Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши матеріали
заяви боржника Житлово-будівельного кооперативу "Алмаз - 3"
про ухвалення додаткового рішення
до Житлово-будівельного кооперативу "Алмаз - 3" просп. Корольова,6, м. Київ
про стягнення 88 802,18 грн.
Представники учасників справи:
від позивача: Качкурова С.В. - довіреність № 27/09/21-04 від 27.09.2021 року;
від відповідача: Сенчило В.В.- довіреність № 011 від 11.03.2021 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 820006 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.1999 року в частині своєчасної та повної оплати спожитої відповідачем теплової енергії у гарячій воді, право вимоги за яким набуто позивачем на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 601-19 від 11.10.2018 року, укладеним з ПАТ "Київенерго". Отже, внаслідок порушення зобов`язань у відповідача утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію у гарячій воді у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані проценти річних та втрати від інфляції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 року, за результатами розгляду заяви позивача про усунення недоліків позовної заяви, останню приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та оскільки ціна позову у даній справі не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, господарським судом на підставі ч.1 ст. 247 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 року за клопотанням клопотаннями позивача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" та відповідача Житлово-будівельного кооперативу "Алмаз - 3" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України судове засідання (розгляд справи по суті) призначено на 20.05.2021 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 року у справі №910/20866/20 позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) задоволено частково, присуджено до стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Алмаз - 3" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 11 089,18 грн. основного збору, 666,41 грн. процентів річних, 1025,52 грн. втрат від інфляції та 302, 54 грн. витрат по сплаті судового збору.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 03.08.2021 року надійшла заява б/н від 02.08.2021 року боржника - Житлово-будівельного кооперативу "Алмаз - 3" про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В свою чергу від позивача 10.08.2021 року до суду надійшло клопотання № 3017/1/11883 від 09.08.2021 року про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/20866/20, відповідно до якого позивач просить суд залишити заяву відповідача без розгляду, посилаючись на ненадання відповідачем достатніх, допустимих та достовірних доказів понесених під час розгляду справи витрат на правничу допомогу, а також зазначаючи про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат зі складністю справи, розміром затраченого адвокатом часу на надання послуг тощо.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 у справі № 910/20866/20 заяву відповідача - Житлово-будівельного кооперативу "Алмаз - 3" про відшкодування судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) прийнято до розгляду, призначено судове засідання по розгляду заяви на 08.09.2021 року.

Проте, у зв`язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному судове засідання призначене на 08.09.2021 року не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 року у справі № 910/20866/20 розгляд заяви відповідача призначено на 06.10.2021 року.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час проведення судового засідання 06.10.2021 року суду не надано.

В судове засідання з розгляду заяви 06.10.2021 року з`явилися уповноважені представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні з розгляду заяви відповідача по суті 06.10.2021 року представник відповідача підтримав подану заяву про відшкодування судових витрат та просив задовольнити її в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 06.10.2021 року проти задоволення заяви заперечував в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду заяви, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Стаття 16 ГПК України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами ст.ст. 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст.ст. 129, 130 ГПК України.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зокрема, відповідачем у поданому 19.03.2021 року відзиві на позовну заяву викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат в розмірі 10 000,00 грн.

В свою чергу, з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.

Таким чином суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.

Зокрема, як свідчать матеріали справи, позивач заперечує щодо розміру заявлених відповідачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат є неспівмірним та непропорційним щодо предмета спору та обсягу виконаних адвокатом робіт, а також необґрунтованим.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.ст. 16, 126 ГПК України).

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду заяви відповідача про відшкодування витрат на оплату правничої допомоги в порядку ст. 130 ГПК України судом встановлено, що відповідачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію договору про надання правової допомоги № 1/21 від 11.03.2021 року, укладеного між Житлово - будівельним кооперативом «Алмаз-3» (клієнт за договором) та адвокатом Сенчило В.В. (адвокат/представник за договором); копію додаткової угоди № від 11.03.2021 року до вказаного договору; копію акту здачі- прийняття наданих послуг від 30.07.2021 року; копію платіжного доручення № 119 від 12.03.2021 року на суму 10 000,00 грн.; копії свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7180/10 від 07.12.2018 року на ім`я адвоката Сенчило В.В.; копію довіреності № 01 від 11.03.2021 року.

За твердженням відповідача, загальна сума нарахованих останнім до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 910/20866/20, склала 10000,00 грн.

За приписами п. 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

В статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» наведені види адвокатської діяльності, а також роз`яснено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

За умовами договору № 1/21 про надання правової допомоги від 11.03.2021 року, укладеного між Житлово - будівельним кооперативом «Алмаз-3» та адвокатом Сенчило В.В., адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту під час представництва інтересів в сфері майнових правовідносин, а також представляти інтереси клієнта у господарських, цивільних, адміністративних справах, використовувати передбачені у ГПК України, ЦПК України, КАСУ та в інших законодавчих актах засоби, способи і методи захисту інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 11.03.2021 року до Договору про надання правової допомоги № 1/21 від 11.03.2021 року адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів клієнта у суді першої інстанції (Господарському суді м. Києва).

Година роботи адвоката коштує 1500,00 грн. За надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 10 000,00 грн. (п.п.2.1, 2.2 Додаткової угоди № 1 від 11.03.2021 року до Договору про надання правової допомоги).

Згідно із п. 2.3 Додаткової угоди № 1 від 11.03.2021 року до Договору про надання правової допомоги за ознайомлення з матеріалами справи, підготовку відзиву, заперечень, заяв, контр розрахунку до господарського суду, клопотань та пояснень, та інших процесуальних документів у господарській справі № 910/20866/20, а також представництво інтересів в суді гонорар розраховується від часу, потраченого адвокатом на консультаційну та правову допомогу.

Оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом протягом 5-ти банківських днів, включаючи день виставлення рахунку (п.2.4 Додаткової угоди № 1 від 11.03.2021 року до Договору про надання правової допомоги).

Як встановлено судом, на підтвердження обсягу понесених витрат відповідачем надано копії підписаних обома сторонами Договору № 1/21 про правову допомогу від 11.03.2021 без зауважень щодо вартості, строків та якості послуг Акт здачі - прийняття наданих послуг від 30.07.2021 року, згідно змісту якого адвокат надав, а клієнт отримав послуги загальною вартістю 10 000,00 грн. в повному обсязі, а саме:

- 11.03.2021 року підготовлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи - 500,00 грн.;

- 12.03.2021 року ознайомлення з матеріалами справи № 910/20866/20 - 1500,00 грн.;

- 15.03.2021 року підготовлено заяву про застосування строку позовної давності по справі - 500,00 грн.;

- 18.03.2021 року - відзив та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи - 3000,00 грн.;

- 20.05.2021 року - представництво кооперативу в судовому засіданні по справі - 1500,00 грн.;

- 01.07.2021 року - представництво кооперативу в судовому засіданні по справі - 1500,00 грн.;

- 28.07.2021 року - представництво кооперативу в судовому засіданні по справі - 1500,00 грн.

Відповідачем на підтвердження оплати наданих послуг адвоката надано копію платіжного доручення № 119 від 12.03.2021 року на суму 10000,00 грн. з посиланням в призначення платежу на реквізити укладеного з адвокатом договору.

Суд зазначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Окрім цього чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи та зазначалось вище, позивачем в клопотанні про зменшення витрат на оплату правової допомоги викладені заперечення щодо не співмірності розміру заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі їх змісту, обсягу та вартості, враховуючи складність справи та необхідний обсяг роботи адвоката, а також зазначалось про необґрунтованість заявлених до відшкодування витрат.

Отже, виходячи з наданих відповідачем доказів на підтвердження понесених витрат під час розгляду даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правничої допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.

Проте, господарський суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем - ЖБК «Алмаз-3» на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу відповідача саме в розмірі 10000,00 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

За результатами здійсненого судом аналізу наданих відповідачем доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що їх вартість визначено з урахуванням часу, витраченого адвокатом, обсягом наданих послуг та їх погодинної вартості.

Так, як зазначено в Акті від 30.07.2021 року, вартість послуг з підготовки заяви про застосування позовної давності визначена в розмірі 1500,00 грн., в той час як відповідна заява складається з трьох абзаців, без детального аналізу правовідносин, тобто викладення такої заяви потребує значно менше часу, ніж враховано відповідачем та вартість таких послуг є неспівмірною зі складністю робіт.

Також, за висновками суду, витрати на підготовку відзиву який викладено на двох сторінках, є завищеними, як і врахований час участі представника відповідача - адвоката Сенчило В.В. в судових засіданнях 20.05.2021 року, 01.07.2021 року та 28.07.2021 року, загальна тривалість яких складає 1 год. 2 хв., вартістю 4500,00 грн. згідно змісту акту від 30.07.2021 року. В той же час вказаний акт не містить деталізації формулювання щодо підготовки до таких судових засідань та кількості витраченого часу саме на підготовку до судових засідань у справі.

В контексті понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з позиції обґрунтованості, співрозмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Окремо судом зауважує, що за умови здійснення представництва інтересів відповідача адвокатом Сенчило В.В., в тому числі шляхом участі в судових засіданнях 20.05.2021 року, 01.07.2021 року та 28.07.2021 року, останній, як вбачається зі змісту протоколів вказаних судових засідань, приймав участь в судовому процесі одночасно з директором ЖБК «Алмаз - 3».

Також судом враховано значно завищену відповідачем у заяві про відшкодування витрат у співвідношенні до предмету позову, підготовки та подання відзиву, в тому числі наведеного відповідачем нормативно - правового обґрунтування викладених у відзиві заперечень, формування правової позиції, вартість послуг адвоката, що не відповідає ні змісту поданого позову, ні обґрунтованості та змісту відзиву відповідача.

Беручи до уваги те, що суду необхідно надати оцінку розміру витрат сторони на правничу допомогу з урахуванням всіх аспектів і категорії складності справи, враховуючи предмет спору, приймаючи до уваги відсутність деталізації окремих послуг та зважаючи на обсяг і зміст наданих відповідачем процесуальних документів, а також з урахуванням заперечень позивача щодо розміру заявлених відповідачем до компенсації витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що зменшення розміру витрат Житлово - будівельного кооперативу «Алмаз-3» на професійну правничу допомогу до 5500,00 грн. від попередньо заявленої суми (10000,00 грн.), які є завищеними, відповідатиме критерію пропорційності і розумності.

При цьому судом враховано, що за приписами п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову суд розподіляє судові витрати між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначалось судом вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 року у справі № 910/20866/20 позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задоволено частково.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані представником відповідача докази, зважаючи на заперечення позивача щодо заявлених відповідачем до компенсації витрат на оплату правничої допомоги адвоката, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, суд приходить до висновку, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення про компенсацію здійснених судових витрат на правову (правничу) допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 4708,55 грн., пропорційно розміру задоволених у справі позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву боржника Житлово-будівельного кооперативу "Алмаз - 3" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, ) на користь Житлово-будівельного кооперативу "Алмаз - 3" (просп. Корольова,6, м. Київ. ) 4708,55 грн. (чотири тисячі сімсот вісім грн. 55 коп.) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

3. В відшкодуванні решти витрат відповідача на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 02 грудня 2021 року.

Суддя А.М.Селівон