ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

01 грудня 2021 року м. ХарківСправа № 922/4650/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву ТОВ "АЛЬФА-СТАЛЬ" (вх. №28313 від 30.11.2021) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-СТАЛЬ" (65005, м. Одеса, вул. Василя Стуса, 2Б, )
до Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, )
про стягнення 11 861 594,11 грн

ВСТАНОВИВ:

26.11.2021 до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-СТАЛЬ" (позивач) до Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (відповідач) в якій позивач просить суд:

- зобов`язати АТ Завод Електроважмаш виконати вимоги ч.2 ст. 82 ЗУ Про акціонерні товариства шляхом повного та негайного перерахування на рахунок ТОВ Альфа-Сталь 10 731 931,72 грн. боргу за договорами поставки;

- стягнути з АТ Завод Електроважмаш 431 500,23 грн пені, 70 419,78 грн 1% річних, 627 742,38 грн інфляційних.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем договорів поставки №238-16/144-ВК від 14.06.2018, №238/04-252-ВК від 02.10.2018 та № 238/04-344-ВК від 12.12.2018.

Судові витрати по сплаті судового збору просить також стягнути з відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2021, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

30.11.2021 позивачем подано до суду заяву (вх. №28313) про забезпечення позову в якій він просить суд застосувати до АТ Завод Електроважмаш заходи забезпечення позову, а саме:

1. Заборонити комісії з припинення Акціонерного товариства ЗАВОД ЕЛЕКТРОВАЖМАШ та іншим (в тому числі вищим) органам управління підприємства вчинення будь-яких дій спрямованих на здійснення процедури припинення АТ Завод Електроважмаш шляхом його приєднання до АТ "Українські енергетичні машини".

2. Накласти арешт на майно та грошові кошти АТ Завод Електроважмаш, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи інших в осіб, в межах суми позовних вимог.

3. Заборонити АТ Завод Електроважмаш вчиняти будь-які дії спрямовані на здійснення процедури припинення АТ Завод Електроважмаш шляхом його приєднання до АТ "Українські енергетичні машини".

4. Заборонити будь-яким органам Державної реєстрації внесення до Державного реєстру Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яких записів, щодо ліквідації чи припинення АТ Завод Електроважмаш.

Вказана заява обґрунтована тим, що відповідач ухиляється від вчинення дій, направлених на виконання грошових зобов`язань перед позивачем. На переконання заявника, необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування заходів забезпечення позову, з огляду на дії відповідача щодо його припинення, призведе до неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання рішення про стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

В даному випадку, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що у заявника наявні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, оскільки, як зазначає позивач, відповідач ухиляється від вчинення дій, направлених на виконання грошових зобов`язань перед ним.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову суд не надає правову оцінку правовідносинам сторін по суті, проте співвідносить доводи заявника та надані ним матеріали.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Разом з цим, виходячи із чіткої й усталеної практики ЄСПЛ про те, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40), та те, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66), суд вважає за необхідне не обмежуватися застосуванням однієї конкретної визначеної норми права у спірних правовідносинах із даної справи, а вважає за необхідне застосувати до даних спірних правовідносин наведену практику ЄСПЛ як джерело права, як це передбачено статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 року у справі № 904/4900/18.

За змістом норм Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Так, судом встановлено, що позивач звернувся з позовом про зобов`язання відповідача виконати зобов`язання за договорами поставки №238-16/144-ВК від 14.06.2018, №238/04-252-ВК від 02.10.2018 та № 238/04-344-ВК від 12.12.2018, розмір позовних вимог складає 10 731 931,72 грн.

На вимоги позивача про погашення заборгованості відповідач не надав відповідей.

З відомостей ЄДРПОУ вбачається, що відповідач знаходиться в стані припинення шляхом реорганізації з 17.09.2019.

За таких обставин, дослідивши надані суду докази в цілому, характер та зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково в частині накладення арешту на грошові кошти АТ "Завод "Електроважмаш" та заборони відповідачу здійснювати дії на припинення, а органам реєстрації вносити відомості щодо такого припинення, оскільки заявником наведені обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів, а заходи забезпечення позову нерозривно пов`язані з предметом позову та спрямовані на запобігання можливим негативним наслідкам.

Стосовно вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної ним у постановах від 15.01.2019 року у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 року у справі № 911/527/119 при застосуванні такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, арешт майна має стосуватись того майна, яке належить до предмета спору.

Щодо вимог заявника стосовно заборони комісії з припинення Акціонерного товариства ЗАВОД ЕЛЕКТРОВАЖМАШ та іншим (в тому числі вищим) органам управління підприємства вчинення будь-яких дій спрямованих на здійснення процедури припинення АТ Завод Електроважмаш шляхом його приєднання до АТ "Українські енергетичні машини", суд зазначає, що в даному випадку, не вбачається зв`язку між вказаними в заяві заходами забезпечення позову та предметом позовної вимоги, оскільки проведення процедури приєднання АТ ЗАВОД ЕЛЕКТРОВАЖМАШ до АТ "Українські енергетичні машини" не належить до предмету спору у справі №922/4650/21.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи положення ст. 141 ГПК України, констатує відсутність на час прийняття цієї ухвали відомостей, достатніх для припущення про ймовірність виникнення збитків осіб щодо яких вживаються заходи, та не вбачає необхідності щодо вжиття зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. ст. 74, 77, 78, 79, 136, 137, 140, 141, 144, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ТОВ "АЛЬФА-СТАЛЬ" про забезпечення позову вх. №28313 від 01.12.2021 частково.

До вирішення спору по суті:

Накласти арешт на грошові кошти Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, ) в межах суми позовних вимог в розмірі 11 861 594,11 грн.

Заборонити Акціонерному товариству "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, ) вчиняти будь-які дії спрямовані на здійснення процедури припинення Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" ().

Заборонити будь-яким органам Державної реєстрації внесення до Державного реєстру Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яких записів, щодо ліквідації чи припинення Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, ).

В задоволенні решти заяви відмовити.

Дана ухвала відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, який набирає чинності з моменту його прийняття, тобто з 01.12.2021 року і підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років, тобто до 02.12.2024 року.

Стягувачем за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-СТАЛЬ" (65005, м. Одеса, вул. Василя Стуса, 2Б, ).

Боржником за цією ухвалою є Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, ).

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення - 01.12.2021.

Ухвалу підписано 01.12.2021 року.

Суддя С.А. Прохоров

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.