ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2021 р. Справа№ 910/4023/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Куксова В.В.

Тищенко А.І.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 12.10.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 (суддя Лиськов М.О., повний текст рішення складено та підписано 16.06.2021 року)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості"

про стягнення 266 555,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» (далі-відповідач) про стягнення 266 555,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу № 2523/18-ТЕ-41 від 03.10.2018 року в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пені у сумі 81 520,65 грн; три проценти річних у сумі 35 931,71 грн; інфляційні втрати у сумі 36 617,67 грн., збитки в сумі 30 964,33 грн та 3 998,33 грн сплаченого судового збору.

Вказане рішення мотивоване наступним:

- судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором постачання природного газу № 2031/1718-ЕЕ від 11.06.2018 належним чином, поставивши відповідачу природний газ, однак в порушення умов вказаного договору, відповідач розрахунки за поставлений природний газ здійснював з порушенням строків, передбачених п. 6.1 Договору;

- заявлені до стягнення суми пені, 3% річних, інфляційних втрат є арифметично правильними та відповідно обґрунтованими;

- враховуючи перевищення замовлених обсягів використання газу Відповідачем, Позивачем було проведено розрахунок завданих збитків відповідно до умов Договору, розмір яких складає 30 964,33 грн, що підлягають стягненню за висновком суду з огляду на те, що доказів їх відшкодування Відповідачем на користь Позивача суду не надано;

- водночас, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та наявність підстав для зменшення розміру пені на 50% до 81 520,65 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 81 520,65 грн та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення пені в розмірі 81 520,65 грн задовольнити.

Скаржник не погоджується з оскаржуваним рішенням щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення неустойки, вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема ст.549, 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та процесуального права, зокрема ст.ст.236, 238 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника з висновком суду про зменшення розміру заявленої до стягнення пені.

28.07.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів передані на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Станік С.Р., Хрипун О.О.

Суддя Станік С.Р. 02.08.2021 перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 залишено без руху. Надано Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» строк тривалістю десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, а саме, для подання договору про надання правової допомоги.

19.08.2021 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано: договір про надання правової допомоги.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2021 у зв`язку перебуванням суддів Станіка С.Р., Хрипуна О.О. у відпустці, які не є головуючими суддями (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/4023/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2021 для розгляду справи №910/4023/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Куксов В.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 у справі №910/4023/21 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі.

Поновлено Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.10.2021 року.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та строки на їх подання.

Також не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 в частині стягнення збитків в сумі 30 964,33 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пеню у сумі 81 520,65 грн, інфляційних втрат у сумі 36 617,67, 3% річних у сумі 35 931,71 грн та 3 998,33 грн судового збору.

Апелянт вважає оскаржуване рішення ухваленим з неповним з`ясуванням усіх фактичних обставин справи, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та необґрунтованим.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника з висновками суду про стягнення з відповідача збитків за недобір газу та несвоєчасне коригування обсягів поставок в сумі 30 964,33 грн.

28.07.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів передані на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Станік С.Р., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 залишити без руху та надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості" строк тривалістю десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

20.08.2021 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 у справі №910/4023/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» для спільного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 та призначено справу до розгляду на раніше визначену дату 12.10.2021.

04.10.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» надійшли письмові пояснення, у яких заявник просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.

11.10.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості», у якому наведено заперечення проти доводів вказаної апеляційної скарги, яку заявник просить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зокрема, позивач наголошує на доведеності позовних вимог про стягнення збитків, оскільки на його переконання в діях відповідача в контексті спірних правовідносин сторін наявний саме склад цивільного правопорушення, що в розумінні вимог законодавства є підставою для відшкодування саме збитків і їх розмір документально обґрунтований і підтверджений позивачем належними засобами доказування, а право на отримання збитків наявне у позивача як в силу умов договору, так і приписів законодавства.

11.10.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшли письмові пояснення, у яких позивач наводить свої заперечення проти тверджень відповідача у викладених ним письмових поясненнях, зокрема щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положення ст.6 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

11.10.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, в якому позивач зазначив, що підтримує свою апеляційну скаргу в повному обсязі, водночас апеляційну скаргу відповідача просить залишити без задоволення, а розгляд справи просить проводити за відсутності представника АТ «НАК «Нафтогаз України».

В судове засідання 12.10.2021 з`явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, водночас судом враховано подане ним клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Присутній представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу та відповідно просив її задовольнити, проти апеляційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз України» заперечив.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. УПРАВЛІННЯ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЯ НЕРУХОМОСТІ» (надалі - Відповідач) 03.10.2018 року укладено договір № 2523/18-ТЕ-41 постачання природного газу (далі - Договір), за умовами якого:

- природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва електричної енергії ( п. 1.2. Договору);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 5.1. Договору);

- у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 5.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 7.2. Договору);

- Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В подальшому між сторонами укладались додаткові угоди до цього договору, якими сторони погоджували ціну, об`єм природного газу, а також продовжували дію договору.

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 3 346 978,71 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (відповідно до переліку, що наведений у позовні заяві), які підписані сторонами та скріплені печатками підприємств та наявні в матеріалах справи.

Позивач стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» за поставлений природний газ здійснювало оплату з порушенням п. 5.1. Договору постачання газу, що останнім не заперечується.

У зв`язку з вказаним, враховуючи несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, позивачем нараховано 163 041,30 грн пені, 35 931,71 грн 3 % річних, 36 617,67 грн інфляційних втрат та збитки в сумі 30 964,33 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено Договір постачання природного газу № 2031/1718-ЕЕ від 11.06.2018, відповідно до якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, згідно з п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за Договором постачання природного газу № 2031/1718-ЕЕ від 11.06.2018 належним чином, поставивши відповідачу природний газ, однак в порушення умов вказаного договору, відповідач розрахунки за поставлений природний газ здійснював з порушенням строків, передбачених п. 6.1 Договору.

Разом з тим, відповідач зазначає, що прострочення виконання зобов`язань за Договором відбувалось не з його вини, оскільки він здійснює оплату за рахунок коштів, що надходять на рахунок із спеціальним режимом використання.

Щодо стягнення заявлених позивачем пені, 3% річних, інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Водночас, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судовою колегією перевірено надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення сум пені, 3% річних, інфляційних втрат та встановлено, що вони є арифметично правильними та обґрунтованими, про що правильно вказав також суд першої інстанції та що сторонами на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не заперечується.

Щодо заявлених позивачем збитків у розмірі 30 964,33 грн колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.13 Договору (у редакції Додаткової угоди №4 від 22.11.2018) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на

відповідний період (зазначений в п.2.1 цього Договору), Споживач зобов`язаний відшкодувати Постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 цього Договору.

У пункті 5.7 Договору (у редакції Додаткової угоди №4 від 28.11.2018) визначено, що відшкодування Постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору здійснюється наступним чином:

- Постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 Договору.

- Постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом надає Споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків.

- Споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензії зобов`язаний відшкодувати Постачальнику вартість збитків на рахунок визначений в акті-претензії.

Враховуючи перевищення замовлених обсягів використання газу Відповідачем, Позивачем було проведено розрахунок завданих збитків відповідно до умов Договору, розмір яких складає 30 964,33 грн.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, доказів відшкодування Відповідачем на користь Позивача заявлених до стягнення збитків суду не надано.

У зв`язку з вказаним, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 30 964,33 грн збитків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Судом апеляційної інстанції враховано, що доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» зводяться до незгоди з такими висновками суду першої інстанції про стягнення з нього збитків за недобір газу та несвоєчасне коригування обсягів поставок в сумі 30 964,33 грн.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, з огляду на заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» у його апеляційній скарзі щодо вказаних висновків суду про наявність підстав для стягнення збитків наголошує, що стягнення збитків передбачено сторонами в укладеному між ними договорі (п. 5.7), який в силу приписів статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За таких обставин, судова колегія визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про стягнення з Відповідача на користь Позивача відповідно до вимог ст. 623 ЦК України 30 964,33 грн. збитків.

Щодо зменшення розміру пені на 50% суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В межах розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 50%.

Суд першої інстанції, оцінивши інтереси обох сторін та суспільно-економічне значення діяльності відповідача, ступінь виконання зобов`язання, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та наявність підстав для зменшення розміру пені на 50% до 81 520,65 грн.

З вказаним висновком не погоджується Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», наголошуючи у своїй апеляційній скарзі на тому, що судом не досліджено усіх істотних обставин справи, зокрема при зменшенні розміру пені не враховано інтереси позивача.

Колегія суддів, беручи до уваги межі доводів та вимог апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 26.03.2019 у справі № 913/284/18,від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 25.02.2020 у справі № 903/322/19, від 07.04.2020 у справі № 904/1936/19.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про зменшення розміру пені, врахував:

- ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором (повну сплату вартості поставленого природного газу);

- те, що природний газ, який постачався за договором, використовувався відповідачем для надання житлово-комунальних послуг споживачам;

- прострочки в оплаті поставленого природного газу виникли у зв`язку із несвоєчасною оплатою кінцевими споживачами послуг відповідача та скрутний фінансовий стан товариства, про що свідчать фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва;

- також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Зазначена вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

З огляду на викладені обставини в сукупності суд першої інстанції, користуючись правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України та дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, обґрунтовано зменшив розмір заявленої до стягнення пені за клопотанням відповідача на 50%.

Колегія суддів відзначає, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені місцевим господарським судом було дотримано принципу збалансованості інтересів сторін.

Крім того, апеляційний господарський суд наголошує, що апелянт, заперечуючи проти зменшення розміру пені, не надає доказів завдання збитків, спричинених несвоєчасною оплатою відповідачем поставленого позивачем природного газу за Договором.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Законом визнання розміру, до якого штрафні санкції підлягають зменшенню, віднесено на розсуд суду. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при оцінці таких доводів було взято до уваги добросовісну поведінку відповідача (відповідач заборгованість перед позивачем за спожитий газ погасив у повному обсязі), фінансовий стан обох сторін, а також те, що позивачем як під час вирішення спору у даній справі в суді першої інстанції, так і на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не надано доказів суду понесення ним збитків або того, що невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами через несвоєчасність оплати відповідачем вартості поставленого природного газу або погіршення матеріального стану товариства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору.

Одночасно, апеляційний суд відзначає, що мінімальний розмір збитків, який міг понести позивач, компенсується за рахунок стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань. (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі №922/3613/18).

Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було неправомірно зменшено розмір штрафних санкцій відповідно до положення частини першої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України.

Суд звертає увагу, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Підсумовуючи наведене, судова колегія визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо можливості зменшення розміру пені на 50%, врахувавши при цьому інтереси обох сторін.

Так, пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що скаржниками у своїх апеляційних скаргах вищенаведені висновки суду першої інстанції у відповідних оскаржуваних частинах не спростовано.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду 01.09.2021 дія оскаржуваного рішення була зупинена з огляду на приписи ч. 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України, і за наслідками апеляційного розгляду оскаржуване рішення залишено в силі, а тому його дія підлягає поновленню.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг у зв`язку з відмовою в їх задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянтів.

керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/4023/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на апелянтів.

4. Матеріали справи № 910/4023/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.11.2021 після виходу суддів з відпустки та лікарняного.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді В.В. Куксов

А.І. Тищенко