ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3958/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТУ" (49089, м. Дніпро, вул. Янгеля,35, )
до Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" (61034, м. Харків, вул. Цементна, 2, )
про стягнення 22 089,70грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 19 601,04грн, 3% річних в розмірі 547,32грн та збитки від інфляції в сумі 1 941,34грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов договору поставки № МС-25/08 від 25.08.2020 не здійснив оплату за отриманий товар з посиланням на ст.ст.11, 509, 526, 530, 610, 627, 629, 691, 692 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 04.10.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТУ" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, ухвала суду від 04.10.2021 отримана позивачем - 12.10.2021, відповідачем - 08.10.2021, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений строк не скористався.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від учасників справи не надходило.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

25.08.2020 між Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТУ" (позивач) та Державним підприємством "Харківський автомобільний завод" (відповідач) укладено договір поставки № МС-25/08 (далі - договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, позивач зобов`язався партіями, відповідно до заявок відповідача, поставляти відповідачу у власність товар, найменування, кількість та ціна якого, визначаються згідно зі Специфікацією, яка міститься в додатку 1 до договору і є його невід`ємною частиною, а відповідач прийняти товар та оплатити його в порядку та на умовах даного Договору.

За умовами п.1.2 договору партією товару є кількість і асортимент товару, що визначені кожною окремою заявкою відповідача за цим договором. Замовлення відповідачем товару (партії товару) здійснюється шляхом надання заявки позивачу електронним листом на адресу , або телефонним зв`язком за номером телефону .

У п.2.1 договору сторони погодили, що ціна договору та ціна за одиницю товару зазначаються в специфікації та включають у себе вартість тари та упаковки товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються позивачем, вартість доставки товару до місця поставки, вартість страхування, завантаження, розвантаження та всі інші витрати позивача, пов`язані з виконанням цього договору.

Відповідно до п.2.3, п.2.4 договору розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача за кожну окремо поставлену партію товару після підписання акта приймання-передачі або видаткової накладної на партію товару відповідно до умов та на підставі Специфікації, заявки відповідача, акту приймання-передачі або видаткової накладної на партію товару.

Між сторонами складено та підписано специфікацію, якою погодили найменування, одиницю виміру товару, його кількість та ціну, а також порядок здійснення оплати товару. Загальна сума товару, що поставляється відповідачу складає 19 601,04грн.

Так, відповідач за умовами п.5 Специфікації взяв на себе зобов`язання оплатити товар шляхом 100% впродовж 30 робочих днів з моменту отримання кожної окремої партії товару.

На виконання умов укладеного договору позивач поставив відповідачу товар за видатковою накладною № УТ-3757 від 25.08.2020 на суму 19 601,04грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, за отриманий товар не розрахувався, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 19 601,04грн, яка до теперішнього часу не сплачена.

Позивач 16.05.2021 направив на адресу відповідача претензію № 130521 з вимогою сплатити поточну заборгованість, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення також закріплені в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.ст.627,628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, за яким одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.265 Господарського кодексу України).

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже було встановлено судом, відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити розрахунок за поставлений товар шляхом 100% впродовж 30 робочих днів з моменту отримання кожної окремої партії товару.

Проте, відповідач поставлений позивачем товар прийняв, однак грошові кошти не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Факт отримання відповідачем товару на загальну суму 19 601,04грн підтверджується копією видаткової накладної № УТ-3757 від 25.08.2020, підписаною відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень, наявною в матеріалах справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач в повному обсязі розрахувався за товар, поставлений позивачем.

Факт наявності заборгованості на вказану суму відповідачем не спростований та не оспорюється.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 19 601,04грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних на суму 547,32грн за період з 25.09.2020 по 30.08.2021 та збитків від інфляції в сумі 1 941,34грн за період з жовтня 2020 року по липень 2021 року, суд керується положеннями ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних за період з 25.09.2020 по 30.08.2021 на суму 547,32грн суд дійшов висновку, що позивач неправильно визначив початок періоду прострочення грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 526,44грн за період з 07.10.2020 по 30.08.2021 виходячи з наступного.

Як вже зазначалось вище у п.2.3, п.2.4 договору сторони погодили, що розрахунок за поставлений товар здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача за кожну окремо поставлену партію товару, зокрема, після підписання видаткової накладної на партію товару відповідно до умов Специфікації. За умовами п.5 Специфікації відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити товар шляхом 100% впродовж 30 робочих днів з моменту отримання кожної окремої партії товару.

Таким чином, останнім робочим днем, коли відповідач повинен був здійснити оплату поставленого позивачем товару (впродовж 30 робочих днів) є 06.10.2020 та саме з 07.10.2020 починається перебіг періоду прострочення з боку відповідача оплати товару. Позивач в порушення умов договору визначив початок періоду прострочення з урахуванням 30 календарних днів, а не робочих, як це передбачено умовами договору та Специфікацією.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення збитків від інфляції за період жовтень 2020 року - липень 2021 року на суму 1 941,34грн, перевіривши правомірність їх нарахування, судом встановлено, що розрахунок збитків від інфляції є арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, позов є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 237, 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" (61034, м. Харків, вул. Цементна, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТУ" (49089, м. Дніпро, вул. Янгеля,35, ) - 19 601,04грн основного боргу, 526,44грн 3% річних, 1 941,34грн збитків від інфляції та 2 267,85грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 20,88грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду або через господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено "02" грудня 2021 р.

Суддя Т.А. Лавренюк