ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
23.11.21 Справа № 905/2265/17
Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Гур`євої М.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали заяви №01/312 від 20.04.2021 Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат, м.Кам`янске, Дніпропетровська область,
про визнання поточних кредиторських вимог до боржника у справі №905/2265/17
за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельне підприємство Азовінтекс, м.Маріуполь,
ліквідатор - Гайдуков С.П.,
за участю представників учасників справи:
ліквідатор: не з`явився,
від заявника: не з`явився,
Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.10.2017р. прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельне підприємство Азовінтекс про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд та призначено проведення підготовчого засідання на 18.10.2017р.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.10.2017р. за результатами підготовчого засідання порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
07.04.2021 на офіційному веб-порталі судової влади України з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, оприлюднено повідомлення про визнання боржника, Публічного акціонерного товариства Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд, банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі про банкрутство №905/2265/17.
05.05.2021 через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника по справі №905/2265/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд на загальну суму 129'072,44грн (124'532,44грн основного боргу та 4'540,00грн судового збору).
Ухвалою суду від 15.06.2021 заяву Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат про визнання поточних кредиторських вимог до боржника у справі №905/2265/17 призначено до розгляду у судовому засіданні на 07.07.2021.
06.07.2021 на електронну адресу суду від ліквідатора надійшли доповнення вих.№02-08/115 від 06.07.2021 до звіту про результати розгляду поточних вимог кредитора, з доданим повідомленням вих.№02-08/113 від 02.07.2021 про результати розгляду кредиторських вимог, в яких, зокрема, зазначає, що заявлені Публічним акціонерним товариством Дніпровський металургійний комбінат грошові вимоги не визнаються у повному обсязі та не підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
07.09.2021 через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат надійшли заперечення №01/720 від 02.09.2021 на повідомлення про результати розгляду заяви з кредиторськими вимогами до боржника, в яких просить суд визнати заявлені кредиторські вимоги в повному обсязі, зазначає, що ліквідатором не подано окремої заяви про застосування позовної давності.
17.11.2021 через канцелярію суду від ліквідатора надійшла заява вих.№02-08/188 від 15.11.2021 про застосування строку позовної давності щодо вимог ПАТ Дніпровський металургійний комбінат.
Розгляд заяви кредитора відкладався, востаннє ухвалою суду від 22.10.2021 на 23.11.2021.
Представники учасників справи у судове засідання 23.11.2021 не з`явились.
Щодо повідомлення сторін про розгляд справи в суді за їх участю, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Ухвала господарського суду Донецької області від 22.10.2021 у встановленому порядку була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Таким чином, сторони не були позбавлені можливості своєчасно ознайомитись з відповідним процесуальним документом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Судом були також вжиті заходи повідомлення про розгляд заяви шляхом направлення ухвали суду від 22.10.2021 на електронні поштові адреси учасників справи.

Відповідно до ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Суд зазначає, що відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки явка представників учасників справи не була визнана судом обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви з кредиторськими вимогами за відсутності повноважних представників учасників справи.

Розглянувши у судовому засіданні 23.11.2021 заяву Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат про визнання кредиторських вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до поданої заяви розмір кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат складає загальну суму 129 072,44грн., грошові зобов`язання виникли на підставі: договору №13-2028-01 від 30.10.2013 про надання послуг по здійсненню пропускного і внутрішньооб`єктного режиму (у розмірі 14 500,00грн заборгованості); договору підряду №15-0255-02 від 30.01.2015 (у розмірі 881,94грн заборгованості); договору будівельного підряду №1/2012/12-0326-02 від 13.02.2012 (у розмірі 4 500,00грн заборгованості); договору №101/08-28-1661-02 від 09.09.2008 про тимчасове платне користування житловим приміщенням (у розмірі 104 650,50грн заборгованості); судові витрати за розгляд цієї заяви у розмірі 4 540,00грн.

Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог.

1. Щодо вимог за договором №13-2028-01 від 30.10.2013 про надання послуг по здійсненню пропускного і внутрішньооб`єктного режиму судом встановлено наступне.

30.10.2013 між Публічним акціонерним товариством Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд (Замовник) та Публічним акціонерним товариством Дніпровський металургійний комбінат (Комбінат) укладено договір №13-2028-01 (далі договір №1) про надання послуг по здійсненню пропускного і внутрішньооб`єктного режиму, за яким комбінат взяв на себе зобов`язання організовувати і контролювати пропускний режим для робочих, спеціалістів і службовців замовника, виконуючих роботу на комбінаті або по його договорам (п.1.1.1. договору); здійснювати видачу і заміну особистих пропусків на підставі оформлених замовником дозвільних документів (п.1.1.2. договору); здійснювати послуги по затриманню і оформленню документів на порушення пропускного і внутрішньооб`єктного режиму (п.1.1.3. договору); здійснювати послуги по наданню швидкої і невідкладної медичної допомоги на території комбінату в пунктах здоров`я СЛПР (п.1.1.4. договору); здійснювати послуги по транспортуванню і госпіталізації хворих і постраждалих бригадами швидкої допомоги з території комбінату в медичні заклади міста (п.1.1.4. договору); проводити огляд робітників на наявність алкоголю у повітрі, що видихається із застосуванням газоаналізатора (п.1.1.4. договору).

Згідно з п.3.1.5. договору №1 у випадку затримання робітника за порушення пропускного і внутрішньооб`єктного режим, зазначені в п.4.3.3. договору, отримувати акти обліку затриманих робітників не пізніше першого числа місяця, наступного за звітним.

За надання послуг по здійсненню пропускного і внутрішньооб`єктного режиму, замовник здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок комбінату на підставі виставленої платіжної вимоги (рахунку) по фактичним затратам за надання послуг по затримці і оформленню документів на порушників пропускного режиму, а також по заміні і видачі пропусків. Крім того, виставляється на розрахунковий рахунок разова сума за оформлення пропусків, надання медичних послуг (п.4.1. договору №1).

Відповідно до п.4.2. договору №1 за порушення пропускного і внутрішньооб`єктного режиму замовник здійснює щомісячну оплату, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок комбінату на підставі виставленої платіжної вимоги (рахунку) по актам обліку затриманих робітників замовника.

Пунктом 4.3.3. договору №1 (в редакції Додаткової угоди №3 від 31.12.2014) сторони узгодили штрафні санкції за порушення пропускного і внутрішньооб`єктного режимів.

У п. 4.6. договору №1 сторони дійшли згоди, що всі розрахунки по договору здійснюються протягом 5 днів після пред`явлення комбінатом платіжної вимоги (рахунку).

За змістом п.6.1. договору №1 останній вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2013, однак сторони дійшли згоди, що даний договір розповсюджується на відносини, що виникли з 01.10.2013.

Додатковою угодою №3 від 31.12.2014 сторони вирішили продовжити строк дії договору №1 до 31.12.2015.

Кредитор посилається на отримання боржником від кредитора послуг за спірним договором з організації та контролю за перепустковим та внутрішньооб`єктовим режимом, що підтверджується:

- актами обліку затриманих працівників б/н від 31.05.2015 на суму 10 000,00грн, б/н від 31.03.2015 на суму 2 500,00грн, б/н від 11.03.2015 на суму 2 000,00грн, що підписані представниками замовника та комбінату без будь-яких зауважень;

- рахунками №9148/0 від 18.08.2015 на суму 10 000,00грн, №9083/0 від 21.05.2015 на суму 2 500,00грн, №9082/0 від 21.05.2015 на суму 2 000,00грн.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір №13-2028-01 від 30.10.2013 за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

При цьому суд вказує, що форма договору про надання послуг визначається за загальними правилами щодо форми правочинів і договорів (статті 205-210, 639 ЦК України).

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Дослідивши спірні акти обліку затриманих працівників б/н від 31.05.2015 на суму 10 000,00грн, б/н від 31.03.2015 на суму 2 500,00грн, б/н від 11.03.2015 на суму 2 000,00грн, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, суд встановив, що вони складені та підписані обома сторонами без будь-яких зауважень.

В актах обліку затриманих працівників зазначено, що вони складені на підтвердження того, що при виконанні обов`язків за договором №13-2028-01 від 30.10.2013 замовником були здійснені порушення, обумовлені у п.4.3.3. за періоди: 01.02.2015 28.02.2015; 01.03.2015 31.03.2015; 01.05.2015 31.05.2015. Вказані обставини не спростовані контрагентом належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що кредитором виконані зобов`язання за договором №13-2028-01 від 30.10.2013 про надання послуг боржнику по здійсненню пропускного і внутрішньооб`єктного режиму на загальну суму 14 500,00грн

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Виходячи з положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Тож, в силу положень ЦК України договірні зобов`язання є обов`язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором.

Як вже зазначалося, за умовами п.4.6. договору №1 всі розрахунки по договору здійснюються протягом 5 днів після пред`явлення комбінатом платіжної вимоги (рахунку).

Як вже зазначалося, в матеріалах справи наявні виставлені рахунки на оплату №9148/0 від 18.08.2015 на суму 10 000,00грн, №9083/0 від 21.05.2015 на суму 2 500,00грн, №9082/0 від 21.05.2015 на суму 2 000,00грн. (на загальну суму 14 500,00грн).

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За змістом статті 252 ЦК України вбачається, що строк визначається, зокрема, днями, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною п`ятою статті 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, в силу п.4.6. договору №1:

- зважаючи на те, що 23.08.2015 є вихідним днем, зобов`язання з оплати на суму 10 000,00грн мали бути виконані до 24.08.2015, а з 25.08.2015 почалося прострочення виконання зобов`язання;

- зобов`язання з оплати на суми 2 500,00грн та 2 000,00грн мали бути виконані до 26.05.2015, а з 27.05.2015 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів оплати боржником виниклої заборгованості в розмірі 14 500,00грн. матеріали справи не містять, відтак суд дійшов висновку, що вимоги кредитора в цій частині є обґрунтованими.

2. Щодо вимог за договором підряду №15-0255-02 від 30.01.2015 судом встановлено наступне.

30.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством Дніпровський металургійний комбінат (замовник) та Публічним акціонерним товариством Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд (підрядник) було укладено договір підряду №15-0255-02 (далі договір №2), згідно якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконувати капітальні ремонти основних виробничих фондів замовника (роботи) в тому числі ремонт котлового ЗШ ВРШ Доменного цеху (п.п.1, 1.1.1.).

Згідно з п.2.3. договору №2 загальна сума договору складається з вартості фактично виконаних об`ємів робіт.

У п.2.5. договору №2 сторони дійшли згоди, що оплата виконаних робіт здійснюється по факту виконання робіт, що підтверджується актами виконаних робіт за формою КБ-2в і КФР, складених згідно з ресурсними кошторисними нормами і розцінками (Мінпром, Держбуд) ДБН Д. 1.1-1-2000р., на підставі платіжної вимоги-доручення (рахунка) на поточний рахунок підрядника до кінця місяця, що йде за звітним.

Відповідно до п.2.9 договору №2 в рахунок відшкодування експлуатаційних витрат Замовника, пов`язаних з ремонтом і утриманням доріг, Підрядник сплачує Замовникові суму у розмірі 1,2% від вартості виконаних робіт на підставі виставленого Замовником рахунку з додатком податкової накладної.

За умовами п.11.3. договору №2 останній набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печаткою і діє до 31.12.2015, а в частині гарантійних зобов`язань до повного їх закінчення, але сторони дійшли згоди, що умови договору поширюються на відносини, які виникли до його підписання, а саме з 09.01.2015.

Кредитор посилається на те, що експлуатаційні витрати на ремонт і утримання доріг з використанням машин і механізмів в розмірі 1,2% від вартості виконаних робіт за період січень 2015 червень 2015 на загальну суму 881,94грн підтверджуються:

- рахунками №20964/0 від 30.06.2015 на суму 382,70грн, №20633/0 від 30.04.2015 на суму 166,82грн, №20072/0 від 31.01.2015 на суму 332,42грн.

Факт понесення спірних витрат у вказаному розмірі не спростований боржником належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Верховний Суд України в своїй постанові від 19.08.2014 у справі №925/1332/13, постанові від 28.02.2018 у справі № 910/9075/17 дотримується правової позиції, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, робіт, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Враховуючи викладене, обов`язок боржника за договором №2 виникає з моменту виставлення рахунку.

З урахуванням вищевикладеного,

- прострочення виконання зобов`язання за рахунком №20964/0 від 30.06.2015 почалося з 01.07.2015;

- прострочення виконання зобов`язання за рахунком №20633/0 від 30.04.2015 почалося з 01.05.2015;

- прострочення виконання зобов`язання за рахунком №20072/0 від 31.01.2015 почалося з 01.02.2015.

Суд враховує викладені вище положення ЦК України та ГК України щодо обов`язковості виконання стороною своїх зобов`язань.

Оскільки матеріали справи не містять доказів відшкодування боржником експлуатаційних витрат Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат за договором №2 у розмірі 881,94грн, суд дійшов висновку, що вимоги кредитора в цій частині є обґрунтованими.

3. Щодо кредиторських вимог за договором будівельного підряду №1/2012/12-0326-02 від 13.02.2012 судом встановлено наступне.

13.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством Дніпровський металургійний комбінат (замовник) та Публічним акціонерним товариством Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд (підрядник) було укладено договір підряду №1/2012/12-0326 (далі договір №3) згідно якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконувати згідно проектно-кошторисної документації на свій ризик будівельно-монтажні роботи (далі - БМР)на об`єкті ПАТ «Дніпровський Меткомбінат»: «реконструкція сортопрокатного цеху. Перший пусковий комплекс (перша черга)» (п.п.1, 1.1.1. в редакції Додаткової угоди №5 від 28.12.2012).

Оплата за виконані будівельно-монтажні роботи виконується щомісяця по факту виконання робіт, підписаних замовником актів виконаних робіт по формі №КБ 2-В і довідок по формі КБ-3 на підставі рахунку та податкової накладної з обов`язковою посилкою на номер даного договору (п.2.2. договору №3).

Згідно з п.2.3. договору №3 оплата за даним договором виконується замовником на протязі 30-ти банківських днів після пред`явлення підрядником рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника, вказаний в договорі. За необґрунтовану затримку чи відмову від оплати виконаних БМР Замовник несе відповідальність відповідно діючого законодавства України. Датою оплати вважається дата перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника.

У п.2.4. договору №3 в редакції Додаткової угоди №2 від 01.03.2012 сторони дійшли згоди, що з метою відшкодування експлуатаційних витрат, пов`язаних з ремонтом і утриманням доріг, пов`язаних з ремонтом і утриманням доріг, підрядник сплачує замовнику 1,2% від суми виконаних БМР. Оплату виконувати на протязі 30-ти банківських днів після пред`явлення замовником рахунку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок замовника, вказаний в договорі. Датою оплати вважається дата перерахування грошових коштів на поточний рахунок замовника.

Договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами і скріплення печатками і діє до 31.12.2015, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань передбачених цим договором, а в частині гарантійних зобов`язань до повного їх спливу (п.10.1. договору №3 в редакції Додаткової угоди №9 від 19.12.2014).

Кредитор посилається на те, що експлуатаційні витрати на ремонт і устаткування доріг з використанням машин і механізмів підтверджуються рахунком №22154/0 від 31.12.2014 на суму 9'305,05грн, а також зазначає про часткову оплату цих витрат на суму 4'805,05грн згідно з виписками по особовому рахунку кредитора №5099 за 15.12.2015, №5099 за 30.11.2015, №5099 за 29.01.2016 та довідкою головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат №031-452 від 09.04.2021.

Факт понесення спірних витрат у вказаному розмірі не спростований боржником належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Суд враховує викладені вище положення ЦК України та ГК України щодо обов`язковості умов та строків виконання зобов`язань.

Визначення поняття "банківський день" наявне у п.п.6 п. 4 Положення про порядок здійснення банками операцій за акредитивами, затвердженого постановою Правління Національного банку України №514 від 03.12.2003, згідного якого це робочий день банку в тому місці, у якому повинна виконуватися дія, передбачена Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів або іншими міжнародними документами, затвердженими Міжнародною торговельною палатою.

Тобто, банківський день - це частина робочого дня, протягом якої приймаються документи на переказ. Дні визначаються для банків робочими за правилами, встановленими відповідною постановою Національного банку України.

Враховуючи викладене, в силу приписів ст.530 ЦК України та п.2.4. договору №3:

- зобов`язання з оплати заборгованості за рахунком №22154/0 від 31.12.2014 мали бути виконані до 13.02.2015, а з 14.02.2015 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повного відшкодування боржником експлуатаційних витрат Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат за договором №3, суд дійшов висновку, що вимоги кредитора у розмірі 4'500,00грн є обґрунтованими.

4. Щодо вимог за договором №101/08-28-1661-02 від 09.09.2008 про тимчасове платне користування житловим приміщенням судом встановлено наступне.

09.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством Дніпровський металургійний комбінат (комбінат) та Публічним акціонерним товариством Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд (користувач) було укладено договір №101/08-28-1661-02 від 09.09.2008 про тимчасове платне користування житловим приміщенням (далі договір №4), згідно якого комбінат надає в тимчасове платне користування місця в гуртожитку для проживання робітників користувача, згідно з заявленої кількості (додаток №1).

Відповідно до п.2.1. договору №4 (з урахуванням протоколу розбіжностей №28-1661-02) користувач здійснює оплату за користування житловим приміщенням в гуртожитку за кожен місяць, згідно з виставлених рахунків, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок УКХ «Комбінату» в сумі, обумовленій розрахунковою калькуляцією, затвердженою комбінатом, згідно розпорядження голови обласної державної адміністрації №246-р від 25.07.2020 і постановою дирекції і профспілкового комітету ПАТ Дніпровський металургійний комбінат №59 від 01.02.2006, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунку і списку, фактично проживаючих робітників користувача із зазначенням строків проживання.

Згідно з п.3.1. договору №4 користувач, зокрема, зобов`язався своєчасно і в повному обсязі здійснювати передоплату комбінату за проживання своїх робітників.

Відповідно до п.3.5. договору №4 комбінат, зокрема, має право вимагати від користувача своєчасної оплати наданих йому послуг.

Строк дії договору встановлюється з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами договірних зобов`язань (п.5.1. договору №4).

Кредитор посилається на те, що заборгованість боржника за користування житловим приміщенням підтверджується довідкою №031-450 від 09.04.2021 головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат, згідно з якою в бухгалтерському обліку підприємства обліковується дебіторська заборгованість за тимчасове оплатне користування житловим приміщенням за спірним договором на загальну суму 104 650,50грн, зокрема:

- за рахунком №377 від 01.12.2009 на суму 40 000,00грн наявна заборгованість в розмірі 25 000,00грн;

- за рахунком №315 від 01.10.2009 на суму 79 650,50грн наявна заборгованість в розмірі 79 650,50грн.

Згідно з поясненнями кредитора, викладеними в заяві про усунення недоліків заяви про визнання грошових вимог до боржника, Публічне акціонерне товариство Дніпровський металургійний комбінат просить суд розглядати грошові вимоги до боржника за договором №101/08-28-1661-02 від 09.09.2008 на підставі наявних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з вимогами частин 1, 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Користування житловим приміщенням заявленою вартістю не спростоване боржником, зокрема, кредитор вказує, що користувачем здійснювалась часткова оплата.

Суд враховує викладені вище положення ЦК України та ГК України щодо обов`язковості умов та строків виконання зобов`язань.

Враховуючи викладене, в силу приписів ст.530 ЦК України та п.2.1. договору №4:

- зважаючи на те, що 10.01.2010 є вихідним днем, зобов`язання з оплати заборгованості за рахунком №377 від 01.12.2009 мали бути виконані до 11.01.2010, а з 12.01.2010 почалося прострочення виконання зобов`язання;

- зважаючи на те, що 01.11.2009 є вихідним днем, зобов`язання з оплати заборгованості за рахунком №377 від 01.12.2009 мали бути виконані до 02.11.2009, а з 03.11.2009 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки станом на момент прийняття рішення матеріали справи не містять доказів, що спростували б виконання кредитором своїх зобов`язань за договором №4, так само як і доказів оплати боржником заявленої до стягнення заборгованості за користування житловим приміщенням в гуртожитку, суд дійшов висновку, що вимоги кредитора у розмірі 104 650,50грн є обґрунтованими.

Щодо застосування позовної давності до кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат суд дійшов наступних висновків.

Позовна давність за приписами статті 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 Цивільного кодексу України, та у господарських відносинах.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» позовна давність застосовується у розгляді вимог кредиторів за грошовими зобов`язаннями у провадженні зі справ про банкрутство, за винятком випадків, коли підставою цих вимог є виконавчі документи або якщо у відповідних вимогах судом вже було відмовлено в порядку позовного провадження (п.1.4. постанови).

Застосування позовної давності (в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)) забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ для того, щоб те або інше обмеження права на суд (в тому числі лімітування цього права часовими рамками) вважалося виправданим, мають бути додержані такі умови:

1) обмеження не повинно перешкоджати доступу до суду в такий спосіб чи такою мірою, щоб зводити нанівець саму сутність цього права;

2) таке обмеження повинно мати легітимну мету;

3) має бути забезпечене належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленою метою (пункт 51 рішення від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" за заявами № 22083/93, 22095/93; пункт 31 рішення від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" (Bellet v. France) за заявою № 23805/94, пункт 75 рішення від 07.12.2010 у справі "Seal v. The United Kingdom" за заявою № 50330/07), а саме:

- строк позовної давності не повинен бути очевидно й надмірно коротким (unduly short) (пункт 76 рішення від 18.03.2008 у справі "Dacia S.R.L. v/ Moldova" за заявою № 3052/04);

- застосування позовної давності має бути передбачуваним (пункт 76 рішення від 20.05.2010 у справі "Lelas v. Croatia" за заявою №55555/08);

- механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також мусить корелюватися із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункт 52 рішення від 20.12.2007 у справі "Phinikaridou v. Cyprus" за заявою № 23890/02).

За змістом повідомлення вих.№02-08/113 від 02.07.2021 ліквідатора про розгляд кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат вбачається, що заявлені грошові вимоги не визнаються у повному обсязі та не підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

У доповненнях вих.№02-08/115 від 06.07.2021 до звіту про результати розгляду поточних вимог кредитора, ліквідатор також вказує на невизнання заявлених грошових вимог та заявляє про сплив строку позовної давності.

У відповіді на повідомлення арбітражного керуючого заявник, зокрема, зазначив про те, що ліквідатором не подана окрема заява про застосування строку позовної давності, в свою чергу повідомлення ліквідатора про відхилення грошових вимог кредитора внаслідок спливу позовної давності на їх заявлення є виконанням обов`язку ліквідатора та не є тотожним поданню заяви про застосування строку позовної давності.

Водночас, 17.11.2021 через канцелярію суду від ліквідатора надійшла заява вих.№02-08/188 від 15.11.2021 про застосування строку позовної давності щодо вимог ПАТ Дніпровський металургійний комбінат.

Відносно доводів комбінату суд відзначає, що відповідно до п.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов`язково має бути зазначене в протоколі судового засідання (пункт 6 частини другої статті 81-1 ГПК України); господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи.

Нормами чинного законодавства не передбачені якісь виняткові вимоги щодо оформлення заяви про застосування строку позовної давності, а тому заперечення кредитора в цій частині судом відхиляються.

Щодо посилання кредитора в обґрунтування своїх доводів на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2021 у справі №904/7022/20 суд зазначає, що за змістом ч.4. ст..236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені лише в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст..261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи вищенаведені висновки суду що граничних строків оплати, перебіг позовної давності почався:

- за договором №13-2028-01 від 30.10.2013 про надання послуг по здійсненню пропускного і внутрішньооб`єктного режиму з 25.08.2015 за рахунком №9148/0 від 18.08.2015 та з 27.05.2015 за рахунком №9082/0 від 21.05.2015;

- за договором підряду №15-0255-02 від 30.01.2015 з 01.07.2015 за рахунком №20964/0 від 30.06.2015, з 01.05.2015 за рахунком №20633/0 від 30.04.2015, з 01.02.2015 за рахунком №20072/0 від 31.01.2015;

- за договором будівельного підряду №1/2012/12-0326-02 від 13.02.2012, враховуючи, що перебіг позовної давності перервався здійсненою 29.01.2016 частковою оплатою - з 30.01.2016;

- за договором №101/08-28-1661-02 від 09.09.2008 про тимчасове платне користування житловим приміщенням з 12.01.2010 за рахунком №377 від 01.12.2009 (враховуючи відсутність відомостей щодо дати здійснення часткової оплати) та з 03.11.2009 за рахунком №377 від 01.12.2009.

Враховуючи, що заява про визнання кредиторських вимог була направлена на адресу суду 28.04.2021, станом на час звернення трирічний строк позовної давності для звернення з кредиторськими вимогами сплинув.

У зобов`язальних відносинах (ст.509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Водночас, визнанню судом і включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство підлягають лише дійсні вимоги кредиторів, що відповідають чинному законодавству.

У разі, якщо грошові вимоги до боржника обтяжені спливом строку позовної давності і кредитор не реалізував можливість захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду в позовному провадженні, такі вимоги не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство (зазначений правовий висновок було сформовано Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 11.06.2019 року у справі №904/2394/18).

Відповідно до приписів ч.6 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

За змістом норм в частинах третій, четвертій та п`ятій статті 267 ЦК України, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу, тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму.

Сплив позовної давності стосовно конкурсних вимог кредитора є підставою для відмови у їх визнанні у справі про банкрутство боржника.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат м.Кам`янске про визнання конкурсних кредиторських вимог до боржника у справі про банкрутство на суму 129 072,44грн (124'532,44грн основного боргу та 4540,00грн судового збору).

Керуючись ст.ст.1, 2, 9, 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.73 - 79, 86, 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У визнанні грошових вимог Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат м.Кам`янске, Дніпропетровська область, до Публічного акціонерного товариства Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд м.Маріуполь, Донецька область на загальну суму 129 072,44грн - відмовити.

Ухвала набирає чинності у строк та порядку, визначеному ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала може бути оскаржена протягом строку, встановленого ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.п.8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 23.11.2021 підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.11.2021.

Суддя Ю.В. Макарова