ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 923/634/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Колоколова С.І.

секретар судового засідання, за дорученням головуючого судді: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м.Нова Каховка, Херсонської обл. Туров В.Д., довіреність від 10.11.2021 року №03-1928;

від Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області, Каховський р-н, Херсонської обл. не з`явився;

від Каховської районної ради, м. Каховка Херсонської обл. Миргородська І.І., довіреність від 27.10.2021 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м.Нова Каховка, Херсонської обл.

на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року, м. Одеса, суддя Литвинова В.В., повний текст рішення складено та підписано 12.08.2021 року

у справі № 923/634/21

за позовом Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл.

до відповідача 1 Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області, Каховський р-н, Херсонської обл.

до відповідача 2 Каховської районної ради, м. Каховка Херсонської обл.

про визнання недійсним договору оренди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В травні 2021 року Таврійський державний агротехнологічний університет імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області, Каховський р-н, Херсонської обл. та Каховської районної ради, м. Каховка Херсонської обл. з позовною заявою, у якій просив суд визнати недійсним договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної мережі, що перебуває у спільній власності територіальних громад Каховського району № 45 від 01.08.2018 року, укладеного між Зеленопідською сільською радою та Відокремленим структурним підрозділом "Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного", а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідачів судові витрати щодо сплати судового збору за подання позовної заяви та витрати на правничу допомогу.

Зокрема, позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 та Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду об`єктів комунальної власності територіальних громад району, затвердженої рішенням XIV сесії Каховської районної ради VI скликання від 14.03.2012 року №193 «Про затвердження Порядку передачі в оренду майна спільної власності територіальних громад району» в новій редакції, між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної мережі, що перебуває у спільній власності територіальних громад Каховського району від 01.08.2018 року № 45 та, за переконанням позивача, є об`єктом нерухомого майна. Відтак, на думку заявника, у зв`язку із тим, що Відокремлений структурний підрозділ «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. належить до переліку бюджетних організацій, а спірне орендоване майно до об`єктів нерухомого майна, розмір орендної плати за користування позивачем предметом спірного договору повинен був становити 1 грн. на рік, а не у розмірі 18072 грн. 61 коп. із помісячною оплатою з урахуванням офіційного встановленого індексу інфляції щодо суми орендної плати за попередній (розрахунковий) місяць.

Отже, вважаючи, що спірний договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної мережі, що перебуває у спільній власності територіальних громад Каховського району від 01.08.2018 року № 45 між позивачем та відповідачем 1 було укладено без дотримання вимог ст. 215 Цивільного кодексу України, а саме, без досягнення згоди між сторонами щодо його істотної умови ціни, позивач вважає, що такий договір має бути визнаний недійсним.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі №923/634/21 (суддя Литвинова В.В.) у позовних вимогах Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки сторони під час укладення договору погодили розмір орендної плати та визначили об`єкт договору, позивач не був позбавлений права ініціювати зміну визначення об`єкту договору та розміру орендної плати в разі незгоди з ними. При цьому, як зазначив суд першої інстанції, заявник доказів відповідного звернення до орендодавця щодо змін до спірного договору оренди про зміни в частині розміру орендної плати суду не надав, у зв`язку із чим, та з огляду на приписи вимог ст. 526, 628, 629 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним спірного договору оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної мережі №45 від 01.08.2018 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Таврійський державний агротехнологічний університет імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м.Нова Каховка, Херсонської обл. з рішенням суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі №923/634/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. до Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області, Каховський р-н, Херсонської обл. та Каховської районної ради, м. Каховка Херсонської обл. про визнання недійсним договору оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної мережі, що перебуває у спільній власності територіальних громад Каховського району від 01.08.2018 року № 45 задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник, посилаючись на правову позицію та обставини справи, викладені ним у позовній заяві, зазначає, що суд першої інстанції, під час судового розгляду справи по суті не врахував рекомендації, викладені в п. 2.5 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 року №11, а саме те, що правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. При цьому, правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших. Так само, як стверджує позивач, не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Крім того, скаржник зазначив, що враховуючи рекомендації, викладені в п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 року №11, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 22.06.2020 року у справі №177/1942/16-ц, скаржник наголошує, що наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. При цьому, невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним.

Також, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення у даній справі, скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом не враховано той факт що, Херсонський окружний адміністративний суд у справі №821/4556/13-а від 19.12.2013 року, зобов`язав Каховську районну раду (Відповідача -2) привести у відповідність до вимог ст.ст. 11, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, Методику оцінки об`єктів оренди, затверджених постановами Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 року та №629 від 10.08.1995 року рішення сесії Каховської районної ради №9193 від 14.03.2012 року, а саме, визначити внутрішньогосподарську меліоративну систему, як об`єкт нерухомого майна, з чим в свою чергу погодився Вищий адміністративний суд України у постанові від 28.05.2015 року.

При цьому, як наголосив апелянт, вказані зміни надали б право коледжу, як бюджетній організації, орендувати на законних підставах внутрішньогосподарську меліоративну систему за 1 гривню. Але, на момент укладання спірного договору, позивач не знав та не міг знати про обставини, встановленні судовими рішеннями в адміністративній справі.

А тому, на його думку, договір повинен був бути укладеним з врахуванням змін, зазначених в судових рішеннях, про що відповідачі знали та передбачити такі зміни під час укладення спірного договору.

Враховуючи наведене вище, скаржник вважає, що оскаржуване судове рішення за вказаних обставин є неправомірним та має бути скасоване.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі №923/634/21, справу призначено до судового розгляду.

01.11.2021 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Каховської районної ради, м. Каховка Херсонської обл. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач - 2 просив суд апеляційну скаргу Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі №923/634/21 залишити без змін. Судовою колегією відзив було долучено до матеріалів справи.

У відзиві рада зазначає, що доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції у даному випадку вірно застосовано як норми матеріального, так і норми процесуального права.

При цьому, посилаючись на умови спірного договору оренди майна та на вимоги Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методику розрахунку і порядку використання плати за оренду об`єктів комунальної власності територіальних громад району, відповідач 2 наголошує на обов`язковості умов договору для виконання його сторонами у відповідності до норми ст. 629 Цивільного кодексу України та можливості зміни його умов за погодженням сторін на підставі ст. 21 вищевказаного Закону.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 року у зв`язку із перебуванням судді, яка не є суддею-доповідачем Ярош А.І. з 08.11.2021 року по 24.11.2021 року, відповідно до наказу голови суду Богацької Н.С. від 02.11.2021 року №288-в, у відпустці, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.11.2021 року № 336, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 923/634/21, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Діброва Г.І., судді: Принцевська Н.М., Колоколов С.І., апеляційну скаргу Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного, м.Нова Каховка, Херсонської обл. на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі №923/634/21 було прийнято до свого провадження колегією суддів у новому складі.

Відповідач 1 своїм правом згідно ч.1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Відокремленого структурного підрозділу Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного, м. Нова Каховка, Херсонської обл. задовольнити, рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі №923/634/21 скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Каховської районної ради, м. Каховка Херсонської обл. підтримала заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просила суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги Відокремленого структурного підрозділу Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного, м. Нова Каховка, Херсонської обл. відмовити, рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі №923/634/21 залишити без змін.

Представник Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області, Каховський р-н, Херсонської обл. в судове засідання, яке проводилося в режимі відеоконференції не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про надіслання ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття та призначення справи до розгляду електронними засобами зв`язку.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача - 1.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційних скарг, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі №923/634/21 є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Господарським судом Херсонської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

На підставі рішення Каховської районної ради Херсонської області від 23.11.2007 року №211 у спільну власність територіальних громад Каховського району було прийнято внутрішньогосподарську меліоративну систему з об`єктами інженерної інфраструктури (дощувальними машинами) та передано на баланс сільських, селищних рад її окремі частини з невід`ємними об`єктами.

На підставі рішення Каховської районної ради Херсонської області від 26.07.2018 року №541 було затверджено висновки оцінки вартості внутрішньогосподарської меліоративної мережі, яка обліковується на балансі Зеленопідської сільської ради і є спільною власністю територіальних громад Каховського району, зокрема трубопроводи, перелік яких зазначено у вищевказаному рішенні.

Відповідно до Порядку передачі в оренду майна спільної власності територіальних громад району, затвердженого рішенням Каховської районної ради Херсонської області від 14.03.2012 року №193, балансоутримувачі окремого індивідуально визначеного майна та цілісних майнових комплексів спільної власності територіальних громад Каховського району можуть бути орендодавцями цього майна.

Згідно з рішенням Каховської районної ради Херсонської області №278 від 20.12.2012 "Про внесення змін до рішення XIV сесії районної ради VІ скликання від 14.03.2012 р. №193 "Про порядок передачі в оренду майна спільної власності територіальних громад району" балансоутримувач орендованого майна спільної власності територіальних громад району, зокрема, здійснює облік, контроль за своєчасністю та повнотою сплати орендних платежів до районного, селищного, сільського бюджетів, за виконанням умов договорів оренди; здійснює нарахування орендної плати; здійснює відповідні заходи для стягнення з боржників заборгованості з орендної плати.

Також, відповідно до рішення Каховської районної ради Херсонської області від 30.07.2020 року №963, із спільної власності територіальних громад Каховського району у комунальну власність сільських, селищної територіальних громад безоплатно передано частину внутрішньогосподарської меліоративної мережі та дощувальні машини «Фрегат», які обліковуються на балансі відповідних сільських, селищних рад згідно переліків.

На виконання вказаного вище рішення, за актом приймання передачі від 31.07.2020 року, у комунальну власність Зеленопідської сільської територіальної громади в особі Зеленопідської сільської ради передано 103 дощувальних машини, господарський та польовий трубопровід внутрішньогосподарської меліоративної мережі загалом 153278 м.

01.08.2018 року між Зеленопідською сільською радою ("орендодавець") та Таврійським державним агротехнологічним університетом імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу "Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного" ("орендар") укладено договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної мережі, що перебуває у спільній власності територіальних громад Каховського району №45, за умовами пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи, що перебуває на балансі орендодавця і є спільною власністю територіальних громад Каховського району, а саме: частину внутрішньогосподарської меліоративної зрошувальної мережі від насосної станції №ІІа КМК (майно), вартість якого визначена відповідно до незалежної оцінки, затвердженої рішенням XXVII сесії Каховської районної ради VII скликання від 26.07.2018 року №541 "Про затвердження висновків незалежної оцінки господарського і польового трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної мережі, яка обліковується на балансі Зеленопідської сільської ради"; загальна довжина трубопроводу складає 7073 м та загальна його вартість становить 1227139 грн; площа поливної земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні відокремленого структурного підрозділу "Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного" та обслуговується від насосної станції №ІІа КМК, складає 176,7 га.

Згідно пункту 1.2 договору оренди від 01.08.2018 року №45 майно надається в оренду з метою цільового використання - зрошення земельних ділянок.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 спірного договору, орендар вступає у строкове платне користування майном з 01.08.2018 року. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Орендоване майно залишається на балансі орендодавця із зазначенням, що воно передане в оренду. Орендар зараховує орендоване майно на свій позабалансовий рахунок із зазначенням, що воно є орендованим. Передача майна в оренду здійснюється за його оціночною вартістю згідно з висновками незалежної оцінки вартості, затвердженими рішенням XXVII сесії Каховської районної ради VII скликання від 26.07.2018 року №541"Про затвердження висновків незалежної оцінки господарського і польового трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної мережі, яка обліковується на балансі Зеленопідської сільської ради".

Згідно з пунктами 2.4-2.6 договору від 01.08.2018 року №45 у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічного порядку, встановленому цим договором при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок зі складання акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

У пунктах 3.1, 3.2 договору узгоджено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і Порядку використання плати за оренду об`єктів комунальної власності територіальних громад району, затвердженого рішенням XIV сесії районної ради VI скликання від 14.03.2012 року №193 "Про затвердження Порядку передачі в оренду майна спільної власності територіальних громад району в новій редакції". Орендна плата підлягає обов`язковому перегляду, якщо буде проведена нова оцінка майна. Розмір орендної плати не залежить від результатів господарської діяльності орендаря.

Пунктами 3.3, 3.5 договору сторони передбачили, що орендна плата перераховується щомісячно протягом 25 календарних днів, наступних за останнім календарним днем розрахункового місяця, з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції щодо суми орендної плати за попередній (розрахунковий) місяць. Розмір орендної плати відображається орендодавцем в рахунках, які надаються орендарю для сплати. Орендна плата перераховується до районного бюджету та орендодавцю у співвідношенні 30% до 70% щомісячно не пізніше 25 числа місяця.

За умовами пунктів 5.2, 5.7 договору орендар зобов`язаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату та у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

У відповідності до п. 10.1 договору, він укладений строком на 2 роки 11 місяців та діє з 01.08.2018 року до 30.06.2021 року включно.

Згідно пункту 10.3 договору від 01.08.2018 року №45 зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання та поштової реєстрації до розгляду іншою стороною.

У пункті 10.6 договору визначено, що його чинність припиняється, зокрема, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Відповідно до пункту 10.12 договору від 01.08.2018 року №45 взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України.

Невід`ємними частинами договору від 01.08.2018 року №45 є додатки до нього, зокрема, розрахунок орендної плати за оренду внутрішньогосподарської меліоративної мережі по Зеленопідській сільській раді територіальної громади Херсонської області б/н від 01.08.2018 року, згідно з яким річна сума орендної плати становить 18072 грн. 61 коп.

На виконання умов вищезазначеного договору орендоване майно було передано орендарю за актом приймання-передачі від 01.08.2018 року б/н.

Вказаний вище спірний договір оренди майна та акт приймання передачі було підписано сторонами по справі без заперечень та зауважень, скріплено їх печатками.

Також матеріали справи містять архівну довідку від 26.11.2020 року №б/н про перейменування Новокаховського технікуму гідромеліорації, механізації та електрифікації сільського господарства, зокрема у Відокремлений структурний підрозділ «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного».

Листом від 03.02.2021 року №02-32/06-08/89 Управління державної казначейської служби України у м. Нова Каховка Херсонської області повідомило позивача, у відповідь на його лист від 01.02.2020 року №01-12/24-1 про те, що Відокремлений структурний підрозділ «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного» є бюджетною установою, яка діє на засадах неприбутковості, без права юридичної особи та є закладом фахової передвищої освіти.

З довідки від 18.03.2021 року №07-529 Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного вбачається, що Відокремлений структурний підрозділ «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного» є закладом фахової передвищої освіти, бюджетною організацією, який фінансується в повному обсязі за рахунок коштів державного бюджету.

Також з довідки Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного» від 26.03.2021 року №27 вбачається, що платежі у сумі 595 грн. 68 коп. та 255 грн. 30 коп. від 07.09.2018 року за оренду частини майнового комплексу за договором від 01.08.2018 року №45 коледжем не здійснювались; з відповіді Управління державної казначейської служби України у м. Нова Каховка Херсонської області від 18.03.2021 року №02-32/06/183 вбачається що у період з 01.08.2018 року по 16.03.2021 року, бюджетне зобов`язання по договору від 01.08.2018 року №45 не реєструвалось.

За розрахунком Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області, Каховський р-н, Херсонської обл., заборгованість позивача за орендною платою за оренду меліоративної мережі останнім за 2018 2020 рік становить 45941 грн. 39 коп.

Інших належних і допустимих письмових доказів щодо наявності додаткових угод до спірного договору оренди майна зі зміною розміру орендної плати матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є наявність або відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної мережі, що перебуває у спільній власності територіальних громад Каховського району № 45 від 01.08.2018 року, укладеного між Зеленопідською сільською радою та Відокремленим структурним підрозділом "Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного", з підстав, визначених позивачем, який вважає, що між сторонами, які його уклали не досягнуто згоди щодо його істотної умови, а саме ціни в 1 грн.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 202, 205 Цивільного кодексу України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1, 3 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За таких обставин, оскільки предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, сторона, яка ініціює спір повинна довести, що саме в момент укладення такого договору, існували обставини, які свідчили про відсутність волевиявлення однієї із сторін, досягнення згоди щодо істотних умов договору, тощо.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За змістом ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За умовами ч. 1-5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 285, ч.1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Правові, економічні та організаційні відносини, що виникають у зв`язку з орендою державного та комунального майна, врегульовано Законом України "Про оренду державного та комунального майна", за умовами якого орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі незалежно від наслідків господарської діяльності; строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Закон України «Про освіту» регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти.

Статтею 78 вказаного вище Закону визначено, що держава забезпечує асигнування на освіту в розмірі не менше ніж 7 відсотків валового внутрішнього продукту за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів та інших джерел фінансування, не заборонених законодавством. Фінансування закладів, установ і організацій системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством. Державні та комунальні заклади освіти мають право надавати платні освітні та інші послуги, перелік яких затверджує Кабінет Міністрів України. Засновники відповідних закладів освіти мають право затверджувати переліки платних освітніх та інших послуг, що не увійшли до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Зі Статуту Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного вбачається, що Університет є юридичною особою державної форми власності, здійснює свою діяльність на засадах неприбутковості.

Структура Університету, статус і функції його структурних підрозділів, у тому числі відокремлених структурних підрозділів, визначає Статут і положення про відповідні структурні підрозділи, розроблені Університетом і затверджені наказами ректора Університету.

За вимогами п. 3.2.23 Статуту, основними напрямами діяльності Університету є, зокрема, провадження фінансово-господарської та іншої діяльності, відповідно до законодавства та Статуту; розпорядження власними надходженнями, в тому числі від надходження платних послуг.

Іншими напрямками діяльності Університету є, зокрема, заготівля та переробка продукції сільськогогосподарського виробництва, лісової сировини та біоенергетичних рослин на паливо в установленому законом порядку (п. 3.3.7 Статуту).

Підпунктом 3 п. 10.4 Статуту унормовано, що Університет має право провадити фінансово-господарську діяльність в Україні та за кордоном. Джерелами формування матеріально-технічної бази Університету є, в тому числі, надходження від платних послуг (пп. 6). Фінансування Університету здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг підготовки фахівців, наукових кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством (п. 10.5 Статуту).

З Положення про відокремлений структурний підрозділ «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. вбачається, що останній є бюджетною установою, діє на засадах неприбутковості, без права юридичної особи та є закладом фахової передвищої освіти.

За умовами пп. 5, 15, 19 Положення, Коледж має право надавати додаткові освітні та інші послуги відповідно до Закону; здійснювати фінансово-господарську та іншу діяльність відповідно до законодавства; здійснювати інші права, що не суперечать законодавству.

Так, джерела надходження і порядок використання коштів та майна коледжу визначено у розділі 8 Положення. Зокрема, п. 8.3 визначено, що фінансування коледжу здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел не заборонених законодавством. Спеціальний фонд коледжу формується за рахунок додаткових джерел, серед яких: надходження за здійснення господарської діяльності за договорами з підприємствами, установами, організаціями і фізичними особами; коштів, отриманих від реалізації сільськогосподарської продукції, вирощеної навчально-дослідним господарством на землях, що знаходяться в постійному користуванні коледжу (п. 8.15 Положення).

Виходячи із наведеного вище, судова колегія зазначає, що у даному випадку Відокремлений структурний підрозділ «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл., як об`єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти (аналогічний правовий висновок про застосування норм права викладений в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №906/164/17 та у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 906/143/17, від 10.10.2018 у справі № 917/1934/17).

Крім того, вищенаведеного вбачається, що позивач має можливість фінансуватися не лише за рахунок державного бюджету, а й від інших надходжень, як результату господарської діяльності та надання додаткових послуг.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 01.08.2018 року між Зеленопідською сільською радою ("Орендодавець") та Таврійським державним агротехнологічним університетом імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу "Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного" ("Орендар") укладено договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної мережі, що перебуває у спільній власності територіальних громад Каховського району №45, за умовами пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи, що перебуває на балансі орендодавця і є спільною власністю територіальних громад Каховського району, а саме: частину внутрішньогосподарської меліоративної зрошувальної мережі від насосної станції №ІІа КМК (майно), вартість якого визначена відповідно до незалежної оцінки, затвердженої рішенням XXVII сесії Каховської районної ради VII скликання від 26.07.2018 року №541 "Про затвердження висновків незалежної оцінки господарського і польового трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної мережі, яка обліковується на балансі Зеленопідської сільської ради"; загальна довжина трубопроводу складає 7073 м та загальна його вартість становить 1227139 грн; площа поливної земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні відокремленого структурного підрозділу "Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного" та обслуговується від насосної станції №ІІа КМК, складає 176,7 га.

В силу пункту 1.2 договору оренди від 01.08.2018 року №45 майно надавалося в оренду з метою цільового використання - зрошення земельних ділянок.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 спірного договору, орендар вступив у строкове платне користування майном з 01.08.2018 року.

Невід`ємними частинами договору від 01.08.2018 року №45 є додатки до нього, зокрема, розрахунок орендної плати за оренду внутрішньогосподарської меліоративної мережі по Зеленопідській сільській раді територіальної громади Херсонської області б/н від 01.08.2018 року, згідно з яким річна сума орендної плати становить 18072 грн. 61 коп.

На виконання умов вищезазначеного договору орендоване майно було передано орендарю за актом приймання-передачі від 01.08.2018 року б/н.

Разом з тим, у п. 3.1, 3.2 договору від 01.08.2018 року №45 сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і Порядку використання плати за оренду об`єктів комунальної власності територіальних громад району, затвердженого рішенням XIV сесії районної ради VI скликання №193 від 14.03.2012 року "Про затвердження Порядку передачі в оренду майна спільної власності територіальних громад району в новій редакції". Орендна плата підлягає обов`язковому перегляду, якщо буде проведена нова оцінка майна. Розмір орендної плати не залежить від результатів господарської діяльності орендаря.

Крім того, сторони погодили між собою, що зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання та поштової реєстрації до розгляду іншою стороною.

Статтею 6 і 627 Цивільного кодексу України передбачено свободу договору, що полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Необхідно зазначити, що свобода договору передбачає не лише право сторін вільно виявляти волю на вступ у договірні відносини, але включає також можливість визначати зміст договору, у тому числі і визначати способи забезпечення договірних зобов`язань та гарантії прав сторін. Саме така свобода обмежується рамками чинних нормативних актів, звичаїв ділового обороту, а дії сторін повинні відповідати вимогам розумності, добросовісності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України зазначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: - вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; - примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; - типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; - договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Тобто, Господарський кодекс України також передбачає широку свободу сторін при укладенні господарських договорів, з урахуванням того, що суб`єкти господарювання є рівними за своїм правовим статусом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України). При цьому, законодавець передбачив, що спрямування сторін договору має презюмувати безперечне виконання договірних зобов`язань.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Таким чином, укладаючи спірний договір оренди комунального майна, як з боку Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. так і з боку Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області, Каховський р-н, Херсонської обл. щодо вказаних вище істотних умов договору було досягнуто згоди, про що свідчать підписи та печатки сторін на самому договорі.

Отже, здійснивши аналіз вищезазначених приписів законодавства України та вимог спірного договору оренди комунального майна, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач жодним чином не був позбавлений права ініціювати зміну як об`єкта договору, так і зміну розміру орендної плати в разі незгоди з таким розміром орендної плати та існуванням певних обставин щодо її зміни в бік зменшення.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позивачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів щодо звернення останнього до відповідача з вимогою про зміну умов спірного договору оренди комунального майна.

За таких обставин, з огляду на те, що сторони договору від 01.08.2018 року №45, скориставшись встановленим цивільним законодавством принципом свободи договору, узгодили його істотну умову, а саме орендну плату з урахуванням її індексації, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що підстав для визнання такого спірного договору оренди недійсним не встановлено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем у позовній заяві акцентується увага саме на недійсності спірного договору оренди комунального майна у зв`язку із нібито недосягненням між сторонами згоди щодо розміру орендної плати за оренду такого майна.

Проте, саме відсутність у договорі оренди комунального майна однієї з істотних умов не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. У разі, якщо сторони згоди щодо істотних умов договору не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. В оцінці застосування наведених норм права касаційний суд у подібних правовідносинах зробив висновок, відповідно до якого правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

Щодо доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, дійсно, у грудні 2013 року Каховський міжрайонний прокурор Херсонської області звернувся до суду з позовом до Каховської районної ради Херсонської області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати п.2 рішення від 06 листопада 2013 року №401 «Про внесення змін до Порядку передачі в оренду майна спільної власності територіальних громад Каховського району», затвердженого рішенням ХІV сесії районної ради VІ скликання від 14 березня 2012 року №193; зобов`язати відповідача привести рішення від 14 березня 2012 року №193 у відповідність до вимог ст.ст.11, 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу та Методики оцінки об`єктів оренди, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786, від 10 серпня 1995 року №629.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.05.2015 року, позов задоволено частково; зобов`язано Каховську районну раду привести у відповідність до вимог ст.ст.11, 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, Методики оцінки об`єктів оренди, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786 та від 10 серпня 1995 року №629 рішення сесії Каховської районної ради від 14 березня 2012 року №193; в іншій частині позову відмовлено.

Тобто, як встановлено колегією суддів, Порядок передачі в оренду майна спільної власності територіальних громад Каховського району», затверджений рішенням ХІV сесії районної ради VІ скликання від 14 березня 2012 року №193 в судовому порядку протиправним визнано не було, як і не було скасовано, а лише зобов`язано привести нормативний акт у відповідність до вимог ст.ст.11, 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, Методики оцінки об`єктів оренди, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786 та від 10 серпня 1995 року №629.

Отже, на час укладення спірного договору оренди цей Порядок був чинним, його дія не була зупинена, та слугував, у відповідності до вимог п. 3.1. договору, зокрема, підставою для визначення суми орендної плати.

При цьому, колегія суддів зазначає, що скаржник, маючи намір укласти договір оренди з відповідачем 1, проявивши розумну обачність, мав можливість узгодити усі питання, пов`язані із таким укладанням, враховуючи те, що вказані вище судові рішення у справі №821/4556/13-а знаходяться у вільному доступі.

До того ж, позивач не був зобов`язаний підписувати наданий потенційним орендодавцем проект договору оренди, а Закон України "Про оренду державного та комунального майна" на час укладення спірного договору оренди передбачав право орендаря відмовити в укладені договору оренди при недотриманні потенційним орендодавцем тих чи інших вимог, встановлених цим же Законом.

Крім того, як визначено самим скаржником за текстом апеляційної скарги, визначені вказаними вище судовими рішеннями зміни до Порядку щодо визначення орендованого майна як нерухомого майна, дали б можливість останньому орендувати комунальне майно за 1 гривню. Але, вказане скаржником, не свідчить саме про недобросовісність дій орендодавця на момент укладення спірного договору, оскільки спірний договір оренди орендарем було підписано без зауважень та заперечень, та останній також був обізнаний із запропонованим йому розміром орендної плати за користування частиною майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи, у зв`язку із чим доводи скаржника не приймаються колегією суддів як спроможні.

Так, переглядаючи справу №923/634/21 в порядку апеляційного провадження в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що фактично доводи скаржника зводяться до незгоди із судовим рішенням суду першої інстанції у даній справі також і з огляду на те, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 31.03.2021 року у справі №923/1354/20 (суддя Литвинова В.В.), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 року, позовні вимоги керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області та Каховської районної ради Херсонської області задоволено; стягнуто з Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі відокремленого структурного підрозділу "Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного" заборгованість за договором оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної мережі, що перебуває у спільній власності територіальних громад Каховського району №45 від 01.08.2020 року у розмірі 45941 грн. 39 коп., з яких: 34240 грн. 41 коп. стягнуто на користь Зеленопідської сільської ради територіальної громади Херсонської області, 11700 грн. 98 коп. стягнуто на користь Каховської районної ради Херсонської області; розірвано договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної мережі, що перебуває у спільній власності територіальних громад Каховського району №45 від 01.08.2020 року, що укладений між Зеленопідською сільською радою територіальної громади Херсонської області та Таврійським державним агротехнологічним університетом імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу "Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнічного університету імені Дмитра Моторного"; зобов`язано Таврійський державний агротехнологічний університет імені Дмитра Моторного в особі відокремленого структурного підрозділу "Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного" повернути Зеленопідській сільській раді територіальної громади Херсонської області частину внутрішньогосподарської меліоративної зрошувальної мережі від насосної станції №Па КМК вартістю 361452 грн. 22 коп. за актом приймання-передачі.

Виходячи з вищевикладеного, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п. 1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 918/519/17.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі № 923/634/21 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного в особі Відокремленого структурного підрозділу «Новокаховський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного», м. Нова Каховка, Херсонської обл. на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі № 923/634/21 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2021 року у справі №923/634/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 29.11.2021 року.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
С.І. Колоколов