ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2021 р. Справа№ 910/10214/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко А.І.

Яковлєва М.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.08.2021

у справі №910/10214/21 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 141266,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач, скаржник) про стягнення 141 266,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на виникнення у відповідача обов`язку із відшкодування позивачу вартості ремонту пошкоджених вагонів з урахуванням вартості втрачених/пошкоджених частин та транспортування розукомплектованих вагонів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 141 266,99 грн. - задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" збитки в сумі 141 266 грн. 99 коп. та судовий збір в сумі 2270 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі №910/10214/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням судом норм процесуального та матеріального права.

Зокрема скаржником наголошено на недоведеності позивачем вини Акціонерного товариства "Українська залізниця" у пошкодженні вагонів, відсутності у позивача права на звернення до суду з розглядуваним позовом, з огляду на приписи ст.130 Статуту залізниць України. Відповідачем також висловлено непогодження з визначеним позивачем розміром збитків, а також вказано про відсутність у залізничних накладних запису щодо перевезення вантажу у супроводі провідника.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі №910/10214/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Яковлєва М.Л., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі №910/10214/21. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що предметом розгляду у справі № 910/10214/21 є вимоги про стягнення 141 266,99 грн., вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України.

З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, у січні - лютому 2021 Акціонерним товариством "Українська залізниця" було здійснено перевезення вантажних вагонів власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС".

На станціях Покровськ (код станції 482004), Сіль (код станції 494800), Сартана (код станції 484809) було виявлено пошкодження (розукомплектування) вагонів власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС", зокрема, вагонів: №52181492 (залізнична накладна №52560505), №53528865 (залізнична накладна №52638541), №56127806 (залізнична накладна №52634151), №54750757 (залізнична накладна №52661879), №52797941 (залізнична накладна №52816261), №53545133 (залізнична накладна №52816261), №56916778 (залізнична накладна №52816261), №62256870 (залізнична накладна №52816261), №55026306 (залізнична накладна №52733276), №53066312 (залізнична накладна №52735974), №61075933 (залізнична накладна №52781978), а саме разобладнання ручного стоян очного гальма.

Означені вагони було направлено на технічне обслуговування, про що було оформлено повідомлення про ремонт або обслуговування вагона форми ВУ-23: №810 від 13.01.2021, №5228 від 21.01.2021, №5226 від 21.01.2021, №2567 від 04.02.2021, №2520 від 03.02.2021, №2518 від 03.02.2021, №2519 від 03.02.2021, №2527 від 03.02.2021, №2894 від 26.01.2021, №2892 від 26.01.2021 та №2987 від 29.01.2021.

З метою складання комерційних актів Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" письмово звернулось до начальника станції Покровськ регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" із заявою № 1667/ДВ від 12.03.2021, що підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпошта" №989, начальника станції Сіль регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" із заявою №931/ДВ від 08.02.2021, що підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпошта" №161, та до начальника станції Сартана структурного підрозділу "Станція Маріуполь - Порт" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" із заявою № 953/ДВ від 08.02.2021, що підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпошта" № 591.

З метою складання актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" письмово звернулось до начальника структурного підрозділу "Волноваське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" із заявою №1668/ДВ від 12.03.2021, що підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпошта" №638, № 954/ДВ від 08.02.2021, що підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпошта" №089, начальника структурного підрозділу "Лиманське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" із заявою № 932/ДВ від 08.02.2021, що підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпошта" № 043.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" звернулось до директора регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" зі скаргами вих. № 2158/ДВ від 12.04.2021 (підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпошта" № 370) на дії начальника станції Покровськ регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", №1653/ДВ від 12.03.2021 (підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпощта" №531) на дії начальника станції Сіль регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", № 1651/ДВ від 12.03.2021 (підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпошта" №531) на дії начальника станції Сартана структурного підрозділу "Станція Маріуполь - Порт" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", та до начальника структурного підрозділу "Служба вагонного господарства" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" зі скаргами №2159/ДВ від 12.04.2021 (опис вкладення Акціонерного товариства "Укрпошта" № 818), №1652/ДВ від 12.03.2021 (підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпошта" № 325) на дії начальника структурного підрозділу "Волноваське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", № 1654/ДВ від 12.03.2021 (підтверджується описом вкладень Акціонерного товариства "Укрпошта" № 325) на дії начальника структурного підрозділу "Лиманське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у зв`язку з тим, що зазначеними особами було відмовлено представникам Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" у складанні актів. Позивач у даних скаргах просив розглянути скарги та за результатами їх розгляду дати відповідним особам розпорядження про складання комерційних актів та актів про пошкодження вагонів відповідно до вимог Правил складання актів.

Проте, за поясненнями заявника, Акціонерним товариством "Українська залізниця" не виконано своїх прямих зобов`язань, що передбачені Статутом залізниць України та Правилами складання актів, по складанню актів форми ГУ-22 та ВУ-25М.

За фактом встановлення відсутності деталей, вагони власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Внаслідок розукомплектування вагонів Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" було передано структурному підрозділу "Волноваське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", структурному підрозділу "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та структурному підрозділу "Лиманське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" аналогічні деталі, які були відсутні на вагонах, для подальшого їх встановлення на вагони, оскільки вагони використовуються у господарській діяльності позивача.

Як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" було придбано деталі, що були встановлені замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, а саме: згідно договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 та специфікації № 59 від 01.09.2020 позивачем придбано авторежим 265 А-1 у кількості 2 шт. на загальну суму 8 640,00 грн, оплата якого підтверджується платіжним дорученням № 9364 від 30.09.2020; на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 та специфікації № 62 від 04.01.2021 придбано гальмо стояночне К22.04-04.00.00.0-00СБ у кількості 10 шт. на загальну суму 66 000,00 грн, оплата якого підтверджується платіжними дорученнями № 809 від 29.01.2021, № 812 від 29.01.2021, № 1186 від 08.02.2021, № 1190 від 08.02.2021; згідно договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 та специфікації № 51 від 02.01.2020 було придбано балочку опорна 100.41.030-0СБ у кількості 8 шт. на загальну суму 7 872,00 грн., що бути оплачені згідно платіжного доручення № 976 від 07.02.2020. Отже, загальна вартість придбаних деталей становить 82 512 грн.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" та Акціонерним товариством "Укрзалізниця" (регіональна філія "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця") укладено договір на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням № ДОН/В-21017/НЮ-П від 30.12.2020.

Придбані деталі було передано позивачем для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах структурному підрозділу "Волноваське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", структурному підрозділу "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та структурному підрозділу "Лиманське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", та були встановлені на зазначені вище вагони відповідно до актів № 01/0105 від 31.01.2021, від 28.02.2021, б/н від б/д, № 1 від 31.01.2021 зняття з відповідального зберігання і витрат запасних частин, які постачає Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" для технічного обслуговування вагонів з відчепленням згідно договору №ДОН/В- 21017/НЮ-П від 30.12.2020.

У зв`язку з розукомплектуванням вказаних вагонів, їх було відправлено до структурного підрозділу "Волноваське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", структурного підрозділу "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" та структурного підрозділу "Лиманське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" для проведення ремонтних робіт, на якому і були виконані роботи по встановленню деталей на розукомплектовані вагони, що підтверджується представленими до матеріалів справи повідомленнями про приймання вагонів форми ВУ-36М. Загальна вартість витрат по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони становить 11 046,47 грн.

Також за твердженнями позивача, останнім було понесено витрати на транспортування пошкоджених вагонів на ремонт.

Загальна вартість витрат по транспортуванню розукомплектованих вагонів до структурного підрозділу "Волноваське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", структурного підрозділу "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та структурного підрозділу "Лиманське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" для виконання робіт по встановленню деталей на розукомплектовані вагони становить 47 708,52 грн.

У графі № 34 "Усього сплачено відправником (прописом)" залізничної накладної, зазначено суму без податку на додану вартість, яку сплачено за перевезення по залізничній накладній. На підтвердження того, що витрати з транспортування пошкоджених вагонів в ремонт було сплачено позивачем, у графі 13 "Платник" залізничної накладної вказано платником Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс".

Як свідчать матеріали справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (замовник) та Акціонерним товариством "Укрзалізниця" (перевізник) укладено договір №8208503 від 30.06.2020, предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно п. 2.1.4 вказаного правочину замовник зобов`язаний сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Відповідно до п 4.2 зазначеного договору оплата послуг відповідно до договору здійснюється на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника.

У п. 4.6 договору вказано, що не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним перевізник надає замовнику виписку з його особового рахунку та зведену відомість для підписання останньої.

Відповідно до п. 4.4 договору виписки з особового рахунку відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання договору.

На підтвердження сплати вартості транспортування вагонів до місця ремонту позивачем надано до матеріалів справи копію особового рахунку № 8208503 (розширений) за січень 2021 та переліки № 20210112 від 12.01.2021, № 20210117 від 17.01.2021, № 20210124 від 24.01.2021, № 20210127 від 27.01.2021, № 20210129 від 29.01.2021, особового рахунку № 8208503 (розширений) за лютий 2021 та перелік № 20210201 від 01.02.2021.

Отже, за твердженнями позивача, збитки, які виникли у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" у зв`язку з розукомплектуванням вагонів включають в себе вартість придбаних деталей, технічного обслуговування, а також витрати на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту й становлять загальну суму 141 266,99 грн.

Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що з наявних у матеріалах справи доказів, протиправність поведінки відповідача полягає у бездіяльності та незабезпеченні схоронності (збереження) вагонів власності (оренди) позивача під час їх курсування залізничними коліями, чим порушено положення Статуту залізниць та Закону України "Про залізничний транспорт", внаслідок чого вагони були розукомплектовані і позивачу завдано збитків в розмірі вартості їх ремонту та придбаних для цілей ремонту запасних частин.

Розглянувши апеляційну Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту залізниць України нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п. 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004 №856, порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких в графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Судом першої інстанції вірно встановлено та перевірено колегією суддів, що Акціонерним товариством "Українська залізниця" здійснювалось перевезення вантажних вагонів власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс", а саме: №52181492, №53528865, №56127806, №54750757, №52797941, №53545133, №56916778, №62256870, №55026306, №53066312, №61075933.

Згідно із ст. 8 Статуту залізниць України перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Як встановлено судом, на станціях Покровськ, Сіль, Сартана було виявлено пошкодження (розкомплектування) вище вказаних вагонів позивача, які полягали у відсутності головної та магістральної частин повітророзподільника.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагони, що належали ТОВ "Лемтранс" були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М: №810 від 13.01.2021, №5228 від 21.01.2021, №5226 від 21.01.2021, №2567 від 04.02.2021, №2520 від 03.02.2021, №2518 від 03.02.2021, №2519 від 03.02.2021, №2527 від 03.02.2021, №2894 від 26.01.2021, №2892 від 26.01.2021 та №2987 від 29.01.2021.

Відповідно до п. 4.6. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених, наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачена статтею 110 Статуту залізниць України, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності технічного стану вагонів при прийнятті їх відповідачем до перевезення, не надано таких доказів і до апеляційної скарги.

Як підтверджено матеріалами справи, всупереч чинного законодавства відповідач не забезпечив схоронності (збереження) вагонів під час їх курсування залізничними коліями, внаслідок чого завдано збитків майну позивача.

Відповідно до п.22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Колегією суддів встановлено, що у зв`язку із розукомплектуванням вагонів позивачем було понесено витрати на придбання деталей, технічне обслуговування, а також на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту, які становлять загальну суму 141 266,99 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказані витрати відповідають визначеним п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 видам витрат, з яких складається сума збитків за пошкодження вагонів.

Відповідно до частини 1 статті Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 Цивільного кодексу України і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 Цивільного кодексу України ), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 Цивільного кодексу України), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

У розумінні вище наведених норм права, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

У п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Заперечення скаржника, щодо відсутності права у Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" на пред`явлення позову, колегія суддів оцінює як юридично неспроможними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником (орендарем) спірних вагонів, а тому позивач мав право звернутись до суду із даним позовом. До того ж, предметом даного спору є стягнення збитків за розукомплектування вагонів, підставою для нарахування яких позивачем визначено ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України та ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України.

Одночасно, слід зауважити, що положеннями п. 6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має в т.ч. таку несправність, як несправні повітророзподільники, а також відсутність доказів того, що в момент прийняття вагонів до перевезення вони мали несправності, твердження відповідача про те, що відсутність головної та магістральної частин повітророзподільника не є пошкодженням вагону є необґрунтованими.

Пошкодження вагонів підтверджено належними доказами та за фактом встановлення відсутності головної та магістральної частин повітророзподільника та розукомплектування ручного гальма вагони власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що оскільки порожні приватні вагони мають статус "вантажу", відповідно до пункту 2 Правил складання актів повинен бути складений комерційний акт у зв`язку з пошкодженням вантажу (вагону). Однак, скаржник, прийнявши вагони до перевезення без заперечень, після виявлення їх пошкодження відмовив позивачу у оформленні комерційних актів.

Пунктом 20 Правил складання актів (п. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, визначено, що акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту залізниць України.

Колегією суддів враховано, що скаржник прийняв вагони до перевезення без заперечень та зауважень, а обов`язок останнього забезпечувати схоронність вагонів передбачена статтею 110 Статуту залізниць України, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству. З огляду на викладене, колегією суддів не приймаються заперечення скаржника в цій частині.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що протиправність поведінки відповідача полягає у бездіяльності та незабезпеченні схоронності (збереження) вагонів власності (оренди) позивача під час їх курсування залізничними коліями, чим порушено положення Статуту залізниць та Закону України "Про залізничний транспорт", внаслідок чого вагони були розукомплектовані і позивачу завдано збитків в розмірі вартості їх ремонту та придбаних для цілей ремонту запасних частин.

Водночас, колегія суддів зазначає, що між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, також матеріали справи не містять доказів того, що розукомплектування вантажних вагонів сталося не з вини відповідача, який взяв на себе відповідальність за збереження прийнятих до перевезення вагонів позивача, але не зберіг майно позивача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 141 266,99 грн є належним чином обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі №910/10214/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі №910/10214/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі №910/10214/21 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/10214/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.І. Тищенко

М.Л. Яковлєв