ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/546/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Оуаді С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні дану справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторний комплекс «Деренівська Купіль», с. Нижнє Солотвино Закарпатської області (далі - позивач, товариство)

до фізичної особи-підприємця Шимоня Віталія Михайловича, с. Розівка Закарпатської області (далі - відповідач, ФОП Шимоня)

про стягнення заборгованості на суму 53158,80 грн.,

представники:

позивача - Шабан Н.В., адвокат;

відповідача - не з`явився

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, оскільки останній не виконав договірні зобов`язання з оплати вартості поставленої продукції, в результаті чого виникла заборгованість на суму 53158, 80 грн., що становить предмет спору у даній справі.

Ухвалою суду від 14.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким встановлено строки для надання суду заяв по суті спору: відповідачу - протягом 15-ти днів з дня одержання зазначеної ухвали строк для надання відзиву на позов, позивачу - не пізніше 5-ти днів з дня одержання відзиву на позов для надання відповіді на відзив.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, до суду повернута кореспонденція суду (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 14.07.2021) без вручення адресату із зазначенням установою зв`язку причини «за закінченням терміну зберігання», яка була надіслана за адресою відповідача зазначеною у позовних матеріалах: АДРЕСА_1 та яка згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є його офіційною адресою.

Згідно ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частинами 1 та 2 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 5 ст. 13 ГПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, суд повважав за доцільне провести розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та ухвалою від 20.09.21 призначив судове засідання з розгляду даної справи на 02 листопада 2021, про що повідомив сторони шляхом надіслання ухвали, а відповідача також шляхом офіційного оприлюднення оголошень у справі на офіційному веб сайті судової влади України в порядку ст. 122 ГПК України.

Відповідач у призначене судом засідання не з`явився та не забезпечив участі в ньому уповноваженого представника, письмового відзиву суду не подав, у зв`язку з чим суд ухвалою від 02.11.21 повторно відклав судове засідання у даній справі, призначивши таке на 24 листопада 2021, про що повідомив відповідача в порядку ст. 122 ГПК України шляхом офіційного оприлюднення оголошень у справі на офіційному веб сайті судової влади України.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, не забезпечив явку свого уповноваженого представника в судовому засіданні, кореспонденція суду від 20.09.21, 02.11.21 повернута до суду без вручення відповідачу.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

За наведених обставин, оскільки відповідач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не скористався своїм правом прийняти участь у судовому розгляді справи, надати суду пояснення власної позиції по суті спору, суд вправі відповідно до положень ст. 165 ГПК України вирішити справу за наявними матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог, стягненні з відповідача суми заборгованості за поставлену продукцію та відшкодуванні судових витрат позивача за розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.02.2018 товариством як постачальником та ФОП Шимоня як покупцем укладено договір постачання № 26-02/18 (договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати продукцію у власність покупця, який, у свою чергу, зобов`язався прийняти і оплатити таку продукцію в порядку і на умовах договору в термін, об`ємах і асортименті, визначених в заявках, прийнятими і погодженими постачальником, згідно цін, вказаних у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (п.1.1).

Пунктом 2.1 договору визначено, що продукція поставляється за цінами, встановленими в специфікації, ціна вказується у накладних і включає вартість як самої продукції, так і упаковки, маркування, податку на додану вартість і витрати на доставку.

Порядок розрахунків сторони визначили в Розділі 3 договору, зокрема можливе, за окремою письмовою згодою, відстрочення платежу за поставлений товар за договором терміном на 30 календарних днів з моменту постачання такого товару (п.3.2); днем оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (3.3).

Сторони узгодили (п.11.1) проводити взаємне звіряння розрахунків на вимогу один одного, але не рідше ніж один раз на місяць.

Матеріалами справи, зокрема, договором, видатковими накладними за період травня 2018 по травень 2021, оборотно-сальдовою відомістю по бухгалтерському рахунку № 361, встановлено, що позивач на протязі 2018-2021 поставив відповідачу продукцію на загальну суму 673304,40 грн., вартість якої відповідачем оплачена частково, внаслідок чого виникла заборгованість останнього перед позивачем на суму 53158,80 грн., що становить предмет позовних вимог.

Наведене підтверджено актами звірки взаєморозрахунків долученими до матеріалів справи, зокрема, за період з 01 січня по 26 квітня 2021, що підписаний сторонами та за змістом якого заборгованість відповідача встановлена у сумі 53581,00 грн.

Позивач вживав заходи досудового врегулювання спору, надіславши 22.06.2021 на адресу відповідача претензію про погашення заборгованості, однак останній відповіді позивачу не надав, заборгованість не погасив.

Наведені обставини, які не спростовані та не заперечуються відповідачем у ході судового розгляду, передували пред`явленню даного позову та слугують його підставою.

Суд, вирішуючи дану справу, керується відповідними приписами цивільного та господарського права, які регулюють спірні правовідносини, виходячи з їх предмету та суб`єктного складу.

У силу приписів ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання, якими є сторони даних спірних відносин, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

В силу приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Зі змісту правової норми, наведеної у частині першій статті 692 ЦК України, вбачається, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлений інший строк оплати.

Згідно положень статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За наведених фактичних обставин справи та на підставі зазначених приписів цивільного та господарського права суд констатує, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості на суму 53158,80 грн. є правомірними, оскільки доведені належними та допустимими доказами у справі та не спростовані відповідачем.

За змістом ст. 129, 130 ГПК України судовий збір сплачений позивачем при поданні позову на суму 2270,00 грн. та витрати позивача на правничу допомогу у даній справі на суму 8000,00 грн. належить відшкодувати за рахунок відповідача. Позивачем на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги у межах цієї справи надано договір про надання правничої допомоги від 01.07.2021 укладений позивачем та адвокатом Шабан Н.А, акт приймання-передачі виконаних робіт від 02.11.2021, ордер на надання правової допомоги, платіжне доручення від 07.10.2021 за № 3411 на оплату 8000,00 грн. за правничу допомогу. Суд, вирішуючи дане питання, враховує ціну позову, складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, підготовлені ним документи по справі, та вважає, розумним та співмірним заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на оплату послуг адвоката. Отже, всього до відшкодування з відповідача на користь позивача належить 10270,00 грн. судових витрат.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 13, 14, 73- 79, 86, 122, 129, 130, 178, 231, 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Шимоня Віталія Михайловича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторний комплекс «Деренівська Купіль» (89442, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Нижнє Солотвино, ) суму 53158,80 грн. (п`ятдесят три тисячі сто п`ятдесят вісім грн. 80 коп.), а також у відшкодування витрат по сплаті судового збору 10270,00 грн. (десять тисяч двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 03.12.2021.

Суддя Ушак І.Г.