ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 справа № 914/1638/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М.,

розглянувши матеріали справи за позовом: ОСОБА_1 , м. Івано-Франківськ

до відповідача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів

про: визнання протиправним та скасування рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, викладеного у листі від 30.03.2021 року за вих.№63-02/1742 про відмову у залученні позивача до справи №63/8-02-10-2021 у якості третьої особи.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Сигляк І.Я. - представник згідно повноважень, які містяться в матеріалах справи

ВСТАНОВИВ:

10.06.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, викладеного у листі від 30.03.2021 року за вих.№63-02/1742 про відмову у залученні позивача до справи №63/8-02-10-2021 у якості третьої особи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 15.06.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача - Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, викладеного у листі від 30.03.2021 року за вих.№63-02/1742 про відмову у залученні позивача до справи №63/8-02-10-2021 у якості третьої особи залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви,а саме 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області по справі №914/1638/21 від 15.06.2021 року, позивач подав заяву з додатками за вх.№15005/21 від 01.07.2021 року про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і підготовче засідання призначено на 04.08.2021року.

20.07.2021 р. представником відповідача подано на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 16908/21, відповідно до якого, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю з підстав, викладених у поданому відзиві.

03.08.2021 р. представником позивача подано на адресу суду відповідь на відзив за вх. № 18061/21.

Протокольною ухвалою суду від 04.08.2021 р., за клопотанням представника відповідача, продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/1638/21 з 07.09.2021 р. на тридцять днів.

Ухвалою викликом Господарського суду Львівської області від 04.08.2021р. підготовче засідання у даній справі призначено на 22.09.2021 р.

22.09.2021 р. представником відповідача подано на адресу суду письмові заперечення у даній справі за вх. № 22039/21, відповідно до яких, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю з підстав, викладених у поданих запереченнях.

Ухвалою повідомленням Господарського суду Львівської області від 22.09.2021 р. підготовче засідання у даній справі призначено на 06.10.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.10.2021 р. судом постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 914/1638/21 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10.11.2021 р.

Ухвалою повідомленням Господарського суду Львівської області від 10.11.2021 р. розгляд справи по суті призначено на 29.11.2021 р.

Рух справи та причини відкладення розгляду справи відображено у протоколах судових засідань та ухвалах суду, що містяться в матеріалах даної справи.

29.11.2021 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

19.11.2021 р. за вх. № 27742/21 представником позивача подано на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання представника позивача обґрунтовано тим, що на 29.11.2021 р. на 12:00 ухвалою Північного Апеляційного Господарського суду м. Києва від 28.10.2021 у справі № 910/6075/21 призначено інше судове засіданні, де представник позивача також бере участь у даній справі у якості представника позивача. Представник позивача у вказаному клопотанні зазначає про те, що не зможе бути присутньою у судовому засіданні 29.11.2021 о 12 год. 00 хв. у справі № 914/1638/21, оскільки судове засідання у справі № 910/6075/21 ухвалою Північного Апеляційного Господарського суду м. Києва було призначено раніше.

29.11.2021 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті, з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву за вх. № 16908/21 від 20.07.2021 р., поданих письмових запереченнях за вх. № 22039/21 від 22.09.2021 р. та поясненнях, наданих в судових засіданнях. Заперечив проти відкладення розгляду справи за клопотанням представника позивача, так як це вже не перша неявка представника позивача в судове засідання.

Розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи за вх. № 27742/21/21 від 19.11.2021, суд зазначає наступне.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.).

Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.10.2021 р. судом постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 914/1638/21 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10.11.2021 р. Явка сторін у судове засідання з розгляду справи по суті не визнавалась судом обов`язковою. У зв`язку із клопотанням позивача за вх. № 26257/21 від 09.11.2021 р. про відкладення розгляду справи 10.11.2021 р., розгляд справи у судовому засіданні 10.11.2021 р. відкладено на 29.11.2021 р., про що позивачу скеровано ухвалу повідомлення від 10.11.2021 р. у даній справі і явка представника позивача в судове засідання 29.11.2021 р. не визнавалась судом обов`язковою, про що зазначено в даній ухвалі суду.

Відповідно до статті 42 Правил адвокатської етики, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

Відповідно до ч. 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зважаючи на необґрунтованість заявленого клопотання представника позивача, враховуючи повторну неявку в судове засідання з розгляду справи по суті представника позивача, якого належно повідомлено про дату, час і місце судового засідання, закінчення строку розгляду справи по суті, з метою своєчасного розгляду спору із врахуванням розумних строків, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи за вх. № 27742/21 від 19.11.2021 р.

Зважаючи на вищевикладене, підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 29.11.2021р., визначених у ч. 2 ст. 202, ст. 216 ГПК України, не встановлено. А тому, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 29.11.2021 р. за відсутності представника позивача.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/1638/21.

В судовому засіданні 29.11.2021 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що дев`ятнадцятого січня 2021 року на офіційному сайті Антимононольного комітету України (надалі - Комітет) за посиланням: https://amcu.gov.ua/news/amku-rozpochav-spravu-proti-shesti-postachalnikiv-gazu, було розміщено повідомлення про початок розгляду Західним відділенням Комітету справ за ознаками порушення шістьма газопостачальними компаніями законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку шляхом встановлення завищених цін на газ для населення. У повідомленні було вказано, що органами Комітету було виявлено, що цінові пропозиції газопостачальних компаній на природний газ для потреб населення з листопада 2020 року по січень 2021 року в середньому перевищували ціни їх конкурентів на ринку до 40%. Також, у повідомленні зазначалось, що подібні факти виявлені також і в інших регіонах України, дослідження по них вже завершуються територіальними відділеннями Комітету. Наприкінці інформаційного повідомлення Комітет зазначив, що «у разі наявності інформації щодо можливих порушень з боку газопостачальних компаній, зокрема створення перешкод при зміні постачальника, просимо звертатися до міжобласних відділень АМКУ». Виходячи із наведеної у повідомленні інформації, та враховуючи те, що ОСОБА_1 є споживачем газопостачальної компанії ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» щодо якого Західним відділенням Комітету розпочато розслідування у справі. Позивач звернувся до Комітету із клопотаннями про залучення його третьою особою до участі у справі № 63/8-02-10-2021 про порушення ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» законодавства про захист економічної конкуренції та надав копії рахунків до сплати, які виставлялись йому товариством за спожитий газ протягом листопада 2020-січня 2021 років та квитанції про сплату таких рахунків. Як контактну особу, позивач вказав громадську організацію «Рада захисту конкуренції та споживачів».

У клопотанні Позивач зазначив, що у листопаді та грудні 2020 року його постачальником газу було ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», яке у вказаний період продавало газ за завищеною ціною. Відповідно, у зв`язку із чим, позивачем було понесено додаткові фінансові витрати. Наявні у Позивача документи, що підверджують викладене вище, були надані Комітету у додатках до клопотання. Клопотання Позивача було розглянуто Західним відділенням Комітету.

За результатами розгляду клопотання, листом від 30.03.2021 № 63-02/1742, Західне відділення Комітету відмовило у залученні позивача до справи про порушення ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» законодавства про захист економічної конкуренції № 63/8-02-10-2021, як третьої особи. Зокрема, у листі від 30.03.2021 № 63-02/1742 Західне відділення Комітету вказало наступне: «…Зазначені клопотання розглянуті на засіданні Адміністративної колегії Відділення 25.03.2021 року. Адміністративна колегія Відділення вирішила відмовити побутовим споживачам у залученні їх у якості третіх осіб до участі у справі № 63/8-02-10-2021, враховуючи, що заяви/клопотання, які надійшли до Відділення, не містять інформації та доказів, що рішення може суттєво зачепити їх права та інтереси та сприяти розгляду справи по суті. Зазначаємо, що посилання на статтю 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є безпідставним, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Крім того, ч. 2 ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що шкода, заподіяна порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 ст. 50 цього Закону відшкодовується особою, що вчинила порушення у подвійному розмірі завданої шкоди. Враховуючи наведене, для вирішення питання щодо відшкодування заподіяної шкоди у подвійному розмірі, Ви можете звернутись до суду після прийняття рішення у справі № 63/8-02-10-2021». Як зазначає позивач, Західне відділення Комітету, розглянувши клопотання позивача, відмовило йому у залученні як третьої особи до справи № 63/8-02-10-2021 про порушення ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» законодавства про захист економічної конкуренції, що викладено у листі Західного відділення Комітету від 30.03.2021 № 63-02/1742 адресованому позивачу.

Позиція відповідача.

У поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву за вх. № 16908/21, відповідач зазначає про те, що До Відділення надійшло клопотання від Позивача про залучення його в якості третьої особи до розгляду справи № 63/3-02-6-2021 про порушення ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» законодавства про захист економічної конкуренції. Клопотання розглянуте на засіданні Адміністративної колегії Відділення 25.03.2021. Адміністративна колегія Відділення вирішила відмовити в залученні Позивача в якості третіх осіб до участі у справі № 63/3-02-6-2021 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, враховуючи, що клопотання, яке надійшли до Відділення, не містить інформації та доказів, що рішення може суттєво зачепити їх права та інтереси та сприяти розгляду справи по суті. Відповідач у поданому відзиві наголошує на тому, що посилання на статтю 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є безпідставним, оскільки, відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Частиною другою статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди. Реалізація статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не залежить від залучення особи у якості третьої особи у справі про захист економічної конкуренції. На підставі наведеного, відповідач, зазначає про те, що для вирішення питання щодо відшкодування заподіяної шкоди в подвійному розмірі, Позивач зможе звернутись до суду після прийняття рішення у справі № 63/3-02-6-2021 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Також відповідач зазначає про те, що позов не узгоджується з частиною другою статті 4 ГПК України, оскільки, Відділення не порушувало прав та інтересів Позивача - справа № 63/3-02-6-2021 про захист економічної конкуренції розпочата з ініціативи органів Антимонопольного комітету України; залучення у якості третьої особи не є безумовним в разі подання клопотання; у справі № 63/3-02-6-2021 про захист економічної конкуренції здійснює відповідний захист щодо усього поля споживачів. На підставі наведеного, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із клопотанням про залучення третіх осіб до участі у справі про порушення ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» законодавства про захист економічної конкуренції.

Листом за вих. № 63-02/1742 від 30.03.2021 "Відповідь на клопотання" Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України повідомило, що «….Зазначені клопотання розглянуті на засіданні Адміністративної колегії Відділення 25.03.2021 року. Адміністративна колегія Відділення вирішила відмовити побутовим споживачам у залученні їх у якості третіх осіб до участі у справі № 63/8-02-10-2021, враховуючи, що заяви/клопотання, які надійшли до Відділення, не містять інформації та доказів, що рішення може суттєво зачепити їх права та інтереси та сприяти розгляду справи по суті. Спір у справі виник у зв`язку із неправомірною, на думку позивача, відмовою у залученні їх до розгляду справи у якості третіх осіб».

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 5 Закону визначено, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 19 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів. Втручання органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів у діяльність Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень забороняється, за винятком випадків, визначених законами України.

Положеннями ст. 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що особами, які беруть участь у справі, визнаються: сторони, треті особи, їх представники. Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв`язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

У преамбулі до Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що цей Закон визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Відповідно до ст. 2 зазначеного закону, цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією. Цей Закон застосовується до відносин, які впливають чи можуть вплинути на економічну конкуренцію на території України.

Виходячи із системного тлумачення зазначених положень, необхідною умовою для залучення до участі у справі третьої особи є ймовірність того, що рішення може суттєво зачіпати права та інтереси такої особи. Права та інтереси третіх осіб мають бути охоронювані саме Законом України "Про захист економічної конкуренції".

Крім того, питання залучення або незалучення до участі у справі третіх осіб, встановлення наявності впливу рішення на права та інтереси, охоронювані Законом №2210, таких осіб, віднесено до дискреційних повноважень органів АМКУ.

Подане клопотання про залучення третіх осіб мотивоване тим, що зазначені особи є споживачами послуг постачання природного газу на підставі договорів постачання природного газу побутовим споживачам. На їх думку, порушення прав та інтересів в частині завищення ціни на продаж газу споживачам, призвело до понесення ними фінансових витрат та створенні перешкод для переходу до іншого постачальника.

У листі за вих. № 63-02/1742 від 30.03.2021 "Відповідь на клопотання" Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України повідомило, що «… До Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло клопотання про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи до участі у справі № 63/8-02-10-2021 про порушення ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» законодавства про захист економічної конкуренції. Протягом березня поточного року до Відділення надходили заяви/клопотання від побутових споживачів ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» про залучення їх в якості третіх осіб до розгляду справи № 63/8-02-10-2021. Зазначені клопотання розглянуті на засіданні Адміністративної колегії Відділення 25.03.2021 року. Адміністративна колегія Відділення вирішила відмовити побутовим споживачам у залученні їх у якості третіх осіб до участі у справі № 63/8-02-10-2021, враховуючи, що заяви/клопотання, які надійшли до Відділення, не містять інформації та доказів, що рішення може суттєво зачепити їх права та інтереси та сприяти розгляду справи по суті. Зазначаємо, що посилання на статтю 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є безпідставним, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Крім того, ч. 2 ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що шкода, заподіяна порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 ст. 50 цього Закону відшкодовується особою, що вчинила порушення у подвійному розмірі завданої шкоди. Враховуючи наведене, для вирішення питання щодо відшкодування заподіяної шкоди у подвійному розмірі, Ви можете звернутись до суду після прийняття рішення у справі № 63/8-02-10-2021».

Суд погоджується із доводами відповідача, що законодавство про захист економічної конкуренції, не містить регламентовано форми відмови у залученні третіх осіб до участі у справі. Така відмова у залученні третьої особи, є процедурним питанням у процесі організації здійснення завдань та функцій, покладених на органи АМКУ.

Крім того, позивачем не доведено, що звернення до АМКУ із клопотанням про залучення третіх осіб зумовлено необхідністю захисту його прав та інтересів, які охороняються законодавством про захист економічної конкуренції.

Відповідно до практики Верховного Суду, зазначеної у постанові від 05.03.2020 у справі №640/467/19, протиправність акту індивідуальної дії встановлюється внаслідок невиконання державним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості останнього.

Аналізуючи зазначене в цілому, суд дійшов висновку, що відмова Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яка викладена у листі за вих. № 63-02/1742 від 30.03.2021є обґрунтованою та вмотивованою, прийнятою в межах дискреційних повноважень Відділення.

Підстави для скасування листа Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за вих. № 63-02/1742 від 30.03.2021 відсутні, а тому вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач звернувся до суду із позовом про скасування листа, в якому визначено результати розгляду колективної заяви фізичних осіб.

Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно подано даний позов, оскільки відмова Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яка викладена у листі за вих. № 63-02/1742 від 30.03.2021 є такою, що прийнята в межах дискреційних повноважень Відділення.

Як встановлено ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, у зв`язку з відмовою у позові, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили в порядку та в строки, визначені ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та в строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 30.11.2021 р.

Суддя Долінська О.З.