ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 року м.Дніпро Справа № 904/28/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО на рішення господарського суду Запорізької області від 17.05.2021 року (дата складання повного тексту 27.05.2021 року) у справі № 908/28/21 (суддя Боєва О.С.)

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (49038, м.Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 108)

до відповідача Акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20)

про стягнення 81 781,89 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.05.2021 року у справі № 908/28/21 позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО, код ЄДРПОУ 00130872 (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, (49038, м.Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 108) суму 78245,73 грн.- безпідставно набутих грошових коштів, суму 1569,20 грн. -3% річних, суму 1966,96 грн.- інфляційних втрат та суму 2270,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення мотивовано положеннями ст. ст. 536, 625, 1212, 1213 Цивільного кодексу України та доведеністю позивачем факту безпідставного утримання відповідачем грошових коштів в розмірі 78 245,73 грн., правом позивача на нарахування 3% річних та інфляційних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

Суд зазначив, що АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО неправомірно пред`явило для примусового виконання до органів державної виконавчої служби наказ господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/882/18 від 24.10.2018 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця загальної суми 270 120,70 грн., яка на той час вже була самостійно перерахована боржником стягувачу у повному обсязі за платіжним дорученням № 92 від 20.02.2019 року, внаслідок чого відбулось подвійне стягнення.

В подальшому під час примусового виконання судового рішення у справі № 904/882/18, в рахунок повернення надмірно стягнутих на користь АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО грошових коштів у розмірі 270120,70 грн., АТ Українська залізниця надало згоду на проведення зарахування зустрічних вимог на загальну суму 268 358,70 грн., внаслідок чого залишок надмірно стягнутих коштів склав 1762,00 грн.

Відповідачем не виконана вимога державного виконавця про повернення помилково стягнутої під час примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2020 року по справі №904/104/19 суми 76483,73 грн., на яку сторонами, в тому числі, було проведено зарахуванням зустрічних вимог.

Отже, на думку суду, позивачем вірно зазначено розмір безпідставно утримуваних відповідачем грошових коштів у загальному розмірі 78 245,73 грн. (1 762,00 грн. + 76 483,73 грн.), які належать до стягнення з відповідача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд при вирішенні спору керувався положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України. Однак, матеріали справи не містять доказів надіслання вимоги позивача про повернення сум, що є предметом позову. Тому підстави для стягнення як основних сум, так і 3% річних, інфляційних втрат, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 17.05.2021 року у справі №904/28/21 у повному обсязі та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи скаржника.

Зазначає, що:

- судом першої інстанції було вірно застосовано положення ч.1 ст. 251, ч.1 ст. 253 Цивільного кодексу України;

- з урахуванням того, що відповідачу було відомо про зарахування на його рахунки надмірно стягнутих з позивача коштів, відповідач не мав правових підстав для їх утримання, тому повинен був повернути безпідставно отримані грошові кошти позивачу не пізніше наступного дня після їх одержання (надходження на рахунок), не чекаючи вимоги позивача про повернення;

- АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО було направлено на примусове виконання до Печерського РВ ДВС м. Києва наказ суду від 10.04.2019 року по справі № 904/104/19 року про стягнення з АТ Українська залізниця залишку боргу у розмірі 13 055,93 грн., проте Печерським РВ ДВС м. Києва помилково було відкрито виконавче провадження не на залишок боргу у розмірі 13 055,93 грн., а на всю суму боргу згідно рішення суду;

- факти винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, винесення постанови про виправлення помилки у процесуальному документі (постанові про відкриття виконавчого провадження) та винесення вимоги державного виконавця із зобов`язанням повернути залишок надлишково перерахованої суми є загальновідомими і такими, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження (ВП № 61091816, ідентифікатор для доступу: 658БД9285Д9В);

- відповідач, усвідомлюючи, що на його рахунки надійшли неправомірно стягнуті кошти, проігнорував та не виконав вимогу державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва Коваль Л.І. від 17.06.2020 року, безпідставно отримані кошти не повернув.

Також позивач звертає увагу, що відповідач у тексті апеляційної скарги оскаржує судове рішення в частині стягнення 3% річних у розмірі 1569,20 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1966,96 грн., проте у прохальній частині просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 17.05.2021 року у справі №904/28/21 у повному обсязі. Обґрунтування підстав щодо скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі відповідачем взагалі не надано.

Позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу AT ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО, рішення господарського суду Запорізької області від 17.05.2021 року у справі №904/28/21 залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.08.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО на рішення господарського суду Запорізької області від 17.05.2021 року у справі № 908/28/21 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що рішенням окружного адміністративного суду міста Києва встановлено наступні обставини, що підтверджують доводи позивача:

26.09.2018 року господарським судом Дніпропетровської області по справі № 904/882/18 винесено рішення про стягнення з ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ Українська залізниця на користь АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО штрафу у розмірі 265087,46грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 5033,24грн. 24.10.2018 року видано наказ про примусове виконання рішення.

20.02.2019 року на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/882/18 від 26.09.2018 AT Українська залізниця перераховано на користь AT ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО заборгованість у розмірі 270120,70грн., що підтверджується платіжним доручення №92.

12.08.2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №59769876 на виконання судового наказу №904/882/18 від 24.10.2018 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця на користь Акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО штрафу у розмірі 265 087,46 грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 5 033,24 грн.

12.08.2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 27 012,07 грн. та 30.08.2019 року постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 301,00грн.

06.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження із зазначенням у мотивувальній частині постанови, що заборгованість, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачено.

Отже, AT Українська залізниця 20.02.2019 року добровільно, до відкриття виконавчого провадження (12.08.2019 року), виконано рішення суду в повному обсязі (а.с.32).

Відповідно до платіжної вимоги №59215434 від 06.06.2019 року AT ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО сплатило на користь Печерського РВ ДВС м. Києва на підставі ст. 1071 Цивільного кодексу України та ст.ст. 18, 52, 56 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому провадженні ВП 59215434 згідно наказу №910/12071/18 від 06.11.2018 року, виданого господарським судом м. Києва, 2 239,20 грн. (а.с.38).

Як зазначав позивач, враховуючи ситуацію, що склалася, AT ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО звернулося до АТ Українська залізниця з заявою про припинення зобов`язання зарахуванням б/н від 14.11.2019 року (а.с.36).

АТ Українська залізниця надало згоду на проведення зарахування зустрічних вимог на загальну суму 268 358,70 грн., внаслідок чого залишок надмірно стягнутих коштів на користь відповідача за вказаним вище виконавчим провадженням склав 1762,00 грн. (270 120,70 268 358,70) (а.с.37).

Також матеріалами справи підтверджується, а апелянтом не заперечуються наступні обставини:

АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО було направлено на примусове виконання до Печерського РВ ДВС м. Києва наказ господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2019 року по справі № 904/104/19 про стягнення з АТ Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця на користь АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО штрафу у розмірі 164 335,36 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 3 521,47 грн. (а.с.40 зворот).

29.01.2020 року державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Києва Коваль Л.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61091816 з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/104/19 від 10.04.2019 року про стягнення з АТ Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця на користь АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО штрафу у розмірі 164 335,36 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 3 521,47 грн. (а.с.40).

АТ Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця було направлено до Печерського РВ ДВС м. Києва заяву від 29.04.2020 року за вих. №НЮв-4/473 з проханням здійснити у виконавчому провадженні ВП № 61091816 стягнення коштів у розмірі 13055,93 грн., так як в результаті припинення однорідних вимог залишок заборгованості за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 року по справі № 904/104/19 становить 13 055,93 грн.(а.с.42).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2020 року по справі №904/104/19 було частково задоволено заяву ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця про визнання наказу у справі № 904/104/19 таким, що не підлягає виконанню. Визнано наказ господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2019 року у справі № 904/104/19 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 154 800,90 грн. (а.с.43-44).

17.06.2020 року державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Києва було винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі постанові про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2020 року ВП № 61091816. Внесено виправлення в частині зазначення суми стягнення, а саме зазначено: стягнути лише штраф у розмірі 13 055,93 грн. (а.с.44).

Державним виконавцем 17.06.2020 року пред`явлено до АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО вимогу по виконавчому провадженню № 61091816 у якій, зокрема, зазначено, що 26.03.2020 року державним виконавцем було підготовлено розпорядження про перерахування часткової суми заборгованості у розмірі 89539,66 грн., платіжне доручення № 9471 від 26.03.2020 року. У зв`язку з тим, що підлягала стягненню сума 13 055,93 грн., стягувача АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО було зобов`язано протягом трьох робочих днів з моменту отримання вимоги державного виконавця повернути залишок надлишково перерахованої суми, а саме: 76 483,73 грн., на рахунок боржника АТ Українська залізниця (а.с.45).

Позивач зазначив, а апелянт не спростовує, що АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО не було виконано вимогу державного виконавця про повернення на рахунок АТ Українська залізниця коштів у розмірі 76 483,73 грн. та не повернуто суму 1 762,00 грн. залишку неправомірно стягнутих коштів під час примусового виконання рішення у справі № 904/882/18, яка залишилась після зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1212 глави 83 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постановах Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц, від 14.04.2020 року у справі № 495/2442/16-ц висловлена наступна правова позиція:

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 Цивільного кодексу України важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Згідно з ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші (ст.177 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів поділяє доводи позивача, викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу, що відповідачу було відомо про зарахування на його рахунки надмірно стягнутих з позивача коштів, він не мав правових підстав для їх утримання, тому повинен був повернути безпідставно отримані грошові кошти позивачу не пізніше наступного дня після їх одержання (надходження на рахунок), не чекаючи вимоги позивача про повернення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.06.2021 року у справі № 910/9544/19 зазначено:

… За змістом статей 625, 1212 ЦК України положення статті 625 ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, а тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), якою Велика Палата Верховного Суду підтвердила аналогічний висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 15.04.2015 у справі № 910/2899/14 та у постанові від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15....

Cуд першої інстанції при вирішенні спору також зазначив правову позицію щодо застосування приписів ст.625 Цивільного кодексу України до вимог, що виникли внаслідок прострочення грошового зобов`язання за ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17.

Отже, доводи апелянта про те, що для вирішення питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд мав виходити з наявності вимоги про виконання грошового зобов`язання згідно ст.530 Цивільного кодексу України, є безпідставним.

З огляду на встановлений судом факт прострочення виконання грошового зобов`язання, початок якого слід обраховувати з дня, наступного за днем безпідставно отриманих відповідачем коштів, вимоги позивача в частині нарахування 3% річних та втрат від інфляції згідно ст.625 Цивільного кодексу України є правомірними.

На думку колегії суддів апелянт висновки оскаржуваного рішення не спростував. Апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає. Судові витрати за її розгляд покладаються на скаржника згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-287 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.05.2021 року у справі № 908/28/21 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.А.Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков