ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Справа № 911/3474/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.09.2021

за заявою ОСОБА_1

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019

у справі №911/3474/17 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1) Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1) ОСОБА_2 ,

2) Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю "Чигиринська аграрна компанія",

3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія екоресурс",

4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Домосвіт Трейд",

5) Приватне підприємство "Вудпак",

6) Товариство з обмеженою відповідальністю "Агровал",

7) Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська агропромислова компанія",

8) Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМП-ОЛ",

9) Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрний Фонд",

10) Товариство з обмеженою відповідальністю "Рапан Сервіс",

11) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аріст Ком Вейс",

12) Товариство з обмеженою відповідальністю "Акцент-Інвест",

13) Фізична особа-підприємець Маслик Ірина Андріївна,

14) Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів",

15) Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна енергетична компанія",

16) Товариство з обмеженою відповідальністю "Бориспільбуд",

17) ОСОБА_3 ,

18) ОСОБА_1 ,

19) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерконтиненталь-Україна",

20) Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантаж Бі.Ем.Джі",

21) Товариство з обмеженою відповідальністю "Квінтайр",

22) Приватне підприємство "Промінь Озерне",

23) Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроінвест консалтинг",

24) Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський трубний завод",

25) Товариство з обмеженою відповідальністю "Кратос-Агро",

26) ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

про визнання недійсним договору

за участю секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача Щербина О.Ю., юрисконсульт, самопредставництво (наказ Фонду №803-к від 16.09.2019);

- відповідача-1 повідомлений, не з`явився;

- відповідача-2 повідомлений, не з`явився;

- ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" Рачок Н.М., адв., дов. №27 від 29.09.2021;

- від інших третіх осіб повідомлені, не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 09.07.2016 № заг, укладеного між ПАТ «Радикал банк» та ТОВ «АРБ Інвестменс»,.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2019, залишеним без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2021 касаційне провадження у справі №911/3474/17 за касаційною скаргою ОСОБА_2 закрито.

07.06.2021 до Господарського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області віл 22.10.2019, в якій просила суд:

1. Змінити рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі №911/3474/17, доповнивши його мотивувальну частину наступними положеннями:

«Щодо питання про вартість прав вимоги, які були відчужені за оскаржуваним договором.

Судом були досліджені наступні документи: висновок про ринкову вартість права вимоги за кредитними операціями, складений ДП "Піккард Енд Ко Лтд" 09 липня 2015 року; висновок експерта від 04.10.2018 № 19/13-2/272-СЕ/17, складений ДНДЕКЦ МВС України.

З висновку про ринкову вартість права вимоги за кредитними операціями, складеного ДП "Піккард Енд Ко Лтд" 09 липня 2015 року вбачається, що суб`єктом оціночної діяльності було проведено на замовлення ПАТ "Радикал банк" незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості 42 договорів, які в подальшому були предметом продажу за договором, що є предметом розгляду по даній господарській справі. У висновку вказано, що ринкова вартість об`єкта оцінки становить 100 283 776,18 грн. без ПДВ, а щодо кредитного договору КЛ-1670/2-980, укладеного з заявником - 10 512 718,31 грн.

Окрім того, з висновку експерта від 04.10.2018 №19/13-2-272-СЕ/17, складеного ДНДЕКЦ МВС України вбачається, що згідно з даними мотивувальної частини та з інформацією, наявною у п. 1 та 2 висновку від 04.10.2018, експертами оцінювалося питання ринкової вартості прав вимоги, що були відчужені ПАТ "Радикал банк" за договором, питання про дійсність якого є предметом даної господарської справи.

Згідно з п. 1 висновку, експерти вказують на те, що ринкова вартість прав вимоги за договорами могла складатися 93 806 949,69 грн. (дев`яносто три мільйони вісімсот шість тисяч дев`ятсот сорок дев`ять гривень 69 копійок).

Згідно п. 2 висновку від 04.10.2018 експерти прийшли до висновку, що з урахуванням ринкової вартості прав вимоги за зобов`язаннями, матеріальної шкоди (збитків) ПАТ "Радикал банк" у зв`язку з продажем 09.07.2015 прав вимоги за зобов`язаннями за кредитними договорам (тут експертом вказується перелік договорів, що є предметом договору, який оскаржується в даній справі) не завдано.

Враховуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що продаж прав вимоги за оскаржуваним договором відбувався за ціною, що перевищувала ринкову вартість прав вимоги.

Щодо порушуваних прав та інтересів позивача судом встановлено наступне.

На момент звернення з позовом до суду, була призначена та здійснювала свої повноваження уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано повноваження захищати інтереси банку, і яка має право звернутися до суду з метою захисту прав банку. Проте до суду звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який фактично звертається в інтересах банку, не маючи на це повноважень з врахуванням положень ст. 37 Закону України "Про систему гарантування".

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №920/1771/14).

Позивачем не доведено, що безпосередньо права позивача були порушені внаслідок укладення спірного договору про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг, та що у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси позивача будуть відновлені, також не надано інформації та доказів щодо шкоди (збитків), завданих саме позивачу внаслідок укладення оспорюваного договору, не надано інформації та доказів щодо звернення з кредиторськими вимогами до ПАТ "Радикал Банк".

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

За наведених обставин, відсутні підстави вважати, що права або охоронювані законом інтереси позивача були порушені укладенням між відповідачами оспорюваного договору та відповідно не доведено право на захист таких прав та інтересів у суді у спосіб визнання такого договору недійсним, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Окрім того, суд зазначає, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2016 у справі №826/24203/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інноваційна компанія" до Національного банку України, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016, визнана протиправною та скасована постанова Правління Національного банку України № 452/БТ від 09.07.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Радикал банк" до категорії неплатоспроможних". Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 04.07.2018 у справі №826/24203/15 у задоволенні заяви Національного банку України про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 у справі №826/24203/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інноваційна компанія" до Національного банку України, треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство "Радикал банк" про визнання протиправними та скасування рішень - відмовлено.

З огляду на викладене, обставини, встановлені постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2016 у справі №826/24203/15, яка набрала законної сили, є преюдиційними, а факт неправомірності прийнятої НБУ постанови №452/БТ від 09.07.2015 не підлягає повторному доведенню під час розгляду даної справи.

У подальшому прийняття Національним банком України постанови №452/БТ від 09.07.2015 мало своїм наслідком запровадження у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" процедур тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ "Радикал Банк".

Наслідком віднесення банку до категорії неплатоспроможних є початок виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб неплатоспроможного банку з ринку і призначення тимчасової адміністрації.

Скасування адміністративним судом у межах справи №826/24203/15 постанови №452/БТ від 09.07.2015 з юридичної точки зору свідчить про те, що ПАТ "Радикал Банк" не є банком, віднесеним до категорії неплатоспроможних.

При цьому, законодавство України не передбачає можливості виведення з ринку платоспроможного банку способом введення тимчасом адміністрації. Законодавство не передбачає віднесення правочинів у платоспроможному банку на відповідність підставам нікчемності, визначеним ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". У такій процедурі може перебувати лише неплатоспроможний банк, тобто банк, відносно якого відповідачем у порядку, передбаченому законом, прийнято відповідне рішення, а відповідно до ПАТ "Радикал Банк" такого рішення не існує, оскільки останнє було скасоване як незаконне в судовому порядку.

За таким обставин, суд приходить до висновку, що до оскаржуваного договору між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "КУА "АРБ ІНВЕСТМЕНС" не можуть бути застосовані підстави нікчемності, визначені ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

2. Скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.20200 у справі №911/3474/17.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилається на наявність висновку про ринкову вартість права вимоги за кредитними операціями, складеного ДП "ПІККАРД ЕНД КО ЛТД" 09 липня 2015 року, висновку експерта від 04.10.2018 №19/13-2/272-СЕ/17, складеного ДНДЕКЦ МВС України, які підтверджують певний розмір ринкової вартості прав вимоги, який має суттєве значення для вирішення спору у даній справі та не був відомий заявнику та суду на момент винесення судового рішення.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.09.2021 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі №911/3474/17 та залишено рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі №911/3474/17 в силі.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що ОСОБА_5 , яка є третьою особою у справі, не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували дійсну неможливість подання суду відповідних доказів у встановлений законодавством строк. На час розгляду даної справи, суду було відомо про висновок про ринкову вартість права вимоги за кредитними операціями, складеного ДП "ПІККАРД ЕНД КО ЛТД" від 09 липня 2015 року, висновку експерта від 04.10.2018 №19/13-2/272-СЕ/17, складеного ДНДЕКЦ МВС.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, 04.10.2021 звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою. В обґрунтування підстав апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на те, що місцевий господарський суд безпідставно не взяв до уваги істотність наведених нововиявлених обставин для розгляду справи, оскільки вони впливають на висновки Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у даній справі.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 (скаржник) просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 14.09.2021. В обґрунтування підстав пропуску строку скаржник посилалась на те, що в судовому засіданні 14.09.2021 оголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали; дату складання повного тексту оскаржуваної ухвали не зазначено в самій ухвалі; копію ухвали представник скаржника отримала 04.10.2021 нарочно в приміщенні суду; станом на 04.10.2021 оскаржувана ухвала ще не була опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.09.2021 у справі №911/3474/17 залишено без руху; запропоновано ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме, надати до Північного апеляційного господарського суду: докази сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.; докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу, відповідачам та третім особам у справі (листом з описом вкладення).

