ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"30" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3632/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" про забезпечення позову за вх.№ 2-1424/21 від 29.11.2021р. у справі № 916/3632/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" (08131, Київська обл., Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 114, літ. „Е", корпус 4; )

До відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю „Магістраль Таєрс" (65012, м. Одеса, пров. Мукачівський, 4-А, кв. 18; ), Фізичної особи-підприємця Марініча Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Про солідарне стягнення 624056,96 грн.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариство з обмеженою відповідальністю „Магістраль Таєрс", Фізичної особи-підприємця Марініча Сергія Володимировича про солідарне стягнення боргу у розмірі 624056,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „Магістраль Таєрс" прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №МТС-РБТ-0610-2020 ( з відстроченням платежу) від 06.10.2020р. та направлено на солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Магістраль Таєрс" та Фізичної особи-підприємця Марініча Сергія Володимировича, як поручителя за Договором поруки №1 від 05.02.2021р. боргу - 423016,00 грн., пені - 77499,50 грн., штрафу - 84603,20грн. інфляційних збитків - 29187,41 грн. та 3% річних - 9750,85 грн.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, Товариством з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд накласти солідарно арешт на рахунки та все майно Товариства з обмеженою відповідальністю „Магістраль Таєрс" та Фізичної особи-підприємця Марініча Сергія Володимировича.

В обґрунтування поданої заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" було зазначено суду, що 06 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Магістраль Таєрс" та позивачем був укладений договір поставки №МТС-РБТ-0610-2020 з відстроченням платежу 06.10.2020р., відповідно до п.3.1.1 Договору поставки, перерахування грошової суми покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника

здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту проведення відвантаження.

Товариством з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" зафіксована прострочена дебіторська заборгованість за реалізацію товарів понад 14 денний термін станом на 19.11.2021р., на загальну суму 423016,00 грн., які до теперішнього часу не сплачено.

Також 05 лютого 2021 року було підписано трьохсторонній Договір поруки №1 Товариством з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП", Товариства з обмеженою відповідальністю „Магістраль Таєрс" та Фізичної особи-підприємця Марініча Сергія Володимировича, з якого вбачається що поручитель зобов`язується перед Товариством з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" відповідати за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" усіх його зобов`язань в повному обсязі, що виникли з договору поставки №МТС-РБТ-0610-2020 від 06.10.2020р.

В п.1.3. Договору поруки зазначено, що поручитель відповідає перед Товариством з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" у тому ж обсязі, що і Товариство з обмеженою відповідальністю „Магістраль Таєрс" у тому числі: за повернення основної суми боргу, за відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених Договором та пунктом 1.4. Договору зазначено, що відповідальність поручителя та відповідача є солідарною.

Також позивачем було зазначено суду, що Марініч Сергій Володимирович знаходиться в реєстрі боржників, а у Товариства з обмеженою відповідальністю „Магістраль Таєрс" є судові рішення про стягнення заборгованості на суму яка перевищує суму заборгованості, справи №916/1800/21; №916/2343/21; 916/219/21; 916/1874/20.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" про забезпечення позову за вх.№ 2-1424/21 від 29.11.2021р. у справі № 916/3632/21 , суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16).

Отже, у розумінні зазначених положень, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано позитивне вирішення питання про забезпечення позову. Таким чином, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Між тим, на переконання суду, у заяві позивача про забезпечення позову відсутні посилання на наявність будь-яких доказів задля встановлення обставин, з якими позивачем пов`язується необхідність застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, господарський суд зазначає, що така підстава, як факт ухилення відповідачів від виконання зобов`язань за укладеними договорами, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов`язань відповідачами ще потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

За викладених обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№ 2-1424/21 від 29.11.2021р. у справі № 916/3632/21.

Керуючись ст.ст.136-140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „РБТ-ГРУП" у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх. № 2-1424/21 від 29.11.2021р. у справі № 916/3632/21.

Ухвала набирає чинності 30.11.2021р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Суддя Т.Г. Д`яченко