ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1273/14
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників сторін:

від Виробничо-комерційної приватної фірми «Вячеслава» не з`явився,

від ФОП Федоренко Д. О. не з`явився,

від ФОП Федоренко Н. П. не з`явився,

від Южненської міської ради Одеської області - не з`явився,

від ВДВС не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Прасолової Аліни Сергіївни

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.09.2021 року (головуючий суддя Погребна К.Ф., суддів Волков Р.В., Д`яченко Т.Г.) про розгляд скарги Виробничо-комерційної приватної фірми «Вячеслава» на дії (бездіяльність) державного виконавця

у справі за позовом Виробничо-комерційної приватної фірми «Вячеслава»

до: 1. Фізичної особи-підприємця Федоренко Дмитра Олеговича

2. Фізичної особи-підприємця Федоренко Наталії Петрівни

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Южненська міська рада Одеської області

2. Обслуговуючий кооператив «Южненський міський ринок»

про усунення перешкод у користуванні майном та земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2021 року ВКПФ «Вячеслава» (далі - Фірма) звернулась до Господарського суду Одеської області із скаргою на дії (бездіяльність) відділу ДВС, в якій просила визнати протиправною бездіяльність Южненського міського відділу ДВС та зобов`язати державного виконавця Зайцева О.С. усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом відкриття виконавчого провадження та вчинення необхідних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 25.07.2016.

Скарга обґрунтована тим, що 17.06.2021 державним виконавцем у виконавчому провадженні № 51852567 винесено Постанову про повернення наказу без виконання у зв`язку із відсутністю коштів у боржника.

19.07.2021 стягувач повторно звернувся із заявою про примусове виконання рішення, проте 28.07.2021 стягувачу повернено виконавчий документ та заяви стягувача без прийняття до виконання з підстав, передбачених п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому державним виконавцем не повідомлено, в чому саме полягає невідповідність виконавчого документа вимогам закону, тоді як стягував виконав усі умови для пред`явлення до виконання виконавчого документу, звернувся із відповідною заявою, сплативши виконавчий збір та додавши оригінал судового наказу.

З урахуванням наведеного скаржник вважає, що державний виконавець допустив безпідставну, протиправну бездіяльність з невідкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.09.2021 скаргу ВКПФ «Вячеслава» задоволено.

Ухвала мотивована тим, що стягувач виконав всі умови для пред`явлення до виконання виконавчого документу, звернувся із заявою, сплатив авансовий платіж, додав до заяви оригінал судового наказу, у зв`язку з чим правові підстави для повернення стягувачу наказу без прийняття до виконання з посиланням на п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» були відсутні.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ВДВС звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та визнати правомірними дії державного виконавця з примусового виконання наказу від 03.06.2015.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що для відкриття виконавчого провадження необхідно надати заяву та виконавчий документ на кожного боржника окремо, тоді як заявник у своїй заяві зазначив двох боржників та пред`явив один виконавчий документ.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Представники учасників справи в судове засідання 01.12.2021 не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомили та правами, наданими ст. ст. 42, 46 ГПК України, не скористались.

Проте, така неявка представників учасників справи не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, явка представників сторін, судом не визнавалась обов`язковою, а матеріали оскарження ухвали дають можливість розглянути скаргу по суті.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що всі сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 25.07.2016 Господарським судом Одеської області був виданий наказ від 25.07.2016, щодо солідарного стягнення з ФОП Федоренко Д. О. та ФОП Федоренко Н.П. оплат послуг адвоката в сумі 4 650,00 грн.

Зазначений виконавчий документ перебував на виконанні в Южненському міському відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження №51852567, та постановою державного виконавця Терещенко Н.В. від 17.06.2021 був повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Частино 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

19.07.2021 стягувач повторно звернувся із заявою про примусове виконання рішення. До відповідної заяви було додано оригінал судового наказу, оригінал сплати судового збору про сплату авансового платежу та довідка з банку про реквізити розрахункового рахунку.

Листом від 21.07.2021 за підписом начальника Южненського міського відділу ДВС Зайцева О, виконавчий документ від 25.07.2016, на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто без прийняття його до виконання, при цьому жодного обґрунтування, що саме у зазначеному виконавчому документі не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, лист не містив.

Судова колегія вважає, що вказані дії державного виконавця є протиправними, враховуючи наступне.

Так, за приписами п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги та обов`язкові реквізити, які повинен містити виконавчий документ.

Дослідивши зміст наказу Господарського суду Одеської області від 25.07.2016 судова колегія вважає, що останній (виконавчий документ) містить всі обов`язкові реквізити і дані, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Крім цього, приписами ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вимоги, коли виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання, зокрема, якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Однак з матеріалів оскарження ухвали вбачається, що стягувач виконав всі умови для пред`явлення до виконання виконавчого документу, 19.07.2021звернувся із заявою, до якої додав докази сплати авансового платежу та оригінал судового наказу.

Судова колегія вважає, що правові підстави для повернення стягувачу наказу Господарського суду Одеської області від 25.07.2016 без прийняття до виконання з посиланням на п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» були відсутні, у зв`язку з цим, господарський суд правомірно задовольнив скаргу ВКПФ «Вячеслава» та визнав протиправним бездіяльність державного виконавця.

Також, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що виконання судових рішень у господарських справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія також дійшла висновку, що державний виконавець своєю бездіяльністю грубо порушує одне із головних завдань органів державної виконавчої служби, зокрема, своєчасне виконання рішень, адже наказ судом був виданий ще у 2016 році, проте протягом 5 років, залишається невиконаним.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення Європейського суду від 15.10.2009).

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, що для відкриття виконавчого провадження необхідно надати заяву та виконавчий документ на кожного боржника окремо, оскільки у Законі України «Про виконавче провадження» відсутні такі вимоги.

З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи апелянта стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів не вбачає.

Згідно ст.129 ГПК України судовий збір покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269-271, 275, 276, 281-284 ГПК України,

колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.09.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.12.2021.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.