ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. Справа№ 910/9858/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Шаптали Є.Ю.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Рогова І.А. самопредставництво;

від відповідача - Коваль В.Б. - адвокат (ордер серія СВ №1019324 від 21.09.21);

розглянувши апеляційну скаргу Національної поліції України

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021

у справі №910/9858/20 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Національної поліції України

до Приватного акціонерного товариства "Астра Люкс"

про стягнення 1 480 465, 90грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/9858/20 позов Національної поліції України задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Астра Люкс» на користь Національної поліції України 189 981грн 54коп пені, 2 849грн 72коп судового збору. В позові в іншій частині відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- відповідач обумовлений договором товар поставив з порушенням передбачених спірним договором строків, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 189 981,54грн пені;

- позивач не довів наявність правових підстав для стягнення штрафу за поставку неякісної продукції.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 частково та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Національної поліції України та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Астра Люкс» на користь Національної поліції України штрафні санкції в розмірі 1 290 484,36 грн.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- за результатом проведеної перевірки якості поставленого товару у кількості 1 011 комплектів, відповідно до отриманого протоколу випробувань продукції ДП «Львівстандартметрологія» від 06.09.2019 встановлена невідповідність поставленого товару умовам договору щодо якості, у зв`язку з чим, на виконання вимог п.2.12 та розділу VII договору було складено акт №1 виявлених недоліків (неякісного товару) від 20.09.2019; як наслідок Національною поліцією України листом від 11.09.2019 повідомлено ПрАТ «Астра Люкс» про неналежне виконання умом договору і відмову від прийняття товару та його повернення у кількості 1011 комплектів;

- під час здійснення приймання другої партії товару у присутності представника постачальника був складений акт відбору зразків товару, в подальшому було виявлено суттєві розбіжності між фактичною кількістю поставленого товару та реальною кількістю, зазначеною у товарно-супровідних документах; крім цього, постачальником не були надані документи, що посвідчують кількість товару, згідно п.8.3.9 договору, у зв`язку з чим, ПрАТ «Астра Люкс» було відмовлено у прийнятті товару та того ж дня повернуто товарно-супровідні документи разом з товаром; у зв`язку з чим - друга партія товару у кількості 3033 комплекти поставлена не була.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Коротун О.М., Шаптали Є.Ю. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної поліції України на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021, справу №910/9858/20 призначено до розгляду на 28.10.2021.

Від відповідача (21.09.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає про те, що:

- друга партія товару перебувала на складі позивача з 20.08.2019 по 30.10.2019, і це підтверджується наданими відповідачем доказами та спростовує доводи позивача, що друга партія товару у кількості 3033 не була поставлена взагалі, і те, що позивач умисно не підписав та не повернув відповідачу супровідні документи на поставлений товар, не є доказом непостачання товару;

- посилання позивача на протокол випробувань продукції №641-Л/19, як на факт встановлення існування недоліків в товарі, що поставлявся відповідачем, з урахування скасування такого протоколу контролюючим органом, а також існування ряду порушень процедури виявлення та фіксування недоліків, вказує на повну необґрунтованість тверджень позивача щодо їх існування.

Від позивача (20.10.2021) надійшло клопотання, в якому позивач зазначає про те, що у поданій апеляційній скарзі допущено технічну описку та помилково вказана невірна оспорювана сума, а саме: 1 290 484,36грн, замість 1 290 514,36грн, тому просить прийняти змінену апеляційну скаргу Національної поліції України по справі №910/9858/20 на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021.

Судовою колегією зазначене клопотання задоволено, долучено до матеріалів справи та враховується при розгляді апеляційної скарги, з урахування зміненої оспорюваної суми.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021, у зв`язку перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, у справі № 910/9858/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2021 у справі № 910/9858/20 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Шаптала Є.Ю., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Буравльова С.І., Шаптали Є.Ю. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/9858/20.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судовою колегією встановлено.

11 червня 2019 р року між Національною поліцією України, як покупцем та Приватним акціонерним товариством "Астра Люкс", як постачальником укладено договір № 134 НП від 11 червня 2019 року про закупівлю форменого одягу (костюм (кітель, брюки)) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1811), згідно з умовами якого відповідач зобов`язався у 2019 році поставити позивачу костюми (кітель, брюки) (код згідно з ЄЗС ДК 021:2015-1811) за цінами та в кількості, вказаними у специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору, а позивач - прийняти та оплатити їх вартість на умовах передбачених договором.

Ціна договору відповідно до умов п. 3.1, в редакції додаткової угоди № 1/135НП до договору становить 9 267 392,16 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно п.п.4.1, 4.2 договору розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника. Підставою для проведення розрахунків є накладна, підписана уповноваженими особами. Сторони дійшли згоди, що бюджетні зобов`язання покупця за цим договором виникають у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань та фактичного надходження коштів Державного бюджету на зазначені цілі покупця.

Датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної (п. 5.2 договору).

Згідно вимог п.7.3 договору під час приймання партії товару за цим договором, уповноваженим представником покупця у присутності представника постачальника складається акт відбору зразку(ів) товару, в якому зазначається інформація про асортимент (номенклатуру), обсяг партії товару, який поставляється та реквізити договору в рамках якого поставлено товар, найменування та реквізити (місцезнаходження, ідентифікаційний код) постачальника, кількість відібраних для перевірки якості зразків (комплектуючих) товару, а також дата, місце складання акту відбору зразка(ів) товару.

Відповідно до умов п. 12.1 договору договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, реєстрації у покупця та діє до 31 грудня 2019 р., але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами умов цього договору.

За умовами п.5.1 договору постачальник зобов`язується здійснити поставку товару протягом 45 календарних днів з дати набрання чинності цього договору, за адресою покупця: м. Київ, вул. Святошинська, 27.

Таким чином, строк передачі товару за договором розпочався 12 червня 2019 року та збіг 26 липня 2019 року.

Господарським судом встановлено, що відповідач поставив позивачу частину товару вартістю 2 316 848,04грн. (1011 комплектів продукції) 02 серпня 2019 року, а частину товару вартістю 6 950 544,12 грн. (3033 комплектів продукції) 20 серпня 2019 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи накладними №175 від 02 серпня 2019 р. (підписана обома сторонами), №212 від 20 серпня 2019 р. (підписана лише відповідачем), актом відбору зразків продукції від 20.08.2019, який підписано представником позивача Кулик О.А.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачем прийнято другу партію товару 20.08.2019. Проте, супровідні документи на зазначену партію товару не були повернуті відповідачу.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на неотримання ним другої партії вартістю 6950544,12грн. (3033 комплектів продукції) не підтверджуються матеріалами справи.

Отже, частина товару була поставлена відповідачем з простроченням на 7 днів, друга з простроченням на 25 днів.

Докази поставки товару у визначений договором строк в матеріалах справи відсутні.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 173 Господарського кодексу України встановлено, що один суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин зобов`язані вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що відповідач обумовлений договором товар поставив з порушенням передбачених спірним договором строків.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Положеннями ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до умов п.9.2 договору за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості. При цьому, день поставки товару, поставленого постачальником з порушенням строку, передбаченого п. 5.1 розділу 5 договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов договору.

За таких обставин враховуючи підтвердження матеріалами справи прострочення поставки відповідачем товару позивачу за спірним договором, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню 189 981,54 грн. пені (16 217,94 грн. за прострочення 7 днів в кількості 1011 комплектів + 173 763,60 грн. за прострочення 25 днів в кількості 3033 комплектів).

Вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення поставки товару у більшому розмірі задоволенню не підлягають, оскільки суперечать встановленим вище обставинам та періоду прострочення поставки товару.

Відповідно до умов п. 2.1 договору постачальник зобов`язаний поставити покупцю товар, якість якого відповідає узгодженому сторонами зразку товару, наданого постачальником згідно з п. 2.2 цього договору, ТУ У 14.1-4:2016 (зі змінами) і ТУ У 14.1-6:2016 (зі змінами) (Додаток № 3 до договору) та законодавству України щодо показників якості такого роду/виду товарів.

Як встановлено матеріалами справи, зразок продукції для перевірки відібрано лише з першої партії товару, що підтверджується актом від 08.08.19. Доказів відібрання зразків продукції з другої партії товару та надання відповідачу аналогічного комплекту зразків, відібраних з першої партії товару, позивач до матеріалів справи не надав, згідно пояснень сторін такі дії під час поставки товару не вчинялись.

Випробування спірного товару позивач доручив ДП "Львівстандартметрологія", який протоколом від 06.09.19 № 641-Л/19 результатами випробування зразка з першої партії визначив невідповідність поставленого товару умовам договору; зразок утилізував; товар з другої партії перевірки не проходив.

Як убачається з листів ДП "Львівстандартметрологія" № 52-06/1220 від 19.10.2019 та № 52-06/147 від 14.02.2020 замовник не надавав експертній установі для дослідження та порівняння зразки-еталони продукції; зазначені протоколи випробування експертною установою анульовані самостійно у зв`язку з відсутністю відповідної акредитації.

З акту №1 виявлених недоліків партії товару, поставленого відповідачем 08.08.2019 вбачається, що акт не містить дати його складення, складений в односторонньому порядку працівниками позивача на підставі нікчемного протоколу випробування товару, наданого ДП "Львівстандартметрологія"; затверджений 20.09.2019.

За п.2.10 договору поставки якість та комплектність товару, що поставляється, перевіряється органами технічного контролю постачальника до дати поставки товару покупцю та, на вимогу покупця, уповноваженим представником покупця під час приймання товару.

Враховуючи, що умови договору щодо порядку прийняття товару за якістю позивачем не виконані в повному обсязі: позивач не надав суду доказів участі уповноваженого представника та заявлених претензій щодо якості продукції під час прийняття партії продукції, поставленої 20.08.2019; під час відбору для перевірки товару з партії, поставленої 02.08.2019, не заявлялось претензій щодо її відповідності умовам договору, не залишено аналогічний відібраному зразок продукції для постачальника, що унеможливило проведення зустрічної перевірки у незалежній лабораторії, результати випробування анульовані експертною установою, а недоліки товару встановлені позивачем в односторонньому порядку на підставі анульованого протоколу випробування, позивач не довів наявність правових підстав для стягнення штрафу за поставку неякісної продукції.

Згідно п. 2.7 договору поставки у разі, якщо покупець відмовиться від прийняття товару, що не відповідає умовам цього договору, постачальник зобов`язується розпорядитись товаром у 10-денний строк з дати підписання акту виявлених недоліків.

Поясненнями сторін та матеріалами справи встановлено, що позивач повернув товар відповідачу, а той його прийняв.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, наявні підстави для відмови у задоволенні позову в частині стягнення штрафу за поставку товару неналежної якості у зв`язку із недоведеністю позовних вимог в цій частині.

Що стосується застосування позовної давності, суд зазначає.

Нормою ст. 256 Цивільного кодексу України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно вимог ч.ч.3-5 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення штрафу за поставку товару неналежної якості.

Матеріали справи не містять доказів порушення прав та законних інтересів позивача за спірним договором в частині заявлених вимог про стягнення штрафу за поставку товару неналежної якості, а тому не підлягає застосування позовної давності до вказаних правовідносин.

Відповідач в процесі розгляду справи місцевим господарський судом просив зменшити суму штрафних санкцій, керуючись ст. 233 ГК України.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положеннями статті 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 ЦК України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

Отже, неустойка має подвійну правову природу, водночас є способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом виключно у виняткових випадках.

З урахуванням зазначеного та того, що відповідачем в обґрунтування своїх вимог та заперечень не надано доказів щодо свого майнового становища, поважності причин часткового неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, у суду першої інстанції були відсутні підстави для зменшення розміру неустойки та задоволення клопотання відповідача.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/9858/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9858/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 30.11.2021

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Є.Ю. Шаптала