ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. Справа№ 910/6809/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2021

у справі №910/6809/21 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Сумського міського центру зайнятості

до Міністерства юстиції України

про стягнення 93 101,86 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Сумський міський центр зайнятості (далі, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі, відповідач) про стягнення 93 101,86 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що виплачена ним гр. ОСОБА_1 допомога в розмірі 93 101,86 грн по безробіттю підлягає відшкодуванню відповідачем (роботодавцем) на підставі частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» як сума виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному, у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/6809/21 позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Міністерства юстиції України на користь Сумського міського центру зайнятості 93 101,86 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач повинен відшкодувати позивачу на підставі частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному (гр. ОСОБА_1 ) у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №480/4652/18.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 03.09.2021 (про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті) Міністерство юстиції України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (уточненою), відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/6809/21 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неправильного застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- судом першої інстанції не взято до уваги та не надано оцінку тій обставині, що позивачем не вжито всіх заходів, визначених нормами чинного законодавства перш ніж звернутись з даним позовом до Міністерства юстиції України. Розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення здійснювалося позивачем лише на підставі документів, отриманих від Міністерства юстиції України, а звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, як того вимагає стаття 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», не здійснювалось, а тому вимога позивача, що виплачена допомога по безробіттю повинна утримуватись саме із роботодавця, не обґрунтована;

- судом не надано оцінку тому, що Головне слідче управління Міністерства юстиції України було ліквідоване без правонаступництва, із апарату Міністерства юстиції України було виведено 40 штатних посад Головного слідчого управління, зокрема, і посаду старшого слідчого в особливо важливих справах, яку займав ОСОБА_1

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

26.10.2021 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач наголосив на наступному:

- обставина незаконного звільнення ОСОБА_1 не доказується, оскільки встановлена рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №480/4652/18, що набрало законної сили;

- відсутні підстави для застосування частини 3 статті 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки у матеріалах справи відсутні докази невиконання ОСОБА_1 обов`язків безробітного або зловживання ними (з 11.11.2019 та на момент виконання рішення суду роботодавцем ОСОБА_1 не був зареєстрований безробітним);

- відповідач у апеляційній скарзі не заперечує достовірність повідомлених Міністерством юстиції відомостей та документів про трудову діяльність ОСОБА_1 .

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/6809/21 залишено без руху. Роз`яснено Міністерству юстиції України, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням причин пропуску такого строку, належні докази на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачу у справі листом з описом вкладення, а також уточнити зміст прохальної частини апеляційної скарги в частині зазначення процесуального документу, що оскаржується.

08.10.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що повний текст оскаржуваного рішення було отримано апелянтом 19.08.2021 (копію конверту та витяг із сайту Укрпошти додано до апеляційної скарги). До заяви про усунення недоліків додано також уточнену апеляційну скаргу та докази на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачу у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 поновлено Міністерству юстиції України пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/6809/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/6809/21; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/6809/21 на час апеляційного оскарження, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі є вимоги про стягнення 93 101,86 грн, а отже вказана справа відноситься до малозначних в розумінні Господарського процесуального кодексу України; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, заяв, клопотань.

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Наказом Міністерства юстиції України від 11.10.2018 №3897/к ОСОБА_1 звільнений із посади старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень Управління розслідування особливо важливих справ Головного слідчого Міністерства юстиції України за пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Після звільнення ОСОБА_1 звернувся 07.11.2018 до Сумського міського центру зайнятості за соціальним захистом у разі настання безробіття.

ОСОБА_1 був зареєстрований безробітним та з 14.11.2018 йому була призначена виплата допомоги по безробіттю на підставі наказів по ПК №0056.

За заявою ОСОБА_2 про відмову від послуг служби зайнятості реєстрація безробітним припинена у Сумському міському центрі зайнятості з 11.11.2019.

У подальшому ОСОБА_1 зареєстрований безробітним у Сумському міському центрі зайнятості з 19.11.2020 та відповідно з вказаної дати призначена допомога по безробіттю.

Під час реєстрації 19.11.2020 з особистих документів ОСОБА_1 фахівцями Сумського міського центру зайнятості було з`ясовано про поновлення заявника роботодавцем за попереднім місцем роботи (служби) на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Мінпраці та соцполітики України і ДПА України від 13.02.2009 №60/62, Сумським міським центром зайнятості проведене розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення ОСОБА_1 у період з 14.11.2018 по 08.11.2019 та зібрані документи: 1) копії сторінок трудової книжки ОСОБА_1 із записом №23 від 27.11.2019 про недійсність запису №20 щодо звільнення і поновлення на посаді у Мін`юсті; 2) лист Мін`юсту України від 27.01.2021 за №/999-26-21/14.1 із підтвердженням факту поновлення ОСОБА_1 з 12.10.2018 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень Управління розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління; 3) копія наказу Мін`юсту України від 27.11.2019 за №3468/К про поновлення на посаді ОСОБА_1 4) копія рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №480/4652/18 про визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту України від 11.10.2018 за №3897/К «Про звільнення»; про поновлення ОСОБА_1 на посаді в Міністерстві юстиції України та стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу.

Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 за рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №480/4652/18 поновлений на роботі з 12.10.2018, про складений Акт від 05.02.2021 за №32.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №480/4652/18 наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2019 №3468/К «Про поновлення на посаді» скасовано наказ Міністерства юстиції України від 11.10.2018 №3897/к «Про звільнення», поновлено ОСОБА_1 , на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень Управління розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління з 12.10.2018.

У період після незаконного звільнення з посади в управлінні Мін`юсту України ОСОБА_1 отримував допомогу по безробіттю у Сумському міському центрі зайнятості за період з 14.11.2018 по 08.11.2019 в сумі 93 101,86 грн, що підтверджено довідкою від 05.02.2021 за №145/102.

За результатами розслідування Сумський міським центром зайнятості прийнятий наказ від 08.02.2021 №7 про утримання із Міністерства юстиції України коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 за період з 14.11.2018 по 08.11.2019 в сумі 93 101,86 грн.

Позивачем надіслана відповідачу претензія від 09.02.2021 із копією наказу від 08.02.2021 №7.

У відповідь Мін`юст України листом від 01.03.2021 за №8942/3447-2621/16.2.1 повідомив про можливість перерахування коштів Сумському міському центру зайнятості за умови отримання такої суми від ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач вказує, що обов`язок Міністерства юстиції України повернути до Фонду соціального страхування на випадок безробіття суму виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 внаслідок його незаконного звільнення виникає за фактом прийняття судового рішення про поновлення, що набрало законної сили, і не обумовлюється регресними вимогами до поновленого працівника.

Отже, спір у даній справі виник внаслідок несплати відповідачем 93 101,86 грн у добровільному порядку, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача виплаченої допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням працівника на роботі за рішенням суду у розмірі 93 101,86 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі статтею 4 Цивільного кодексу України актами цивільного законодавства є також інші закони України, які прийняті відповідно до Конституції України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне cтрахування на випадок безробіття» визначено, що законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 8 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Статтями 34 (абз. 6 частина 1), 35 (абз. 1 частина 4) Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідно до пунктів 10, 11 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та фізичні особи, які використовують найману працю, найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до пункту 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, положеннями статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

При цьому достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Як встановлено судом вище, з 07.11.2018 по 11.11.2019 у Сумському міському центрі зайнятості перебував на обліку як безробітний та з 14.11.2018 отримував допомогу по безробіттю громадянин ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

За змістом пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 19.09.2018 №792 (у редакції, чинній, станом на дату виникнення спірних правовідносин), підставою для припинення центром зайнятості реєстрації безробітного є, зокрема, видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі, подання зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Поновлення на роботі - це відновлення працівника на колишній роботі і в колишній посаді у разі його незаконного звільнення.

Питання, пов`язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №480/4652/18 скасовано наказ Мін`юсту України від 11.10.2018 за №3897/К про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень Управління розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління (в Міністерстві юстиції України). Присуджено до стягнення з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 97 650,36 грн, суму середнього заробітку за час затримки виплати всіх сум заробітної плати під час звільнення в розмірі 6 328,00 грн.

За приписами статті 65 Закону України «При виконавче провадження» у редакції станом на дату прийняття вищевказаного рішення у справі №480/4652/18, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, припинення реєстрації, а з нею і припинення виплати допомоги по безробіттю прямо пов`язані з днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, який, у свою чергу, прив`язаний до дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним із дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.07.2018 у справі №914/1875/17).

Апеляційний суд встановив, що наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2019 №3468/К «Про поновлення на посаді» скасовано наказ Міністерства юстиції України від 11.10.2018 №3897/к «Про звільнення», поновлено ОСОБА_1 , на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень Управління розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління з 12.10.2018.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

При цьому відповідно до пункту 4 частини 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 45 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Згідно частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Як вірно встановив суд першої інстанції, відповідач не надав суду доказів умисного невиконання гр. ОСОБА_1 своїх обов`язків та зловживання ними.

На час розгляду справи доказів перерахування коштів в сумі 93 101,86 грн на користь Сумського міського центру зайнятості відповідач не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів відзначає, що обставина незаконного звільнення громадянина ОСОБА_1 встановлена рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №480/4652/18, є преюдиційною згідно частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає повторному доведенню під час розгляду даної справи, а тому посилання скаржника на передумови звільнення працівника, у тому числі на обставини щодо ліквідації без правонаступництва Головного слідчого управління Міністерства юстиції України, не впливають на висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову в даній справі.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає також, що судом першої інстанції не було взято до уваги та не надано оцінку тій обставині, що позивачем не вжито всіх заходів, визначених нормами чинного законодавства, перш ніж звернутись з даним позовом до Міністерства юстиції України, зокрема, позивачем у ході розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення не здійснювалося звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України.

Із цього приводу колегія суддів зазначає, що згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач, втім, посилаючись на невчинення позивачем певних дій, жодним чином не спростовує достовірності повідомлених самим же Міністерством юстиції України у ході розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відомостей та документів про трудову діяльність громадянина ОСОБА_1 .

Зважаючи на встановлені обставини справи та приписи законодавства, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань як роботодавця щодо відшкодування позивачу виплаченої застрахованій особі допомоги по безробіттю в добровільному порядку, беручи до уваги те, на момент прийняття оскаржуваного рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не надав, як і доказів, що спростовують встановлені вище обставини, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення 93 101,86 грн, виплачених як допомога по безробіттю, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/6809/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/6809/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Міністерство юстиції України.

Матеріали справи №910/6809/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка