УХВАЛА

01 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 911/698/21 (911/1116/21)

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Картере В.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 (колегія суддів у складі: Остапенко О.М. - головуючий, Копитова О.С., Сотніков С.В.)

та ухвалу Господарського суду Київської області від 30.06.2021 (суддя Наріжний С.Ю.)

у справі № 911/698/21 (911/1116/21)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління-6"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В."; 2) ОСОБА_1

про визнання договору недійсним,

в межах справи № 911/698/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління-6"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В."

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.11.2021 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 та ухвалу Господарського суду Київської області від 30.06.2021 разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження у справі № 911/698/21 (911/1116/21).

29.11.2021 до Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління-6" надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в якому позивач просить касаційну скаргу повернути скаржнику на підставі п. 4 ч. 4 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки ОСОБА_1 не зазначив підстав касаційного оскарження в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України.

Здійснивши перевірку касаційної скарги ОСОБА_1 та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 290 ГПК України, що є підставою для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). Зокрема, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При цьому заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України скасування судових рішень через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу.

ОСОБА_1 , звертаючись з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 та ухвалу Господарського суду Київської області від 30.06.2021, як підставу для касаційного оскарження зазначає, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими, такими, що не відповідають встановленим обставинам справи, прийняті з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, скаржник посилається на те, що в оскаржуваних судових рішеннях не враховані висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18, неправильно застосовано ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства без врахування того, що відсутній відповідний висновок Верховного Суду щодо застосування вказаної норми права.

Проте касаційна скарга подана без додержання вимог щодо змісту касаційної скарги, викладених у п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки відповідачем не зазначено належним чином підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у цій справі відповідно до вимог ч. 2 ст. 287 зазначеного Кодексу.

З огляду на викладене касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків, шляхом зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, а саме висновок щодо застосування якої конкретно норми права у подібних правовідносинах, викладений у вказаній скаржником постанові Верховного Суду, не враховано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Суд звертає увагу скаржника на те, що заяву про усунення недоліків касаційної скарги слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 4 ст. 174 та ч. 2 ст. 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, однак вказане клопотання не розглядається, оскільки касаційна скарга подана в межах строку на касаційне оскарження.

Керуючись нормами статей 174, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 та ухвалу Господарського суду Київської області від 30.06.2021 у справі № 911/698/21 (911/1116/21) залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Картере