ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/2054/21

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Ворка Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шептицького, 2, )

до Білоцерківської міської громадської організації «Орден милосердя» (09175, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Мала Вільшанка, вул. Гагаріна, 98, )

про стягнення 89 854,46 грн.

за участю представників сторін:

від позивача не з`явились;

від відповідача Яценко Л.С. (самопредставництво).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради (позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Білоцерківської міської громадської організації «Орден милосердя» (відповідач) про стягнення 89 854,46 грн., з яких: 76 866,67 грн. заборгованості з орендної плати та 12 987,79 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором оренди нежитлового приміщення № 231 від 30.01.2010 та за Договором оренди нежитлового приміщення № 775 від 15.12.2011 в частині сплати орендних платежів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

12.08.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Зазначене клопотання було передано судді Лилаку Т.Д. 02.09.2021 після виходу з відпустки.

Крім того, до суду був поданий відзив, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.09.2021 постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 911/2054/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 30.09.2021.

16.09.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі № 911/2054/21 відкладено підготовче засідання на 28.10.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.10.2021 у справі № 911/2054/21 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 25.11.2021.

В судове засідання 25.11.2021 представник позивача, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, не з`явився.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи достатність доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні 25.11.2021, заслухавши вступне слово відповідача, з`ясувавши обставини справи, суд дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів. Відповідач виступив з заключним словом, посилаючись на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

25.11.2021 року, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2010 року між управлінням комунальної власності Білоцерківської міської ради, правонаступником якого є управлінням комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради (Орендодавець) та Білоцерківською міською громадською організацією «Орден милосердя» (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 231 (далі - Договір № 231), за умовами якого Орендодавець передав, а Відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 100,40 м2, яке розташоване на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі гуртожитку за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гайова, 4.

Вказане приміщення було фактично передано відповідачу за актом прийому-передачі 01.01.2010 року.

Згідно п. 3.1 Договору, розмір орендної плати визначається на підставі «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» і становить 120,48 грн. (в т. ч. ПДВ 20,08 грн.) за перший місяць оренди та перераховується Орендарем Орендодавцю не пізніше останнього числа місяця, за який вона вноситься.

Відповідно до п. 3.2 Договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на офіційно встановлений індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 4.2 Договору передбачено обов`язок Орендаря своєчасно та у повному обсязі оплачувати орендну плату.

Пунктом 3.5 Договору передбачено сплату Орендарем орендної плати по день фактичного звільнення об`єкта оренди та передачі його Орендодавцю за актом прийому-передачі включно.

За твердженням позивача, 31.12.2010 року Договір № 231 припинив свою дію, але відповідачем не виконано обов`язок по оплаті орендної плати за орендоване приміщення по день закінчення договору, внаслідок чого утворився борг з орендної плати, який становить 1006 грн. 08 коп.

В подальшому 15.12.2011 року між сторонами було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 775, за умовами якого позивач (Орендодавець) передав, а відповідач (Орендар) прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 100,40 м2, яке розташоване на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі гуртожитку за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гайова, 4.

Вказане приміщення було фактично передано Відповідачу за актом прийому-передачі у день укладення договору, тобто 15.12.2011 року.

Згідно п. 3.1 Договору, розмір орендної плати визначається на підставі «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» і становить 1748,46 грн. (в т. ч. ПДВ 291,41 грн.) за перший місяць оренди та перераховується Орендарем Орендодавцю не пізніше останнього числа місяця, за який вона вноситься.

Згідно п. 3.2 Договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на офіційно встановлений індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 4.2 Договору передбачено обов`язок Орендаря своєчасно та у повному обсязі оплачувати орендну плату.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, сплату Орендарем орендної плати по день фактичного звільнення об`єкта оренди та передачі його Орендодавцю за актом прийому-передачі включно.

Як зазначив позивач, 08.02.2016 року орендоване нежитлове приміщення було повернуто з оренди (шляхом складання акту про фактичне невикористання приміщення), але відповідачем не виконано обов`язок по оплаті орендної плати за орендоване приміщення по день його фактичного звільнення, внаслідок чого утворився борг з орендної плати, який становить 72860 грн. 59 коп.

Враховуючи, що на момент звернення позивача до суду відповідач заборгованість у розмірі 76866,67 грн. (72860,59 грн. за Договором оренди нежитлового приміщення № 775 та 1006,08 грн. за Договором оренди нежитлового приміщення № 231) не погасив, позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача 76 866,67 грн. заборгованості з орендної плати та 12 987,79 грн. пені.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється за договором найму, яка вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів погашення заборгованості у повному обсязі, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 76866,67 грн. правомірними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими.

Крім стягнення основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача 12 987,79 грн. пені, з яких: 116,56 грн. за неналежне виконання зобов`язань за Договором оренди нежитлового приміщення № 231 та 12 871,23 грн. за неналежне виконання зобов`язань за Договором оренди нежитлового приміщення № 775.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 8.2 Договору № 231, за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі 0,06 % від суми недоплати за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. У разі зміни облікової ставки НБУ, відповідно змінюється розмір пені.

Відповідно до пункту 8.2 Договору № 775, за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі 0,042% від суми недоплати за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. У разі зміни облікової ставки НБУ, відповідно змінюється розмір пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок та врахувавши встановлені обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення 12 987,79 грн. пені.

Втім, відповідач просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог про стягнення основного боргу та пені.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за загальний період березень грудень 2010 (за Договором оренди нежитлового приміщення № 231) та березень 2012 січень 2016 (за Договором оренди нежитлового приміщення № 775).

Строк виконання відповідачем зобов`язання, яке полягало у оплаті орендних платежів, враховуючи умови договорів оренди та той факт, що приміщення було повернуто 08.02.2016, сплинув у лютому 2016 року.

Однак, до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості позивач звернувся у липні 2021 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що на момент подання позовної заяви строк, у межах якого позивач мав право звернутись до відповідача з позовом про стягнення основного боргу, сплинув.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені, суд зазначає що правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 08.06.2016 року у справі №6-3006цс15, від 25.05.2016 року у справі №6-1138цс15 та від 18.05.2016 по справі №6-474цс16.

Позивачем в порядку статті 232 ГПК України нараховано та заявлено до стягнення пеню за кожний розрахунковий період окремо.

Відповідно до розрахунку позивача загальний період нарахування пені з 16.01.2010 по 31.07.2016 року.

Разом з тим, як зазначалось вище, позов Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради заявлено у липні 2021 року, тобто більше ніж через рік з моменту нарахування пені.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення пені.

При цьому, поважності причини пропуску звернення до суду позивачем не вказано.

Додатково суд зазначає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. (ст. 266 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи, що суд визнав позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, а тому відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06.12.2021

Суддя Т.Д. Лилак