ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 Справа № 917/14/18(917/49/21)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстас-концесія", 39619, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Ріхарда Зорге, б. 10, кв. 2, ідент. код 34607722 в особі ліквідатора Галкіна Максима Геннадійовича, 49100, м. Дніпро, а/с 5133

до відповідача Фізичної особи - підприємця Сазонова Олега Юрійовича, АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1

про стягнення 2 132 094,95 грн.

Суддя Іванко Л.А.

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін - згідно протоколу

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстас-концесія" в особі ліквідатора Галкіна Максима Геннадійовича до Фізичної особи - підприємця Сазонова Олега Юрійовича про стягнення 2 132 094,95 грн., з них: 1014569,4 грн. основного боргу, 173526,56 грн. - інфляційне збільшення, 91311,24 грн. - -3% річних, 852687,75 грн. - пеня.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.01.2021 справу передано на розгляд судді Іванко Л.А.

Ухвалою господарського суду від 21.01.2021 року позовну заяву по справі №917/14/18(917/49/21) залишено без руху, позивача зобов`язано усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки.

Станом на 24.03.2021 року позивачем подано докази усунення недоліків позовної заяви.

За даною позовною заявою ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Підготовче засідання у справі призначено на 21.04.2021 року.

19.04.2021 року подано відзив на позов, в якому відповідач по справі - ФОП Сазонов О.Ю. позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними. У відзиві відповідач стверджує, що зобов"язання, які виникли з угоди № 01/30 про заміну кредитора у зобов"язанні від 30.09.2016 були повністю припинені 31.12.2017.

Ухвалою господарського суду від 21.04.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 26.05.2021 року.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2021 року встановлено відповідачу додатковий строк для подання доказів; долучено до матеріалів справи заяву свідка Крутова Юрія Олександровича; підготовче засідання у справі відкладено на 16.06.2021 року.

16.06.21 ліквідатор ТОВ "Юстас-Концесія" звернувся до суду з клопотанням (вх.№ 6586) про:

- витребування у відповідача оригіналів доданих до відзиву на позов документів;

- призначення по справі судово технічної експертизи документів, долучених до відзиву.

16.06.2021 ухвалою господарського суду підготовче засідання у справі відкладено на 15.07.2021 року.

29.06.21 від відповідача надійшли заперечення (вх.№ 7033) на клопотання про призначення судово технічної експертизи.

Ухвалою господарського суду від 15.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; відкладено підготовче засідання на 26.08.2021; у задоволенні клопотання ТОВ "Юстас-Концесія" про призначення судово технічної експертизи у справі відмовлено; клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстас-концесія" про витребування оригіналів документів задоволено.

Витребувано у ФОП Сазонова оригінали доданих до відзиву на позов документів, а саме:

- договір купівлі-продажу №5/01 від 05.01.2015р. укладений між ФОП Сазоновим О.Ю. та ТОВ "Юстас-концесія";

- видаткові накладні №РН-0000018 від 06.02.2015р., №РН-0000017 від 07.03.2015р., №РН-0000016 від 10.04.2015р., №РН-0000026 від 11.05.2015р., №РН-0000022 від 14.06.2015р., №РН-0000028 від 17.07.2015р., на загальну суму 1 099 999,96 грн.;?

- товарно-транспортні накладні №18 від 06.02.2015р., №17 від 07.03.2015р., №16 від 10.04.2015р., №11 від 11.05.2015р., №22 від 14.06.2015р., №22/1 від 14.06.2015р., №22/2 від 14.06.2015р., №22/3 від 14.06.2015р., №28 від 17.07.2015р., №28/1 від 17.07.2015р., №28/2 від 17.07.2015р., №28/3 від 17.07.2015р.

Встановлено відповідачу строк для подачі витребуваних документів - 15 днів з дня винесення даної ухвали.

03.08.2021 на адресу суду надійшли пояснення (вх.№ 8565), в якому відповідач повідомив суд про неможливість надання ним оригіналів документів, доданих до відзиву на позов. При цьому, зазначив, що враховуючи припинення відповідачем підприємницької діяльності (02.02.2021), ним були знищені всі оригінали документів первинного бухгалтерського та податкового обліку за межами 3-х річної давності, крім тих, для яких законом передбачено визначені терміни зберігання. Знищено також і печатку ФОП.

Тобто, за даними відповідача, оригінали, належним чином посвідчені копії яких додані до відзиву, на момент подання відзиву до суду вже у відповідача були відсутні. Відповідач зазначив, що копії документів вони були виготовлені відповідачем з оригіналів ще після першого звернення позивача 16.09.2020р (справа№ 917/14/18 (917/1521/20) з аналогічним позовом до господарського суду Полтавської області.

Судове засідання, призначене на 26.08.2021 року не відбулося в зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

В зв`язку з виходом судді з відпустки, ухвалою суду від 06.09.2021 року призначено підготовче засідання на 22.09.2021 року.

За результатами проведення підготовчого засідання, суд, ухвалою від 22.09.21 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.10.2021.

Ухвалою суду від 26.10.2021 розгляд справи відкладено на 18.11.21.

05.11.21 року на адресу суду надійшло клопотання (вх.№ 12233), в якому представник відповідача просить провести судове засідання, призначене у справі 917/14/18(917/49/21) на 18.11.2021 без його участі. Позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення.

18.11.2021 року до суду надійшло клопотання (вх.№ 12762), в якому ліквідатор ТОВ "Юстас-концесія" просить провести судове засідання, призначене на 18.11.2021 без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, надані учасниками судового процесу докази, суд встановив

Ліквідатор ТОВ "Юстас-концесія" звернувся до господарського суду Полтавської області з вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Сазонова Олега Юрійовича на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юстас-концесія" 2132094,95 грн., що становить: 1014569,4 грн. основний борг, 173526,56 грн. - інфляційні, 91311,24 грн. - 3% річних, 852687,75 грн. - пені.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ліквідатор зазначив.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Юстас-концесія"(Первісний кредитор) та суб"єктом підприємницької діяльності фізичною особою Сазоновим О.Ю.(Новий кредитор) 30.09.2016 року укладено угоду № 01/30 про заміну кредитора у зобов"язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст.512-519 ЦК України).

Відповідно п.1.1 ст.1 Угоди №01/30, Первісний кредитор відступає в повному обсязі Новому кредитору, в порядку та на умовах, визначених цією Угодою, право вимоги виконання (в т. ч., але не виключно грошових коштів) від ПП «КИТ-3»(юридична адреса: 18003, м. Черкаси, пров. Піщаний, буд.6, , надалі-Боржник), зобов`язання, які існують на дату укладення цієї угоди, набутого первісним кредитором на підставі:

- договору субпідряду № 123-08/07 від 08.08.2013 на суму 1 014 569, 40 грн., з яких: 861685,92 грн. основного боргу, 44772,64 грн. пені, 8075,79 грн. 3% річних, 80141,53 грн. інфляційних витрат та 19893,52 грн. судового збору, а Новий кредитор компенсує вартість переданого зобов`язання відповідно до умов даної угоди.

Пунктом 3.2. Статті 3 Угоди №01/30, сторони погодили, що в момент підписання цієї Угоди незалежно від виконання Боржником зобов`язань Новому кредитору, у Первісного кредитора виникає право вимоги до Нового кредитора в сумі 1 014 569, 40 грн. Новий кредитор зобов`язаний виконати зобов`язання перед Первісним кредитором не пізніше 31.12.2017р.

У випадку несвоєчасного проведення розрахунків, згідно з п.3.2. Договору, Новий кредитор сплачує Первісному кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення (п.5.5 ст.5 Угоди 01/30).

Згідно п.5.6 Статті 5 Угоди №01/30, сторони, відповідно до ст.259 ЦК України домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.

Крім цього, сторони, відповідно до п.6. ст.232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, здійснюється без обмеження строку.

За даними ліквідатора, станом на 31.12.2020 відповідачем не виконано умови Угоди №01/30, у зв`язку з чим, ліквідатор вказує на існуючу заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 1 014 569, 40 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України на суму боргу 1014569,4 грн. позивачем нараховано інфляційне збільшення в розмірі 173526,56 грн. та 3% річних в розмірі 91311,24 грн. (розрахунок додається, арк. спр.9-10).

Крім цього, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Угоди №01/30, ліквідатор нарахував пеню в розмірі 852687,75 грн.(розрахунок додається, арк. спр.11).

Отже, вважаючи права ТОВ "Юстас-концесія" порушеними, ліквідатор звернувся до суду про стягнення зазначених сум в судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті суд виходив із наступного.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.02.2018 року порушено провадження у справі № 917/14/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстас - Концесія", введено процедуру розпорядження майном боржника.

14.06.2018 року господарським судом Полтавської області прийнято постанову про визнання ТОВ "Юстас-концесія" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Ліквідатором ТОВ "Юстас - Концесія" призначено арбітражного керуючого Галкіна М.Г.

В ході ліквідаційної процедури, 12.01.2021 року ліквідатор ТОВ "Юстас-Концесія" звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ФОП Сазонова О.Ю. 2132094,95 грн., в межах справи про банкрутство № 917/14/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України згідно якого, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Так, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.03.2021 року прийнято позовну заяву ліквідатора ТОВ "Юстас-концесія" до розгляду, відкрито провадження у справі № 917/14/18(917/49/21) про стягнення з ФОП Сазонова О.Ю. заборгованості.

Заява ліквідатора мотивована укладеною між позивачем та відповідачем 30.09.2016р. угодою за № 01/30 про заміну кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст.512-519 ЦК України). Посилаючись на те, що за умовами вказаної угоди відповідач по справі отримав право вимоги (в т.ч., але не виключно грошових коштів) від ПП «КИТ-3» виконання зобов`язання на підставі договору субпідряду № 123-08/07 від 08.08.2013р. на суму 1014 569,40 грн., з яких - 861 685,92 грн. основного боргу, 44 772,64 грн. пені, 8 075,79 грн. 3% річних, 80 141,53 грн. інфляційних витрат та 19 893,52 грн. судового збору. Ліквідатор стверджує, що на підставі п.3.2 вказаної угоди, у ТОВ "Юстас-концесія" виникло право вимоги до відповідача виконання зобов`язання в сумі 1 014 569, 40 грн., яке останній повинен був виконати не пізніше 31.12.2017р. Невиконання зазначеного зобов`язання спричинило звернення ліквідатора з відповідним позовом до суду.

Відповідач факт заборгованості перед позивачем за даною угодою заперечує. У відзиві на позов зазначив: 05.01.2015р. між відповідачем (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 5/01, за умовами якого Постачальник був зобов`язаний у порядку та строки, встановлені цим договором, передати у власність Покупця матеріали (комплектуючі) верхньої будови колії (далі - товар), а Покупець зобов`язувався прийняти та оплатити товар на умовах, визначених договором (копія договору купівлі-продажу за № 5/01 від 05.01.2015р. відповідачем додається).

За даними відповідача, на виконання зазначеного договору відповідач передав позивачу за видатковими накладними:

- № РН-0000018 від 06.02.2015р. - рейку Р-65 L=12,5м у кількості 5 штук на суму 125 126,05 грн.;

- № РН-0000017 від 07.03.2015р. - шпалу залізобетонну Ш-1-1 у кількості 10 штук та болт закладний з гайкою у кількості 0,45 тон на загальну суму 22 744,00 грн.;

- № РН-0000016 від 10.04.2015р. - шпалу дерев`яну просочену типу ІІ-А у кількості 162 штуки, резину ЦП у кількості 1914 штук, резину ОП у кількості 1914 штук та резину ОД у кількості 224 штуки на загальну суму 132 999,76 грн.;

- № РН-0000026 від 11.05.2015р. - рейку Р-65 L=12,5 у кількості 10 штук на суму 249 122,50 грн.;

- № РН-0000022 від 14.06.2015р. - шпалу дерев`яну просочену типу ІІ-А у кількості 1100 штук на суму 258 720,00 грн.;

-№ РН-0000028 від 17.07.2015р. - болт стиковий з гайкою М-24 у кількості 0,144 тони, болт клемний з гайкою у кількості 0,2786 тон, гровер одновитковий Р-50 у кількості 192 штуки, гровер двовитковий у кількості 0,1429 тон, шуруп колійний у кількості 0,225 тон, клему б/в у кількості 0,3961 тон, накладку Р-50 б/в у кількості 1,2013 тон, підкладку КБ-50 б/в у кількості 2,0858 тон, брус дерев`яний просочений типу 2А у кількості 17 штук, шпалу залізобетонну б/в у кількості 200 штук та рейку Р-50 б/в у кількості 395 м. на загальну суму 311 287,65 грн.

Всього: товар - матеріали (комплектуючі) верхньої будови залізничної колії на загальну суму 1 099 999,96 грн. (копії видаткових накладних додаються відповідачем).

Крім видаткових накладних, передачу та доставку товару покупцю постачальником відповідач також підтверджує віповідними товарно-транспортними накладними:

№ 18 від 06.02.2015; №17 від 07.03.2015; №16 від 10.04.2015; №11 від 11.05.2015; №22 від 14.06.2015; № 22/1 від 14.06.2015; № 22/2 від 14.06.2015; № 22/3 від 14.06.2015; № 28 від 17.07.2015; № 28/1 від 17.07.2015; № 28/2 від 17.07.2015; № 28/3 від 17.07.2015 (копії додаються).

За умовами п.4.1 договору купівлі-продажу № 5/01 від 05.01.2015р. позивач по справі повинен був провести повний розрахунок за отриманий товар перед відповідачем у строк не пізніше 31.12.2015р.

У зазначений в договорі строк позивач розрахунку перед відповідачем не провів, в зв"язку з чим, борг позивача перед відповідачем склав 1 099 999,96 грн.

30.09.2016р. між позивачем (Первісний кредитор) та відповідачем (Новий кредитор) було укладено угоду за № 01/30 про заміну кредитора у зобов`язанні (Далі - «Угода») (відступлення права вимоги в порядку ст.ст.512-519 ЦК України).

За умовами вказаної угоди Новий кредитор отримав право вимоги (в т.ч., але не виключно грошових коштів) від ПП «КИТ-3» виконання зобов`язання на підставі договору субпідряду № 123-08/07 від 08.08.2013р. на суму 1 014 569,40 грн., з яких - 861 685,92 грн. основного боргу, 44 772,64 грн. пені, 8 075,79 грн. 3% річних, 80 141,53 грн. інфляційних витрат та 19 893,52 грн. судового збору.

На виконання Угоди про заміну кредитора у зобов`язанні 30.09.2016р. між сторонами було підписано акт передачі-прийняття документів за угодою.

Згідно п.2.1 Угоди вартість зобов`язання, що було відступлене за цією Угодою, становило 1 014 569,40 грн. Відповідно до п.3.2 Угоди, Новий кредитор (відповідач по справі) зобов`язаний перед Первісним кредитором (позивачем) виконати зобов`язання на вказану суму- не пізніше 31.12.2017р.

31.12.2017р. відповідачем на адресу позивача було направлено заяву, в якій, відповідно до вимог ст.601 ЦК України та ст.203 ГК України, заявлено про припинення зобов`язання щодо сплати ним на користь позивача боргу в сумі 1 014 569,40 грн. за Угодою № 01/30 від 30.09.2016 p., внаслідок зарахування (заліку) боргу позивача в сумі 1 014 569,40 грн за договором купівлі-продажу № 5/01 від 05.01.2015р.

Вказана заява була отримана позивачем 31.12.2017р., про що свідчить відповідна відмітка на її примірнику (копія заяви додається відповідачем).

Отже, з посиланням на норми ст.601 ЦК України, відповідач стверджує, що з моменту вчинення відповідачем зазначеного одностороннього правочину, зобов`язання між сторонами по справі на суму 1 014 569,40 грн. вважаються припиненими.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

За умовами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Тобто вказана норма передбачає як безпосереднє встановлення у зобов`язанні строку (терміну) його виконання, так і визначення цього строку вказівкою на певну подію, яка неминуче має настати. В іншому ж випадку кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 статті 598 ЦК України).

Відповідно до положень ст. ст. 202, 203 ГК України зобов`язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 602 ЦК України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5)в інших випадках, встановлених договором або законом.

За ст.601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, зобов`язання може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених ст. 601 ЦК України, та за відсутності обставин, передбачених ст. 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однією з сторін. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з моменту, коли є у наявності всі умови для зарахування.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Це означає, що кожний вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Крім того, Верховний Суд у своїх постановах від 16.05.2018 у справі №910/17770/17, від 18.06.2019 у справі №914/8912/16 зазначав, що не оскаржена та не визнана недійсною заява про зарахування зустрічних вимог породжує правові наслідки.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач стверджує, що зобов`язання, які виниклі з угоди № 01/30 про заміну кредитора у зобов`язанні від 30.09.2016р., були повністю припинені 31.12.2017р.

Матеріали справи, не містять доказів оскарження правочину про зарахування зустрічних вимог чи його спростування позивачем.

За змістом частин 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Відповідно до частин 1- 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмові, речові та електронні докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пунктах 8.15- 8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено таке:

"8.15. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Релізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27 жовтня 1993 року (n. 33), та Ankerl v. Switzerland від 23.10.1996 року (пункт 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе становище, ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

З урахуванням принципу змагальності, саме позивач у справі має довести ту обставину, на яку посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку не довів належними і допустимими доказами наявності тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, доказів в спростування заперечень відповідача не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача (ст.129 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 29.11.2021

Суддя Іванко Л.А.