ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. Справа№ 904/1915/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Козир Т.П.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: адвокат Коваль Н.Т. (довіреність № 14-177 від 16.09.2021)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021, (повний текст складено 20.08.2021)

у справі № 904/1915/21 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа»

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про визнання недійсними окремих положень договору, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», в якому просить визнати недійсними пункти 3.13 та 5.7 договору постачання природного газу від 05.10.2018 №3487/18-ТЕ-5/ПТ в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018, укладеного між сторонами.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані недодержанням при визначенні оспорюваних умов договору приписів ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України та ст. 224, 225 Господарського кодексу України. Позивач зазначає, що наявність у відповідача можливості стягувати із позивача надмірні і жодним чином недоведені грошові суми під виглядом збитків, спотворює дійсне правове призначення збитків, оскільки із компенсаторного засобу відновлення майнової сфери потерпілого від порушення зобов`язання, договірний розмір збитків перетворюється на джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором-монополістом і несправедливо покладає на позивача непомірний тягар, що суперечить закріпленій ст. 22, 263 ЦК України та ст. ст. 224, 225 ГК України суті зобов`язання з відшкодування збитків.

1.3. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 матеріали вказаної позовної заяви були направлені до Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у задоволенні позову Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» відмовлено повністю.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. 06.10.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Господарського суду міста Києва у справі № 904/1915/21, в якій скаржник просить скасувати судове рішення Господарського суду міста Києва у справі № 904/1915/21 від 04.08.2021 повністю, позовні вимоги задовольнити.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У поданій апеляційній скарзі скаржник зазначає, що під час розгляду справи зазначалось безліч порушень імперативного законодавства (як цивільного, так і галузевого) в момент підписання додаткової угоди, як безпосередньо в позовній заяві, так і в інших заявах по суті та поясненнях.

4.2. Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на окремі самостійні підстави щодо визнання оспорюваних пунктів недійсними, а саме: пункти договору суперечили абз. 4 п. 3 розділу ІІ Правил постачання природного газу, договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий ЕІС-код; пункти договору суперечили законодавству щодо заборони сторонам змінювати державні регульовані ціни на власний розсуд.

4.3. Також, апелянт вказує на те, що спірними пунктами договору передбачено збитки, які визначаються наперед і відшкодування яких безпосередньо не залежить від наявності будь-яких втрат з боку постачальника внаслідок дій споживача. Діючі на даний час оскаржувані пункти договору (3.13. та 5.7.) перешкоджають поновити порушені права КПТМ «Криворіжтепломережа», без визнання їх недійсними.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. 15.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», а рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 904/1915/21 залишити без змін.

5.2. У поданому відзиві відповідач зазначає, що апелянт у позовній заяві та апеляційній скарзі не послався на конкретну норму законодавства, якій спірні пункти договору не відповідають (яка була порушена в момент його укладення). Також, відповідач посилається на постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України та вказує на те, що умовами договору передбачався дієвий механізм, який нівелює наслідки споживання обсягу газу у більшому або меншому розмірі на 5% від погодженого сторонами обсягу та застосування спірних пунктів договору.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021, матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 04 серпня 2021 року у справі № 904/1915/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 зобов`язано Господарський суд міста Києва направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/1915/21 за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсними окремих положень договору. Вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 904/1915/21, відкладено до надходження матеріалів справи № 904/1915/21 до Північного апеляційного господарського суду.

6.3. 27.10.2021, супровідним листом Господарського суду міста Києва № 904/1915/21/8475/2021 від 26.10.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли витребувані матеріали справи № 904/1915/21 за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсними окремих положень договору.

6.4. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2021, у зв`язку із перебуванням судді Агрикової О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, для вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 904/1915/21, визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Козир Т.П.

6.5. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 Комунальному підприємству теплових мереж «Криворіжтепломережа» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 904/1915/21, відкрито апеляційне провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 29.11.2021.

7. Інші процесуальні дії у справі:

7.1. В судове засідання 29.11.2021 з`явилася представник відповідача, яка проти апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

7.2. Представник скаржника в судове засідання 29.11.2021 не з`явився. 26.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява представника скаржника, в якій останній просить провести розгляд скарги у справі № 904/1915/21, призначений на 29.11.2021, без присутності представника позивача- скаржника, на вимогах апеляційної скарги наполягають, просять їх задовольнити.

7.3. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. 05.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (споживач) укладено договір постачання природного газу №3487/18-ТЕ-5/ПТ (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п. 1.1. договору у редакції, викладеній у додатковій угоді №4 від 05.10.2018).

8.2. 30.11.2018 сторонами укладено додаткову угоду № 4 до договору (далі - додаткова угода №4), в якій погодили викласти розділи 1-12 договору у новій редакції.

8.3. Пунктом 2.1 договору визначено обсяг (об`єм) природного газу, періоди його постачання.

8.4. Відповідно до п. 2.5 договору у редакції, викладеній в додатковій угоді № 4, допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +-5 відсотків (плюс мінус п`ять відсотків) від зазначеного в п. 2.1 обсягу без підписання додаткової угоди.

8.5. Згідно умов п. 3.13 договору у редакції, викладеній в додатковій угоді № 4, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 цього Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7 цього Договору. При цьому розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховуються за формулою: В = (Vф- Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1. цього Договору; Ц - ціна природного газу за цим Договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0.5.

8.6. Пунктом 5.7 договору у редакції, викладеній в додатковій угоді № 4, визначено, що відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 цього Договору, здійснюється таким чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив пункт 3.9 цього договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених пунктом 2.1 цього договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 пункту 3.13 договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті- претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

8.7. Договір та додаткова угода №4 підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:

9.1. Спірні правовідносини між сторонами пов`язані із спірністю умов п.п. 3.13. та п. 5.17. договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3487/18-ТЕ-5/ПТ в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018, укладеної між сторонами, у контексті можливості застосування до вказаних положень додаткової угоди ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

9.2. За умов п.п. 4 п. 6.2. договору в редакції додаткової угоди № 4 споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і не допускати відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 5% від замовлених без їх коригування шляхом підписання додаткової угоди.

9.3. Відповідно до п.п. 8 п. 6.2. договору в редакції додаткової угоди № 4 споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 цього договору.

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині не встановлення судом та не доведення позивачем наявності обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочину (частини правочину).

10.2. Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо не доведеності позивачем, що оспорюваний договір, в тому числі і в спірній частині, не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, воля обох сторін договору відповідала зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи договір, знали про наслідки його укладення та бажали настання таких правових наслідків, що виключає можливість вважати договір в цій частині таким, що не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зазначеним у ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України.

10.3. Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з аналізу спірних пунктів договору не вбачається, що такі містять умови про зміну підстав стягнення збитків, зокрема без необхідності доведення їх фактичного завдання, розміру, невиконання зобов`язання споживачем та причинно-наслідкового зв`язку між невиконанням зобов`язань і завданими збитками.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів відхиляє доводи скаржника в частині невідповідності пунктів договору абз. 4 п. 3 розділу ІІ Правил постачання природного газу, а також суперечності законодавству щодо заборони сторонам змінювати державні регульовані ціни на власний розсуд, з огляду на наступне.

11.2. Відповідно до абз. 4 п. 3 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 (в редакції, чинній на день укладення спірної додаткової угоди) укладення договору постачання природного газу здійснюється з урахуванням таких вимог: договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код.

11.3. Поряд з цим за умовами п. п. 11 п. 5 розділу ІІ вказаних правил Договір постачання природного газу повинен містити такі умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду договору: відповідальність сторін за невиконання умов договору та підстави її застосування, у тому числі в разі перевищення споживачем підтверджених обсягів природного газу за відповідний період, а також механізми компенсації і повернення, які застосовуються, якщо рівні якості послуг постачальника за договором не виконуються, зокрема за неточності в рахунку чи його затримці (норма вноситься в договір за згодою сторін).

11.4. Таким чином, умова договору про відшкодування збитків, як відповідальність сторін, є істотною умовою такого виду договорів, а у розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України відшкодування збитків має на меті здійснення захисту цивільних прав та інтересів. При цьому збитки по своїй правовій природі не підпадають під поняття державних регульованих цін, не включаються у ціну договору, а є мірою відповідальності за порушення договірних зобов`язань стороною.

11.5. Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо визначення спірними умовами договору збитків наперед, а також тверджень того, що відшкодування збитків безпосередньо не залежить від наявності будь-яких втрат з боку постачальника, з огляду на такі доводи.

11.6. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

11.7. Згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

11.8. Спірні умови договору не містять чіткого розміру збитків, які будуть сплачуватися споживачем у майбутньому, а розмір таких збитків, згідно чинного законодавства України, підлягають доказуванню з боку особи, яка таких збитків зазнала.

11.9. Щодо тверджень апелянта про порушення спірними умовами договору вимог імперативного законодавства та посилань на те, що оскаржувані пункти договору перешкоджають поновити порушені права позивача, без визнання їх недійсними, колегія суддів зазначає наступне.

11.10. Відповідно до п. 2.4. договору в редакції додаткової угоди № 4 перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору - газовий місяць в значенні кодексу ГТС). Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди.

11.11. Отже, вказаними умовами договору визначена можливість коригування обсягів природного газу шляхом укладення додаткової угоди, у зв`язку з чим позивач не позбавлений права звертатися до постачальника із відповідною додатковою угодою для коригування обсягу природного газу та з метою уникнення перевищення обсягів споживання природного газу.

11.12. Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для визнання недійсним спірним пунктів додаткової угоди № 4, а також відсутність підстав вважати, що вказаними умовами порушуються права та інтереси позивача, як споживача природного газу, а також норми чинного законодавства України.

11.13. Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:

12.1. Колегією суддів не встановлено порушень умовами п.п. 3.13. та п. 5.7 договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3487/18-ТЕ-5/ПТ в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 прав та інтересів позивача.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що «Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»

13.2. Згідно ч. 1 ст.5 ГПК України: «Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.»

13.3. Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України : «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

13.4. При оцінці доказів суд керувався статтями 79 та 86 ГПК України, згідно яких «Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.», «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.»

13.5. Відповідно до статті 269 ГПК України : « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.»

13.6. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

13.7. Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

13.8. Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

13.9. Згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

13.10. Відповідно до абз. 4 п. 3 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 (в редакції, чинній на день укладення спірної додаткової угоди) укладення договору постачання природного газу здійснюється з урахуванням таких вимог: договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код.

13.11. Поряд з цим за умовами п. п. 11 п. 5 розділу ІІ вказаних правил Договір постачання природного газу повинен містити такі умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду договору: відповідальність сторін за невиконання умов договору та підстави її застосування, у тому числі в разі перевищення споживачем підтверджених обсягів природного газу за відповідний період, а також механізми компенсації і повернення, які застосовуються, якщо рівні якості послуг постачальника за договором не виконуються, зокрема за неточності в рахунку чи його затримці (норма вноситься в договір за згодою сторін).

13.12. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

13.13. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

13.14. Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

13.15. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).

13.16. Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 904/1915/21 залишити без змін.

14.3. Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 904/1915/21 залишити без задоволення.

15. Розподіл судових витрат:

15.1 Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 14, 79, 86, 129, 207, 236, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 904/1915/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 904/1915/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа».

4. Справу № 904/1915/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.11.2021.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

Т.П. Козир