ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"06" грудня 2021 р. Справа№ 911/2875/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Попікової О.В.

Корсака В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги

ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.10.2021 (повний текст складено 21.10.2021)

у справі № 911/2875/21 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Обслуговуючого гаражного кооперативу „Металург"

про визнання дій та рішення правління кооперативу незаконними, визнання наказу голови правління кооперативу незаконним, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2021 повернено ОСОБА_1 позовну заяву та додані до неї матеріали без розгляду.

Не погодившись із прийнятою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. У поданій апеляційній скарзі заявник клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2875/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.10.2021 до надходження матеріалів справи № 911/2875/21.

29.11.2021 матеріали справи № 911/2875/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; 2) докази сплати судового збору; 3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; 4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Частиною 2 ст. 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

У свою чергу, ч. 1 ст. 174 ГПК України містить положення, відповідно до якого суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, що становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

За подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставку судового збору встановлено у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп 7) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у цій справі підлягають сплаті 2 270,00 грн судового збору.

В порушення вимог ст. 258 ГПК України скаржником не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Разом з тим, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі вказує, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 1, 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та долучає копію виписки від 29.09.2021 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 та зазначає, що остання є його донькою, але не надає доказів на підтвердження цієї обставини.

Колегія суддів, не приймає зазначені посилання з огляду на таке.

Згідно п. 12 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 21.11.2013 № 917, комісія в день проведення медико-соціальної експертизи готує за формою, затвердженою МОЗ, медичний висновок про дитину-інваліда віком до 18 років щодо встановлення категорії "дитина-інвалід" або "дитина-інвалід підгрупи А" (щодо відмови в установленні категорії "дитина-інвалід" або "дитина-інвалід підгрупи А" з відповідним обґрунтуванням).

Також п. 6 Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям у разі встановлення зазначеній дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А" оформляється новий медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років щодо встановлення категорії "дитина-інвалід" або "дитина-інвалід підгрупи А".

Слід зазначити, що особа, яка заявляє про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що особа дійсно звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Разом з тим, апелянт не надав до суду доказів на підтвердження таких обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Також згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за наявності перелічених умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що суд може звільнити від сплати судового збору визначене коло осіб. Для звільнення від сплати судового збору заявник апеляційної скарги має довести існування певних обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 (провадження №12-301гс18) зроблено правовий висновок щодо застосування п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та реалізації особою права звільнення від сплати судового збору, відповідно до якого пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

З урахуванням наведеного, позивач не звільняється від сплати судового збору у справах за заявленою ним позовною вимогою щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» колегіє відзначає, що в даному спорі, з якого подано позов, ОСОБА_1 не представляє дитину-інваліда, а відстоює власні інтереси, при цьому не заявляючи, що він сам є інвалідом.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору, виходячи з наданих ним доказів.

Розглянувши заявлене скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав і свобод, гарантованих Конвенцією.

У п. 53 рішення від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. п. 57 рішення від 28.05.1985 у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), series A, № 93).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлені законом.

Частинами 1, 2 ст. 256 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

При цьому ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Зокрема п. 4 ч. 3 ст. 258 ГПК України унормовано, що до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Встановлено, що повний текст оскаржуваної ухвали від 21.10.2021 складено 21.10.2021; ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою 13.11.2021.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 256 ГПК України, десятиденний строк оскарження ухвали місцевого господарського суду закінчився 01.11.2021 (31.10.2021 - вихідний день).

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує, що виявив повний текст оскаржуваної ухвали 10.11.2021 на своїй сторінці на сайті «Електронний суд».

Тобто ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою з пропуском встановленого ст. 256 ГПК України десятиденного строку.

Згідно п. 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи затвердженим рішенням Вищою ради правосуддя 17.08.2021 № 1845/0/15-21 особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження, при цьому у клопотанні про поновлення строку не обґрунтовано та не надано належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, та не наведено існування об`єктивних обставин, що унеможливили подання апеляційної скарги протягом розумного строку.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Нормами ГПК України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з лише самим посиланням на дату отримання копії судового рішення. Дійсно, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази (зазначеної позиції дотримується Верховний Суд в ухвалах від 11.01.2021 у справі № 904/440/20, від 11.01.2021 у справі № 910/182/20, від 24.12.2020 у справі № 910/5349/19, від 15.12.2020 у справі № 915/35/20 та ін.).

Згідно ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, за відсутності підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, скаржнику необхідно надати суду документ на підтвердження сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн чи надати докази на підтвердження того, що заявник дійсно звільнений від сплати судового збору, а саме: належним чином завірену копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , належним чином завірену копію медичного висновку (посвідчення) про дитину-інваліда віком до 18 років щодо встановлення категорії "дитина-інвалід" або "дитина-інвалід підгрупи А" та подати заяву зазначивши інші підстави пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 21.10.2021 із зазначенням підстав поновлення та доказів на їх підтвердження.

Частиною 2 ст. 260 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з метою надання стороні можливості виправити вищенаведені недоліки апеляційної скарги шляхом подання в строк, визначений цією ухвалою, доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення із зазначенням інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та доказів на їх підтвердження.

Керуючись ст. ст. 234, 258, ч. ч. 2, 3 ст. 260 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.1.2021 у справі № 911/2875/21 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- надання доказів сплати судового збору в сумі 2 270,00 грн у встановленому порядку або доказів на підтвердження того, що він дійсно звільнений від сплати судового збору.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 право подати заяву із зазначенням інших підстав та доказів на їх підтвердження для поновлення строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику або відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ПІК України ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

В.А. Корсак