статей 7, 12 Закону, а отже підлягають визнанню незаконними та скасуванню.

Крім того, скасування вищевказаних наказів Головного управління Держземагенства у Харківській області може мати наслідком визнання недійсними Договорів оренди земельної ділянки від 06.07.2021, від 24.11.2015 що укладені на виконання вказаних наказів та договорів суборенди, що укладені між ОСОБА_1 та ТОВ "Агротемп 2015" від 22.12.2015 та 25.12.2015 та з подальшим зобов`язанням ФГ "Агротемп 2015" повернути спірні земельні ділянки, які є предметом оренди, у державну власність.

Отже, суд констатує правомірність вимог прокурора при зверненні до господарського суду з позовною заявою в межах даної справи.

Разом з тим, в процесі розгляду справи представниками відповідачів було заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог керівника Куп`янської окружної прокуратури у даній справі. Так, на переконання відповідачів, будь-яких доказів того, що прокурор не міг довідатися про порушення законодавства при винесенні Головним управлінням Держземагенства у Харківській області оскаржуваного наказу раніше ніж у червні 2021 року до суду не було надано, в той час, як факт вчинення лише у 2021 році перевірки стану додержання Головним управлінням вимог земельного законодавства з питань розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності є доказом нездійснення своєчасного прокурорського нагляду.

Частиною четвертою статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як свідчать матеріали справи, прокурор при зверненні до суду з даним позовом пропустив встановлений законом строк позовної давності щодо вимог про скасування наказів від 15.05.2015, від 27.10.2015 та визнання недійсними Договорів оренди від 06.07.2015, 24.11.2015 та договорів суборенди від 22.12.2015 та від 25.12.2015.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади.

Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (постанови Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 6-1852цс16, Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц та від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, постанова Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17).

Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів (відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі N 362/44/17).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Чинним законодавством не передбачено переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11.09.1997, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право.

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав, а інститут позовної давності має на меті сприяти сталості цивільних відносин.

Відповідну правову позицію щодо застосування строків позовної давності та наслідків їх спливу наведено у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 910/2974/18, від 15.01.2019 у справі № 910/296918, від 15.01.2019 у справі № 910/2972/18, від 07.02.2019 у справі № 910/2966/18, від 26.02.2019 у справі № 910/2967/18 та від 21.05.2019 у справі № 910/15457/17, від 11.11.2019 у справі № 904/1038/19 тощо.

Як було встановлено вище, позов про визнання незаконними наказів Головного управління Держземагентства у Харківській області від 15.05.2015, від 27.10.2015 та визнання недійсними Договорів оренди від 06.07.2015, 24.11.2015 та договорів суборенди від 22.12.2015 та від 25.12.2015 та повернення орендованих земельних ділянок прокурором подано 03.09.2021, - тобто через шість років з моменту прийняття спірних наказів та укладення на його підставі відповідних договорів оренди та суборенди.

В обґрунтування поважності причин пропуску встановленої статтею 257 Цивільного кодексу України трирічної позовної давності прокурор вказує те, що про порушення вимог земельного законодавства під час відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_1 органи прокуратури дізнались тільки під час опрацювання листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.06.2021 за № 10-20-14-4893/0/19-21, та за результатами його розгляду й встановлено порушення вимог Закону та Земельного кодексу України під час відведення спірної земельної ділянки.

Разом з тим, відповідно до змісту норм Цивільного кодексу України, якими врегульовано позовну давність, та правової позиції Верховного Суду щодо їх застосування, позивач (у даному випадку, прокурор) має не лише вказати, коли йому фактично стало відомо про порушене право, але й довести неможливість дізнатися про вказане порушення раніше зазначеної ним дати.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, на час видачі спірних наказів ГУ Держземагентства) визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Прокурор в свою чергу зазначив, що внаслідок прийняття Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 14.10.2014 суттєво змінено форму реалізації повноважень органів прокуратури в позакриминальній сфері, зокрема з цієї дати, органи прокуратури позбавлені можливості проводити доповідні перевірки за результатами яких прокурор міг би встановити наявність відсутність порушень закону.

Одночасно з цим, Прокурором зазначено, що реалізуючи функціональні повноваження, які передбачені Конституцією України та ст. 23 «Про прокуратуру», Куп`янською окружною прокуратурою Харківської області було направлено лист 20.05.2021 до ГУ Держгеокадастру у Харківській області було направлено лист щодо надання інформації та необхідних матеріалів питань передачі ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

За приписами частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції чинній на момент прийняття спірних наказів), виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Таким чином, прокуратурою систематично здійснюється моніторинг законності розпорядження земельними ділянками і у разі виявлення порушень чинного законодавства направляються позови до суду.

Тобто, прокурор не був позбавлений можливості, з використанням повноважень, передбачених Законом України "Про прокуратуру", як чинним до 14.10.2014 так і після, своєчасно отримати від відповідного суб`єкта владних повноважень (у даному випадку - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області) необхідну для подання позову інформацію.

Будь-яких доказів ухилення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від надання такої інформації прокурору матеріали справи не містять, натомість, у відповідь на запит прокуратури Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в короткий термін надало витребувані документи. Водночас прокурором не наведено жодного мотивування - чому із таким запитом прокуратура звернулася лише у 2021 році, і які об`єктивні обставини перешкоджали направити відповідний запит раніше та раніше звернутися до суду з відповідними позовними вимогами.

Відтак, у органів прокуратури, починаючи з травня 2015 року були усі правові підстави та можливості з`ясувати всі обставини та звернутися з відповідним позовом в межах строку позовної давності, що прокурором зроблено не було.

Також, як вбачається з прохальної частини позовної заяви, керівник Куп`янської місцевої прокуратури Харківської області просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності. Розглянувши зазначене клопотання прокурора, суд відмовляє в його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно статті 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причини пропуску позовної давності.

При цьому, питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити й від інших учасників судового процесу, зокрема, прокурора.

Щодо визнання поважності причин пропуску прокурором строку позовної давності, суд зазначає наступне.

В позовній заяві прокурором не наведено будь-якого фактичного та правового обґрунтування пропуску строку позовної давності та необхідності захисту порушеного права в зв`язку з таким пропуском. Не надано також в обґрунтування зазначених обставин будь-яких доказів. За таких обставин, суд не вважає поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні відповідного клопотання останнього.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Куп`янської місцевої прокуратури Харківської області є такими, що задоволенню не підлягають.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України також унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Так, решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви, відповідно приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, залишаються за Харківською обласною прокуратурою.

На підставі статей 124, 129, Конституції України, ст.ст. 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 7, 12 Закону України "Про фермерське господарство" та керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Прокурор, що звернувся до суду: Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, (63701, Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 7).

Позивач: Великобурлуцька селищна рада (62602, Харківська область, Куп`янський район, смт. Великий Бурлук, вул. Центральна, 40, ).

1-ий відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Харківської області, (61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, 8-9 поверх, ).

2-ий відповідач: Фермерське господарство "Агротемп 2015" (62602, Харківська область, м. Куп`янськ, смт. Великий Бурлук, вул. Сільгосптехніка, 10А, ).

3-ій відповідач: Фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "03" грудня 2021 р.

Суддя О.В. Смірнова