01.11.2021 від ОСОБА_1 , на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021, надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами сплати судового збору та доказами надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 14.09.2021 у справі №911/3474/17; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.09.2021 у справі №911/3474/17; витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3474/17; розгляд справи №911/3474/17 призначено на 01.12.2021.

23.11.2021 від представника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , в якому товариство заперечувало проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 , проте просило змінити мотивувальну частину оскаржуваної ОСОБА_5 ухвали.

24.11.2021 від Фонду гарантування вкладів надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , в якому фонд заперечував проти задоволення апеляційної скарги апелянта, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

30.11.2021 від представника ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи у зв`язку з тим, що адвокат Капалкіна І.О. не може прибути у судове засідання через те, що знаходиться на самоізоляції, оскільки мала контакт з особами, які захворіли на гостру респіраторну хворобу.

Згідно з ч. 4 статті 197 ГПК України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ) під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

На виконання Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 №169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду. Проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду може бути здійснено за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon", проте представник ОСОБА_5 відповідного клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції не заявляв.

Суд констатує, що апелянт висловила свою позицію в апеляційній скарзі; явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась. Крім того, суд апеляційної інстанції обмежений строками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, визначеними в ч. 2 статті 273 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, керуючись приписами ч. 1 статті 269 ГПК України щодо перегляду судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч.ч. 1, 2 та 3 статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Не можуть вважатися такими обставинами також подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами. При цьому не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже було оцінено господарським судом у процесі розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №920/1077/16, від 15.01.2020 у справі №916/24/17 та від 19.05.2020 у справі №910/19793/14.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, передбачений нормами права, який тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового акта, то вона обов`язково вплинула би на остаточні висновки суду; юридичний факт, наявний на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомим ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані із вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими, а не нововиявленими обставинами.

При цьому, колегія суддів враховує, що дослідження обставин і перевірка доказів наявності нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті, та кваліфікації таких обставин як нововиявлених.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин у розумінні вказаних положень ГПК України є одночасна наявність таких чотирьох умов:

- по-перше, їх існування на час розгляду справи;

- по-друге, ці обставини не були встановлені судом, хоча повинні були бути встановлені;

- по-третє, ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

- по-четверте, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Варто враховувати, що прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору також не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Як вказувалось вище, підставами для перегляду судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами ОСОБА_5 вказала висновок ДП "ПІККАРД ЕНД КО ЛТД" 09.07.2015 та висновок експерта від 04.10.2018 №19/13-2/272-СЕ/17, складеного ДНДЕКЦ МВС України. В обґрунтування неможливості подання вказаних висновків раніше, заявниця посилається на те, що не мала можливість збирати докази по справі раніше, у зв`язку з чим звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" з запитом щодо надання вказаних висновків, які підтверджують вартість придбаних даним підприємством прав вимоги у ПАТ "Радикал банк", і 07.05.2021 нею було отримано копії зазначених вище висновків. Оскільки судом не було досліджено вказані експертні висновки, то, на думку заявниці, наявні підстави для приєднання таких доказів до матеріалів справи з метою надання оцінки судом. Стосовно неможливості подання вказаних доказів раніше, ОСОБА_5 посилається на те, що її не було повідомлено господарським судом першої інстанції про розгляд даної справи.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що наведені скаржником обставини (докази) не можуть мати наслідком прийняття іншого рішення у даній справі з огляду на таке.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі "Осман проти Сполученого королівства" та від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів даної справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Київської області від 05.03.2019 у справі №911/3474/17 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

З метою направлення процесуальних документів третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, зокрема, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) Господарський суд Київської області листом від 06.03.2019 звернувся до Головного управління державної міграційної служби у місті Києві щодо надання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання вказаної громадянки.

Листом від 22.03.2019 № 8101.5.3-8944/81.3-19 Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надало відповідь, що за даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_1 зареєстрованою/знятою з реєстрації місяця проживання не значиться.

Господарський суд Київської області, після отримання вказаного листа, згідно з положеннями ч. 4 статті 122 ГПК України викликав ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у судове засідання у справі №911/3474/17, про що оприлюднив відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

До того ж, матеріалами справи підтверджується, що Господарський суд Київської області повідомляв ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про розгляд даної справи шляхом направлення їй кореспонденції за відомою суду адресою, яка (кореспонденція) поверталась на адресу суду з поміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання» (зокрема, а.с 81-82, том 11).

Згідно з ч. 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що ОСОБА_1 повідомлена про її залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та розгляд даної справи у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

ОСОБА_5 не надала суду доказів протилежного тому, що встановлено судом.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, повинна дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до приписів статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

За змістом ч. 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду проте, що заявниця не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували дійсну неможливість подання суду відповідних доказів у встановлений законодавством строк, зокрема, висновку про ринкову вартість права вимоги за кредитними операціями, складеного ДП "ПІККАРД ЕНД КО ЛТД" 09.07.2015 та висновку експерта від 04.10.2018 №19/13-2/272-СЕ/17, складеного ДНДЕКЦ МВС України.

Крім того, як вказувалось вище, однією із ознак нововиявлених обставин є те, що вони не були відомі господарському суду, який розглядав справу.

Проте, матеріалами даної справи спростовується така ознака нововиявлених обставин, на які посилається заявниця, як те, що про ці нововиявлені обставини не було відомо суду під час розгляду даної справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у даній справі суд витребував у Дочірнього підприємства "Піккард Енд Ко Лтд" оригінали (для огляду) та належним чином завірені копії: договору від 09.07.2015 №150047 про виконання незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості права вимоги зобов`язання за кредитними операціями, укладеного між ДП "Піккард Енд Ко Лтд" та ПАТ "Радикал Банк"; висновку ДП "Піккард Енд Ко Лтд" про оцінку ринкової вартості права вимоги зобов`язань за 42 кредитними договорами ПАТ "Радикал Банк" станом на 09.07.2015; документів, які підтверджують здійснення ПАТ "Радикал Банк" оплати послуг з виконання незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості права вимоги зобов`язання за кредитними операціями по договору від 09.07.2015 №150047, укладеного між ДП "Піккард Енд Ко Лтд" та ПАТ "Радикал Банк".

У відповіді від 24.04.2019 №04/19 Дочірнє підприємство "Піккард Енд Ко Лтд" повідомило суд, що не має можливості надати витребуваний судом договір від 09.07.2015 №150047 про виконання незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості права вимоги зобов`язання за кредитними операціями, укладеного між ДП "Піккард Енд Ко Лтд" та ПАТ "Радикал Банк", оскільки його протоколом обшуку від 03.02.2016 вилучено старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України в рамках кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м Києва від 27.01.2016 (№757/3155/16-к). Витребуваний же судом висновок ДП "Піккард Енд Ко Лтд" про оцінку ринкової вартості права вимоги зобов`язань за 42 кредитними договорами ПАТ "Радикал Банк" станом на 09.07.2015 надавався замовнику та не зберігся у ДП "Піккард Енд Ко Лтд".

Після отримання вказаної відповіді, місцевий господарський суд для з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою від 02.07.2019 призначив у справі №911/3474/17 судову економічну експертизу, проведення якої доручив атестованим судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експертизи судом було поставлено наступне питання: "Яка станом на 09.07.2015 була ринкова вартість прав вимоги за 42 кредитними договорами, які були відступлені за договором про відступлення прав вимоги від 09.07.2015 № заг, укладеним між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" згідно з додатком №1 до договору про відступлення прав вимоги від 09.07.2015 № заг".

Однак, призначена у справі судова експертиза не була проведена, у зв`язку з відсутністю в реєстрі Методики щодо встановлення ринкової вартості прав вимоги за кредитними договорами, які є об`єктом дослідження, про що Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України зазначив в своєму листі від 11.07.2019 №9396-19.

Отже, Господарський суд Київської області при вирішені даного спору виходив з наявних в матеріалах справи доказів.

Наведеним спростовуються твердження заявниці про те, що під час розгляду даної справи не були відомі обставини про наявність висновку про ринкову вартість права вимоги за кредитними операціями, складеного ДП "Піккард Енд Ко Лтд" 09.07.2015, висновку експерта від 04.10.2018 №19/13-2/272-СЕ/17, складеного ДНДЕКЦ МВС України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні ознаки, що надають зазначеним заявником обставинам статусу нововиявлених, а тому і відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі №911/3474/17.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, зазначає про те, що майже всі вони зводяться до цитування рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у даній справі та до власних висновків апелянта про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права саме при прийнятті вказаного рішення суду, в той час, як предметом перегляду судом апеляційної інстанції є ухвала Господарського суду Київської області від 14.09.2021 у даній справі, якою відмовлено ОСОБА_5 в перегляді за нововиявленими обставинами рішення місцевого господарського суду від 22.10.2019 у цій справі з підстав, наведених в оскаржуваній ухвалі і які знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а саме: недоведеність ОСОБА_5 неможливості подання експертних висновків, на які вона посилається як на нововиявлені обставини, під час розгляду справи в 2019 році, та обізнаність Господарського суду Київської області при розгляді даної справи по суті про наявність таких висновків.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала місцевого господарського суду у цій справі є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

При цьому, доводи апеляційної скарги спростовані по тексту даної постанови.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.09.2021 у справі №911/3474/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 14.09.2021 у справі №911/3474/17 залишити без змін.

Справу №911/3474/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 02.12.2021.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков