РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2021Справа № 910/12463/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаційно-геодезичний центр" (вул. Балакірєва 23А к1, Харків, )

до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, Київ, 01032, )

про стягнення 613 595, 44 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаційно-геодезичний центр" (далі - позивач) до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про стягнення 613 595, 44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором поставки №53-122-01-20-10133 від 09.11.2020 відповідач в обумовлений строк не розрахувався з позивачем за придбану продукцію, у зв`язку з чим виникла заявлена до стягнення заборгованість у розмірі 576 000, 00 грн та обов`язок сплатити на користь позивача 28 742, 40 грн інфляційних втрат та 8 853, 04 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2021 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

25.08.2021 у встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників учасників справи.

24.09.2021 до відділу діловодства суду від Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що визнає позов в частині стягнення основного боргу, вживає всіх заходів для погашення існуючої заборгованості, та просить суд застосувати норми ч. 1. ст. 130 Господарського процесуального кодексу України та вирішити питання щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в частині визнання позовних вимог.

30.09.2012 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаційно-геодезичний центр" до відділу діловодства суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідачем не зазначено у відзиві про визнання позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, та просить задовольнити позов у повному обсязі.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач; замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Навігаційно-геодезичний центр" (далі - позивач; постачальник) укладено договір поставки №53-122-01-20-10133 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника певну продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до договору).

Предметом поставки по даному договору є продукція: 38290000-4 Нівелір та рейки, яка передбачена специфікацією № 1 до даного Договору (пункт 1.2 договору).

У специфікації №1 до договору сторони погодили найменування (тип), технічні характеристики (ГОСТ, ДСТУ, ТУ, ТВ), код товару згідно УКТ ЗЕД, одиницю вимірювання, кількість, виробника та ціну (з/без ПДВ).

Умови цього договору викладені сторонами у відповідності до "Інкотермс 2010. Правила ICC з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі", які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером даного договору, а також тих особливостей, що випливають із умов даного Договору (пункт 1.3 договору).

Згідно умов п. 2.1. ціна продукції, що поставляється за цим договором складає 480 000,00 грн. (чотириста вісімдесят тисяч грн 00 коп), крім того ПДВ - 96 000,00 грн. (дев`яносто шість тисяч грн 00 коп.).

Загальна сума договору (вартість продукції) становить 576 000,00 гривень (п`ятсот сімдесят шість тисяч грн. 00 коп.) (пункт 2.2. договору).

Кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації №1 (додаток № 1) до даного договору (пункт 2.3. договору).

Ціна на продукцію є остаточною і змінам не підлягає (пункт 2.4. договору).

Сторонами погоджено, що продукція поставляється постачальником в строк по 15.12.2020. Продукція поставляється постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК «Енергоатом" (пункт 3.1. договору).

За умовами п. 6.1. договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика (пункт 6.2. договору).

Датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або знищення продукції переходить до замовника з моменту поставки продукції (пункт 8.4 договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів які застосовують печатку). Строк дії даного договору - по 31.12.2021 р., а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків (пункт 12.1. договору).

Як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, на виконання умов даного договору, позивачем було поставлено відповідачу узгоджений товар на загальну суму 576 000, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною №977 від 26.11.2020, яка підписана уповноваженими особами сторін без заперечень та скріплена печаткою постачальника.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначеного товару.

Позаяк відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором №53-122-01-20-10133 від 09.11.2020, повну та своєчасну оплату отриманого товару не здійснив, виникла заборгованість в сумі 576 000, 00 грн, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС». Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

07.12.2020 на виконання умов договору було здійснено проходження вхідного контролю продукції (поставленого товару) та оформлено ярлик на придатну продукцію №1-8-634.

Як з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, відповідач оплату отриманого від Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаційно-геодезичний центр" товару не здійснив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 576 000, 00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи факт поставки обумовленого сторонами товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати отриманого товару, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 587 880, 00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд №910/12604/18 від 01.10.2019).

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем за отриманий товар, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано 3% річних у розмірі 8853, 04 грн та інфляційні втрати у розмірі 28 742, 40 грн за період з 22.01.2021 по 27.07.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає приписам чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та враховуючи, що факт поставки товару та порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В той же час, відповідач у відзиві визнав позов в частині стягнення основного боргу у розмірі 576 000, 00 грн.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не вбачає підстав для висновку, що визнання відповідачем позову в частині стягнення основного боргу суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, а відтак підстави для неприйняття судом визнання позову на підставі ч. 5 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

При цьому, відповідно до частини першої статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відзив на позовну заяву надісланий відповідачем засобами поштового зв`язку 21.09.2021, тобто до початку розгляду справи №910/12463/21 по суті.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо можливості вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в частині позовних вимог, визнаних відповідачем, в іншій частині позовних вимог витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 46, 86, 191, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаційно-геодезичний центр" до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, Київ, 01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаційно-геодезичний центр" (вул. Балакірєва 23А к1, Харків, ) борг у розмірі 576 000 (п`ятсот сімдесят шість тисяч) грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 28 742 (двадцять вісім тисяч сімсот сорок дві) грн 40 коп., 3% річних у розмірі 8 853 (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят три) грн 04 коп., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 884 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн 46 коп.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Навігаційно-геодезичний центр" (вул. Балакірєва 23А к1, Харків, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 320 (чотири тисячі триста двадцять) грн 53 коп. згідно платіжних доручень №2427 від 28.07.2021 та №2426 від 27.07.2021.

3. Видати накази позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.12.2021

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА