РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2021Справа № 910/15783/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" до Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 182 816,40 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Гранат" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Управління) 182 816,40 грн заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по оплаті поставленого позивачем товару за договором від 18 лютого 2020 року № 161/2020 про закупівлю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 4 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі № 910/15783/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

19 жовтня 2021 року від Управління надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив про сплату заборгованості перед позивачем у повному обсязі.

Інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність у матеріалах справи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті та ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2020 року між Управлінням (попередня назва - Управління освіти, молоді та спорту Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації) та Товариством було укладено договір про закупівлю № 161/2020 року, за умовами якого позивач зобов`язався поставляти товари (продукти харчування), а відповідач - приймати і своєчасно оплачувати такі товари.

Пунктом 1.5. договору передбачено постачання продуктів харчування (сік яблучний натуральний, сік яблучно-виноградний натуральний, сік яблучний освітлений, для дітей віком до трьох років).

Перелік, кількість, ціни та технічні характеристики товару зазначені в специфікації (додаток № 1) до даної угоди, яка є його невід`ємною частиною (пункт 1.1. договору).

Сума цього договору відповідно до пункту 3.1. становить 3 086 200,00 грн з ПДВ.

Місце поставки товарів: заклади освіти Святошинського району міста Києва згідно додатку № 2 (пункт 5.2. даного договору).

Пунктом 5.3. цього договору передбачено, що поставка товару підтверджується накладною та документами, що підтверджують якість товару.

За пунктом 4.2. вказаного правочину замовник здійснює розрахунки за товар згідно з пунктом 1 статті 49 Бюджетного кодексу України за фактом отримання товару з відстрочкою.

У пункті 11.1. даного правочину встановлено, що він діє до 31 грудня 2020 року.

Додатковими угодами від 24 грудня 2020 року № 2 та від 21 січня 2021 року № 3 до договору сторони встановили, що останній діє до 31 березня 2021 року, а також збільшили вартість цього договору на суму 555 616,00 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вказувало Товариство у своїй позовній заяві, протягом лютого-березня 2021 року ним було поставлено товар за договором на загальну суму 182 816,40 грн, який, за доводами останнього, відповідачем оплачено не було. На підтвердження викладеного позивачем додано до позову відповідні видаткові накладні в належним чином засвідчених копіях: від 22 лютого 2021 року, від 25 лютого 2021 року, від 16 березня 2021 року та від 17 березня 2021 року.

У позовній заяві заявлено вимогу про стягнення з відповідача 182 816,40 грн заборгованості за поставлений у лютому-березні 2021 року товар.

У той же час Управління у відзиві на позовну заяву зазначило про відсутність заборгованості перед позивачем за поставлений протягом лютого-березня 2021 року товар. На підтвердження таких доводів відповідачем надано до матеріалів справи копії зведених видаткових накладних: від 19 травня 2021 року № 699 на суму 62 630,10 грн, від 19 травня 2021 року № 188 на суму 35 538,00 грн, від 19 травня 2021 року № 342 на суму 33 810,00 грн, від 19 травня 2021 року № 511 на суму 46 692,00 грн, та від 13 травня 2021 року № 578 на суму 83 868,00 грн, всього - на суму 262 538,10 грн.

Також Управлінням надано до матеріалів справи копії платіжних доручень: від 19 травня 2021 року № 2311 на суму 62 630,10 грн (з посиланням у призначенні платежу на договір та накладну № 699 від 19 травня 2021 року), від 19 травня 2021 року на суму 35 538,00 грн (з посиланням у призначенні платежу на договір та накладну № 188 від 19 травня 2021 року), від 19 травня 2021 року № 2309 на суму 33 810,00 грн (з посиланням у призначенні платежу на договір та накладну № 342 від 19 травня 2021 року), від 19 травня 2021 року на суму 46 692,00 грн (з посиланням у призначенні платежу на договір та накладну № 511 від 19 травня 2021 року), а також від 21 травня 2021 року на суму 83 868,00 грн (з посиланням у призначенні платежу на договір та накладну № 578 від 13 травня 2021 року), всього - на суму 262 538,10 грн.

Також, Управління надало копії платіжних доручень: від 5 жовтня 2021 року № 5677 на суму 92 876,40 грн (з посиланням у призначенні платежу на договір та накладну № 421 від 5 жовтня 2021 року) та від 5 жовтня 2021 року № 5676 на суму 89 163,60 грн (з посиланням у призначенні платежу на договір та накладну № 643 від 5 жовтня 2021 року), всього - на суму 182 040,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав, що у травні 2021 року сума його заборгованості перед позивачем за даним договором складала 182 040,00 грн, що підтверджується копією акту звірки розрахунків за травень 2021 року. Також Управління зазначило, що така заборгованість була повністю погашена платіжними дорученнями від 5 жовтня 2021 року № 5676 та № 5677 на загальну суму 182 040,00 грн.

У той же час до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження того, що до вказаних зведених видаткових накладних, на які міститься посилання в призначенні платежу зазначених платіжних доручень, було включено відомості про здійснені позивачем поставки саме протягом лютого-березня 2021 року.

При цьому загальна сума здійснених відповідачем платежів на користь Товариства по договору значно перевищує суму всіх наданих останнім накладних на підтвердження наявності заборгованості Управління в розмірі 182 816,40 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що зібраними в матеріалах справи доказами не підтверджується існування заборгованості Управління перед Товариством у вказаному розмірі ні на час подання позовної заяви, ні на час ухвалення цього рішення.

Сторонами не надано до матеріалів справи доказів, які підтверджують загальну вартість поставлених за договором товарів та суму всіх здійснених Управлінням платежів. За відсутності таких доказів суд позбавлений можливості встановити факт наявності заборгованості відповідача за даним договором, як і дати погашення такої заборгованості.

Приписами частини 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 3 грудня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко