РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2021Справа № 910/15318/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРДВЕСТТРАНС»

до Приватного підприємства «ДРАЙВ-Т»

про стягнення 6 386,46 доларів США

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОРДВЕСТТРАНС» (далі - позивач, ТОВ «НОРДВЕСТТРАНС») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «ДРАЙВ-Т» (далі - відповідач, ПП «ДРАЙВ-Т») про стягнення 6 386,46 доларів США заборгованості за Рамковим договором транспортної експедиції № 28 від 01.11.2018, з яких: 6 111,00 доларів США основного боргу, 275,46 доларів США 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем умов рамкового договору в частині оплати наданих позивачем послуг згідно заявок № 4288 від 04.12.2019, № 4299 від 23.12.2019, № 4308 від 21.01.2020, № 4321 від 12.02.2020, № 4367 від 22.04.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 позовну заяву ТОВ «НОРДВЕСТТРАНС» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

11.10.2021 через відділ діловодства надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, направлена до суду засобами поштового зв`язку.

У зв`язку із перебуванням судді Гумеги О.В. у відпустці у період з 11.10.2021 по 21.10.2021, розгляд питання щодо прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі здійснювався у перший робочий день - 22.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРДВЕСТТРАНС» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15318/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/15318/21.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 про відкриття провадження у справі № 910/115318/21.

01.11.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 про відкриття провадження у справі № 910/15318/21.

01.11.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про надання доказів на підтвердження витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, заяву про усунення недоліків позовної заяв, заяву позивача, подану 01.11.2021 через відділ діловодства суду, заяву про надання доказів на підтвердження витрат, пов?язаних з розглядом справи та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

01.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОРДВЕСТТРАНС» (перевізник, позивач) та Приватним підприємством «ДРАЙВ-Т» (клієнт, відповідач) був укладений Рамковий договір транспортної експедиції № 28 (далі - Договір або Договір № 28 від 01.11.2018), пунктом 1.1 якого визначено, що Договір регулює відносини сторін при виконанні перевізником заявок клієнта щодо виконання або організації послуг, пов?язаних з перевезенням вантажів на умовах, погоджених сторонами в цих заявках (далі - заявки).

Пунктом 2.1.1 Договору визначено, що перевізник зобов?язаний організувати транспортно-експедиторське обслуговування вантажів клієнта та послуги, пов?язані з перевезенням вантажів на умовах, погоджених в заявці.

Згідно пункту 2.2.2 Договору клієнт зобов?язаний оплатити послуги перевізника відповідно до умов, передбачених Договором та заявкою.

Відповідно до п. 3.2 Договору клієнт зобов?язується компенсувати перевізнику витрати, які він поніс у зв?язку з наданням послуг за Договором при умові їх попереднього погодження з клієнтом і підтвердження їх надання належною документацією.

Оплата послуг перевізника здійснюється на підставі рахунку, який виставляє перевізник у два етапи:

- передоплата сплачується при отриманні скану рахунку;

- решта після того, як послуга надана, при умові отримання клієнтом оригіналів рахунку, акту виконаних робіт (наданих послуг), накладної з відмітками про приймання вантажу вантажоодержувачем та зазначених у п. 2.1.6 документів, довідки про резидентство у строк, погоджений в заявках (п. 3.3 Договору).

Пунктом 3.4 Договору сторони погодили, що перевізник виставляє клієнту рахунки за надані послуги в дол. США, згідно тарифам, погоджених у заявках. Всі платежі по Договору проводяться банківським переказом (п. 3.5 Договору) Всі платежі по Договору проводяться у доларах (п. 3.6 Договору).

Договір вступає в дію з моменту підписання сторонами і діє до 30.10.2019. В разі, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення строку дії Договору не повідомить іншу сторону про своє бажання розірвати Договір, він пролонгується на 5 років. Будь-яка зі сторін має право розірвати Договір в односторонньому порядку, повідомивши про це іншу сторону за 1 місяць до ймовірної дати розірвання. В таких випадках взаємна заборгованість повинна бути погашена, а зобов?язання, прийняті сторонами, виконаними.

Даний спір виник між сторонами на підставі заявок на перевезення, поданих у межах строку дії Договору № 28 від 01.11.2018.

Пунктом 4.3 Договору сторони погодили, що в тій частині, яка не врегульована Договором, Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань відповідно до законодавства України.

Згідно 5.1 Договору до подання будь-якою стороною позову іншій стороні обов`язково необхідно пред`явити претензію в письмовій формі. При неможливості досягнути домовленості спір передається на розгляд суду міста Києва (Україна) (п. 5.2 Договору).

Пунктом 5.3 Договору сторони погодили, що спір має розглядатись у відповідності із законодавством України.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Згідно абз. 1 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно абз. 2 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як було вказано вище, даний спір виник між сторонами на підставі заявок на перевезення, поданих у межах строку дії Договору, а саме заявок № 4288 від 04.12.2019, № 4299 від 23.12.2019, № 4308 від 21.01.2020, № 4321 від 12.02.2020, № 4367 від 22.04.2020, за умовами яких відповідач звернувся до позивача щодо організації та виконання міжнародного перевезення вантажу вантажним автомобільним транспортом за маршрутом, вказаним у заявках, умови яких позивач прийняв і перевезення виконати зобов`язався.

Підписанням заявок сторони обумовили усі істотні умови перевезення, в тому числі погодили, скільки складає вартість послуг позивача (пункт 12) та погодили умови оплати (пункт 13): 1) 50% після митного оформлення автомобіля, перерахунок в дол. США за безготівковим комерційним курсом купівлі в банку Приват Банк; 2) 50% по безготівковому розрахунку протягом 10-15 банківських днів по оригіналам повного пакету документів (СМR, товарних накладних, рахунку, актів виконаних робіт, довідки про резидентство оригінальної), перерахунок в дол. США по безготівковому комерційному курсу придбання в банку Приват Банк на момент оплати.

По заявці № 4288 від 04.12.2019 судом встановлено наступне:

- на підставі і на виконання умов даної заяви 19.12.2019 позивачем було складено на ім?я відповідача рахунок-протокол № 178 на суму 4700 дол. США;

- на виконання умов заявки позивач надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги з виконання міжнародного перевезення, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR № 55 від 13.12.2019;

- відповідач у період з 21.01.2020 по 11.03.2020 перерахував позивачу в загальному розмірі 4510 дол. США в оплату послуг за заявкою, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про отримання грошових переказів на рахунок позивача та банківськими виписками по рахунку позивача за 21.01.2020, 12.02.2020 та 11.03.2020;

- після отримання передбачених п. 3.3 Договору документів по цій заявці для оплати, відповідач, не повернувши позивачу підписаний акт виконаних робіт № 178 від 19.12.2019, здійснив часткову оплату послуг за заявкою: 1) в сумі 1550 дол. США, що підтверджується випискою банку позивача за 21.01.2020; 2) 2100 дол. США, що підтверджується випискою банку позивача за 12.02.2020; 3) 860 дол. США, що підтверджується випискою банку позивача за 11.03.2020, згідно якої відповідач перерахував позивачу 1318 дол. США, з яких 860 дол. США в оплату рахунку по даній заявці;

- оскільки інших оплат по даній заявці не надходило (матеріали справи не містять доказів протилежного), утворилась заборгованість в розмірі 190 дол. США.

По заявці № 4299 від 23.12.2019 судом встановлено наступне:

- на підставі і на виконання умов даної заяви 03.01.2020 позивачем було складено на ім?я відповідача рахунок-протокол № 184 на суму 500 дол. США;

- на виконання умов заявки позивач надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги з виконання міжнародного перевезення, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR № 18 від 28.12.2019;

- відповідач 11.03.2020 перерахував позивачу 458 дол. США в оплату послуг за заявкою, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанцією про отримання грошових переказів на рахунок позивача та банківською випискою по рахунку позивача за 11.03.2020;

- після отримання передбачених п. 3.3 Договору документів по цій заявці для оплати, відповідач, не повернувши позивачу підписаний акт виконаних робіт № 184 від 03.01.2020, здійснив часткову оплату послуг за заявкою в сумі 458 дол. США, що підтверджується випискою банку позивача за 11.03.2020, згідно якої відповідач перерахував позивачу 1318 дол. США, з яких 458 дол. США в оплату рахунку по даній заявці;

- оскільки інших оплат по даній заявці не надходило (матеріали справи не містять доказів протилежного), утворилась заборгованість в розмірі 42 дол. США.

По заявці № 4308 від 21.01.2020 судом встановлено наступне:

- на підставі і на виконання умов даної заяви 04.02.2020 позивачем було складено на ім?я відповідача рахунок № 10 на суму 4300 дол. США;

- на виконання умов заявки позивач надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги з виконання міжнародного перевезення, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR № 58 від 31.01.2020;

- відповідач 06.02.2020 перерахував позивачу 1550 дол. США в оплату послуг за заявкою, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанцією про отримання грошових переказів на рахунок позивача та банківською випискою по рахунку позивача за 06.02.2020;

- після отримання передбачених п. 3.3 Договору документів по цій заявці для оплати, відповідач, не повернувши позивачу підписаний акт виконаних робіт № 10 від 10.02.2020, здійснив часткову оплату послуг за заявкою в сумі 1550 дол. США, що підтверджується випискою банку позивача за 06.02.2020;

- оскільки інших оплат по даній заявці не надходило (матеріали справи не містять доказів протилежного), утворилась заборгованість в розмірі 2750 дол. США.

По заявці № 4321 від 12.02.2020 судом встановлено наступне:

- на підставі і на виконання умов даної заяви 26.02.2020 позивачем було складено на ім?я відповідача рахунок № 15 на суму 4300 дол. США;

- на виконання умов заявки позивач надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги з виконання міжнародного перевезення, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними СМR № 24/02 від 25.02.2020 та № 61 від 26.02.2020;

- відповідач 06.04.2020 перерахував позивачу 1913 дол. США в оплату послуг за заявкою, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанцією про отримання грошових переказів на рахунок позивача та банківською випискою по рахунку позивача за 06.04.2020;

- після отримання передбачених п. 3.3 Договору документів по цій заявці для оплати, відповідач, не повернувши позивачу підписаний акт виконаних робіт № 15 від 11.03.2020, здійснив часткову оплату послуг за заявкою в сумі 1913 дол. США, що підтверджується випискою банку позивача за 06.04.2020;

- оскільки інших оплат по даній заявці не надходило (матеріали справи не містять доказів протилежного), утворилась заборгованість в розмірі 2387 дол. США.

По заявці № 4367 від 22.04.2020 судом встановлено наступне:

- на підставі і на виконання умов даної заяви 24.04.2020 позивачем було складено на ім?я відповідача рахунок на передоплату № 50 на суму 2075 дол. США та рахунок № 50 на суму 742 дол. США;

- на виконання умов заявки позивач надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги з виконання міжнародного перевезення, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними СМR № 1, № 2, № 3 від 30.04.2020 та № 64, № 65, № 66 від 05.05.2020;

- відповідач 15.05.2020 перерахував позивачу 2075 дол. США в оплату послуг за заявкою, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанцією про отримання грошових переказів на рахунок позивача та банківською випискою по рахунку позивача за 15.05.2020;

- після отримання передбачених п. 3.3 Договору документів по цій заявці для оплати, відповідач, не повернувши позивачу підписаний акти виконаних робіт № 50 від 15.05.2020, здійснив часткову оплату послуг за заявкою в сумі 1913 дол. США, що підтверджується випискою банку позивача за 15.05.2020;

- оскільки інших оплат по даній заявці не надходило (матеріали справи не містять доказів протилежного), утворилась заборгованість в розмірі 742 дол. США.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані експедиційні послуги на підставі заявок № 4288 від 04.12.2019, № 4299 від 23.12.2019, № 4308 від 21.01.2020, № 4321 від 12.02.2020, № 4367 від 22.04.2020 становить 6111 дол. США (190 дол. США + 42 дол. США + 2750 дол. США + 2387 дол. США + 742 дол. США = 6111 дол. США).

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 63 від 10.11.2020, відповідно до якої просив останнього сплатити заборгованість в розмірі 6111 дол. США та повернути оригінали документів. Факт отримання відповідачем вказаної претензії підтверджується наявною в матеріалах справи поштовою квитанцією БелПошти.

Відповідач відповіді на претензію № 63 від 10.11.2020 не надав, заборгованість не сплатив, однак, направив на адресу позивача гарантійний лист № 14 від 21.01.2021, згідно якого визнав заборгованість перед позивачем в сумі 6111 дол. США та гарантував сплату рахунків № 178 від 19.12.2019 на суму 190 дол. США, № 184 від 03.01.2020 на суму 42 дол. США, № 10 від 04.02.2020 на суму 2750 дол. США, № 15 від 20.02.2020 на суму 2387 дол. США та № 50 від 24.04.2020 на суму 742 дол. США у строк до 31.03.2023.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, факт укладення з позивачем у межах Договору вказаних заявок і виконання позивачем по них перевезень належним чином та у повному обсязі не заперечив, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Отже, заборгованість відповідача в сумі 6111 дол. США, яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, позивачем належним чином доведена, документально підтверджена і відповідачем не спростована.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 6111 дол. США заборгованості за надані послуги (основний борг) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних в сумі 275,46 дол. США.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку заявленої до стягнення суми 3% річних в розмірі 275,46 дол. США, виходячи з встановлених періодів, з яких відповідач є таким, що прострочив, та з урахуванням визначених позивачем у розрахунку періодів нарахування, суд дійшов висновку, що сума 3% річних, розрахована позивачем, не суперечить нормам чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню повністю в сумі 275,46 дол. США.

При цьому, судом врахована правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 по справі № 373/2054/16-ц, згідно з якою передбачене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем до заяви про надання доказів на підтвердження витрат, пов?язаних з розглядом справи, додано уточнений попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 96 дол. США, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 400 дол. США та витрат, пов?язаних із залученням перекладачів у розмірі 368 дол. США.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 96 дол. США покладається на відповідача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, позивачем було подано Договір № 17/2021 від 16.08.2021 про надання правової допомоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОРДВЕСТТРАНС» (клієнт, позивач) та адвокатом Ярошевичем Максимом Івановичем (адвокат), рахунок на оплату наданих юридичних послуг № 1 від 15.09.2021 до Договору № 17/2021 від 16.08.2021 про надання правової допомоги на суму 400 дол. США, акт прийому-передачі наданих юридичних послуг № 1 від 15.09.2021 до Договору № 17/2021 від 16.08.2021 про надання правової допомоги на суму 400 дол. США, платіжне доручення № 182 від 15.09.2021 на суму 400 дол. США.

На підтвердження понесених витрат, пов?язаних із залученням перекладачів, позивачем було подано Договір на послуги письмового перекладу № 10.04 від 04.10.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОРДВЕСТТРАНС» (замовник, позивач) та Приватним підприємством «НьюСтрім-Центр» (виконавець), рахунок на оплату послуг перекладу № 1 від 04.10.2021 до Договору на послуги письмового перекладу № 10.04 від 04.10.2021 на суму 368 дол. США, акт прийому-передачі послуг від 04.10.2021 до рахунку на оплату послуг на оплату послуг перекладу № 1 від 04.10.2021 до Договору на послуги письмового перекладу № 10.04 від 04.10.2021 на суму 368 дол. США, платіжне доручення № 186 від 05.10.2021 на суму 368 дол. США, довідку Приватного підприємства «НьюСтрім-Центр» про зарахування грошових коштів в розмірі 368 дол. США.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що вони містять докази на підтвердження обсягу наданих послуг з надання правової допомоги та обсягу наданих послуг перекладу, докази надання таких послуг, а також докази на підтвердження їх вартості.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 400 дол. США та витрат позивача, пов?язаних із залученням перекладачів, в розмірі 368 дол. США.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ДРАЙВ-Т» (Україна, 03680, місто Київ, вулиця Якутська, будинок 7; ідентифікаційний код 34585699) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРДВЕСТТРАНС» (Республіка Білорусь, 220053, м. Мінськ, вул. Пригородня, буд. 20, каб. 3; ідентифікаційний номер 101208897) 6111 дол. США (шість тисяч сто одинадцять доларів США) основного боргу, 275,46 дол. США (двісті сімдесят п`ять доларів США 46 центів) 3% річних, 96 (дев`яносто шість доларів США) судового збору, 400 дол. США (чотириста доларів США) витрат на професійну правничу допомогу, 368 дол. США (триста шістдесят вісім доларів США) витрат, пов?язаних із залученням перекладачів.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 07.12.2021.

Суддя Гумега О.В.