ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.11.2021 Справа № 917/18/21

Суддя господарського суду Полтавської області Іванко Л.А. за участі секретаря судового засідання Ісенко М.В., розглянувши

скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький Автомобільний завод" на дії приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича у справі №917/18/21

за позовною заявою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія", вул. Артема, 24, с. Дем`янівка, Мангушський район, Донецька область,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький Автомобільний завод", 39631, м.Кременчук, вул.Київська, 62,

про стягнення 2586340 грн.

Представники учасників справи - згідно протоколу

встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.05.2021р. по справі №917/18/21 позов задоволено повністю. Ухвалено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький Автомобільний завод" (39631, м.Кременчук, вул.Київська, 62, ) на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія"( вул.Артема, 24, с.Дем"янівка, Мангушський район, Донецька область, код ЄДРПОУ 30774,00 грн. попередньої оплати, 165000,00 грн. пені, 3% річних в розмірі 11340,00 грн., 38795,10 грн. витрат зі сплати судового збору.

20.07.2021 на виконання даного судового рішення господарським судом Полтавської області видано наказ у справі №917/18/21.

28.10.2021 року до господарського суду Полтавської області надійшла скарга (вх.№41) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький Автомобільний Завод" на дії приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича.

В поданій до суду скарзі боржник по справі просить:

- поновити строк на подання скарги та прийняття її до розгляду;

- визнати дії приватного виконавця Скрипника В.Л. в частині стягнення основної винагороди Приватного виконавця в розмірі 252513,51 грн. такими, що не відповідають положенням Закону України "Про виконавче провадження" ч.2 ст.27, повернути боржнику надмірно стягнуту суму в розмірі 165000,00 грн.;

- визнати незаконною бездіяльність Приватного виконавця Скрипника В.Л. в частині не зменшення суми стягнення та внесення відповідних даних до реєстру виконавчих проваджень та винесення уточнених постанов.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що приватним виконавцем під час стягнення основної винагороди приватного виконавця не враховано факт часткового виконання рішення боржником до відкриття виконавчого провадження. На переконання скаржника, основна винагорода, що підлягає примусовому стягненню, у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" має складати 10 відсотків від суми заборгованості - 875135,10 грн.

При цьому, скаржник вказує на протиправну бездіяльність приватного виконавця в частині не зменшення суми стягнення та внесення відповідних даних до реєстру виконавчих проваджень та винесення уточнених постанов.

Так, боржник вважає незаконним факт списання основної винагороди Приватного виконавця в розмірі 252513,51 грн., замість суми, що підлягає стягненню та на думку скаржника становить 87513,51 грн., а відтак, вважає незаконною і саму постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця від 16.08.2021.

Отже, посилаючись на порушення приватним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», ТОВ "Кременчуцький Автомобільний Завод" звернулось з відповідною скаргою до Господарського суду Полтавської області.

Ухвалою господарського суду від 29.10.2021 року поновлено ТОВ "Кременчуцький Автомобільний Завод" строк на подання скарги на дії приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький Автомобільний Завод" на дії приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича у справі №917/18/21 прийнято до розгляду.

Розгляд скарги призначено на 10.11.2021 року.

Приватний виконавець Скрипник В.Л. подав до господарського суду відзив на скаргу (вхід.№12440 від 10.11.2021 р., вх.№ 12572 від 15.11.2021), в якому скаргу вважає безпідставною та необгрунтованою. З підстав, викладених у відзиві проти задоволення скарги на дії приватного виконавця заперечує, вважає дії виконавця такими, що повністю відповідають вимогам закону.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2021 розгляд скарги відкладено на 24.11.2021.

Представник стягувача в судове засідання не з"явився, направив суду заяву (вх.№ 12830 від 22.11.2021) про розгляд скарги без участі його представника. При цьому, скаргу ТОВ "Кременчуцький Автомобільний Завод" на дії приватного виконавця Скрипника В.Л. просить залишити без задоволення.

Представник боржника в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Присутній в судовому засіданні приватний виконавець проти скарги заперечує.

За приписами ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

В судовому засідання 24.11.2021 суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали.

За висновками суду, провадження з розгляду скарги підлягає закриттю з огляду на таке.

Як передбачено ст. 124 Конституції України та ст. 326 ГПК України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання правил юрисдикції та підсудності.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних, господарських та цивільних судів, - це ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приписами ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відтак, суд звертає увагу скаржника, що останній помилково визначив належність спору до господарської юрисдикції, оскільки рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди підлягають оскарженню до відповідного адміністративного суду.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Як встановлено ч.10 ст.11 ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Незважаючи на відсутність в Господарському процесуальному кодексі України прямої вказівки на можливість закривати провадження з розгляду скарг, суд, з метою дотримання принципів господарського судочинства, та враховуючи існування обставин, які свідчать про те, що зазначена скарга не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, вважає за необхідне застосувати норми, які регулюють подібні відносини, і закрити провадження з розгляду скарги.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження за скаргою ТОВ "Кременчуцький Автомобільний Завод" на дії приватного виконавця Скрипника В.Л.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження з розгляду скарги ТОВ "Кременчуцький Автомобільний Завод"(вх.№ 41 від 28.10.2021) на дії приватного виконавця Скрипника В.Л.

2. Роз"яснити ТОВ "Кременчуцький Автомобільний Завод", що дана скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.11.2021

Суддя Іванко Л.А.