УХВАЛА

23 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 905/1880/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання: Гогусь В. О.,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явилися,

відповідача - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Маріупольської міської ради Донецької області

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 (колегія суддів: Мартюхіна Н. О. - головуючий, Геза Т. Д., Плахов О. В.) і рішення Господарського суду Донецької області від 31.03.2021 (суддя Паляниця Ю. О.) у справі

за позовом Маріупольської міської ради Донецької області

до Публічного акціонерного товариства "Металонік"

про стягнення 2 118 791,37 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Маріупольська міська рада Донецької області (далі - Міська рада) звернулася до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Металонік" (далі - ПАТ "Металонік") про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 2118791,37 грн за період з 01.01.2017 до 31.12.2019.

1.2. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на положення статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України та зазначав, що земельна ділянка кадастровий номер :03:006:0219 площею 2,8308 га перебувала у користуванні ПАТ "Металонік" на підставі договору оренди земельної ділянки від 14.01.2005, строк дії якого закінчився 20.10.2014. У період з 01.01.2017 до 31.12.2019 ПАТ "Металонік" фактично користувалося спірною земельною ділянкою за відсутності укладеного з міською радою договору оренди, тому відповідач є таким, що без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування цією земельною ділянкою.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Донецької області від 31.03.2021, яке залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2021, у задоволенні позову Маріупольської міської ради Донецької області відмовлено.

2.2. Місцевий господарський суд виходив із того, що ПАТ "Металонік" є власником майнового комплексу загальною площею 7755,2 м2, який розташований на земельній ділянці за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лобачевського, 143. Суд дійшов висновку про безпосереднє використання відповідачем земельної ділянки під вказаною будівлею та ділянкою, яка необхідна для обслуговування відповідного нерухомого майна та дійшов висновку, що ПАТ "Металонік", не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору, фактично збільшило свої доходи, а Міська рада втратила належне їй майно (кошти від орендної плати). Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив із того, що Міською радою не надано витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який є необхідним для перевірки розрахунку суми заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів.

2.3. Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог за відсутності витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. При цьому суд зазначив, що його наявність є обов`язковою для підтвердження розрахунку безпідставно одержаних коштів, виходячи із розміру недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою. Крім того, суд апеляційної інстанції врахував, що згідно з даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0219 набула статусу архівної 24.10.2017, у зв`язку із чим вказана земельна ділянка відповідно до положень частини 13 статті 791 Земельного кодексу України та пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру не може вважатись об`єктом цивільного права з цієї дати.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Донецької області від 31.03.2021 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2021, Міська рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги Міської ради до ПАТ "Металонік" у повному обсязі.

3.2. Міська рада, звертаючись із касаційною скаргою, зазначає, що касаційна скарга подається на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 201/2956/19.

4. Обставини, встановлені судами

4.1. Суди попередніх інстанцій установили, що ПАТ "Металонік" є власником майнового комплексу загальною площею 7755,2 м2 (реєстраційний номер майна 5899500), який розташований на земельній ділянці за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лобачевського, 143, згідно з договором купівлі-продажу №1-4595 від 01.11.1995.

4.2. 14.01.2005 між Міською радою (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Металонік" (орендар) (на теперішній час - ПАТ "Металонік") було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір оренди), відповідно до якого орендодавець надає згідно з рішенням виконкому міської ради № 420/8 від 20.10.2004, а орендар приймає в строкове платне користування, зокрема, земельну ділянку, яка знаходиться на вулиці Лобачевского, 143 в Іллічівському районі міста Маріуполь; в оренду передається земельна ділянка площею 3,5017 га, на якій знаходиться виробничий комплекс та адміністративний будинок.

4.3. Згідно з планом (схемою) меж, в оренду була передана земельна ділянка площею 3,5017 га на вулиці Лобачевского, 143 в Іллічівському районі міста Маріуполь з кадастровим номером :03:006:0086 (далі - земельна ділянка № :03:006:0086).

4.4. Відповідно до пункту 6 договору оренди договір укладено на 10 років (до 20.10.2014).

4.5. У пункті 7 договору оренди сторони погодили, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяці до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

4.6. Договір оренди було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М. Ю., зареєстровано в реєстрі 14.01.2005 за № 126.

4.7. Зазначений правочин також зареєстровано у Маріупольській міській раді, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 18.01.2005 зроблено запис № 04.05.162.00011.

4.8. Факт передачі земельної ділянки в оренду підтверджується актом від 18.01.2005.

4.9. Рішенням Маріупольської міської ради "Про погодження громадянам місць розташування житлових будинків та господарчих забудов та про дозвіл на розробку проектів відводу земельних ділянок по вул. Лобачевського в Іллічівському районі міста" № 5/9-1425 від 20.02.2007: погоджено, зокрема, припинити Закритому акціонерному товариству "Металонік" (далі - ЗАТ "Металонік") право користування частиною земельної ділянки площею 6708,92 м2 на вул. Лобачевського, 143 в Іллічівському районі міста, вилучену земельну ділянку віднести до земель запасу міської ради; ЗАТ "Металонік" звернутися до Маріупольського міського управління земельних ресурсів для внесення змін до технічної документації із землеустрою та договору оренди земельної ділянки № 04.05.162.00011 від 18.01.2015.

4.10. На виконання зазначеного рішення органу місцевого самоврядування орендарем отримано висновок № 586 від 14.07.2008. Управління земельних ресурсів у м. Маріуполі Донецької області, у якому викладені рекомендації щодо надання ЗАТ "Металонік" в оренду терміном до 20.10.2014 земельної ділянки площею 2,8308 га, кадастровий номер :03:006:0219 для функціонування виробничого комплексу.

4.11. 16.04.2009 між Міською радою та ПАТ "Металонік" укладено додатковий договір до договору оренди, за змістом якого на підставі рішення № 5/9-1425 від 20.02.2007 Маріупольської міської ради пункт 2 договору оренди викладено у новій редакції, визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею, зокрема, 2,8308 га.

4.12. До вказаного додаткового договору додавався план (схема) меж, згідно з якою в оренді у відповідача залишилась земельна ділянка площею 2,8308 га на вулиці Лобачевского, 143 в Іллічівському районі міста Маріуполь з кадастровим номером :03:006:0219 (далі - земельна ділянка № :03:006:0219).

4.13. Згідно з додатковим договором від 16.04.2009 сторони також змінили пункт 10 договору оренди, виклавши його у наступній редакції: "Орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі: 3% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік)".

4.14. Міська рада зазначала, що, всупереч вимогам пункту 7 договору оренди, після закінчення строку дії цього правочину земельна ділянка № :03:006:0219 за актом приймання-передачі орендарем орендодавцю не поверталась.

4.15. Додатком до листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20.12.2019 № 2067/105-19 зазначено, що розмір нормативної грошової оцінки 1 м2 земельної ділянки № :03:006:0219 складає: з 01.01.2017 до 01.01.2018 - 672,29 грн (Кф=2,0); з 17.07.2018 - 1008,43 грн (Кф-3,0); станом на 01.01.2019 - 995,63 грн (Кф-3,0).

4.16. Згідно з актом № 15 від 31.01.2020 комісією з визначення збитків власникам землі та землекористувачам, створеною рішенням № 318 від 18.07.2018 виконавчого комітету Маріупольської міської ради, встановлено, що земельна ділянка № :03:006:0219 з 01.01.2017 до 31.12.2019 фактично використовувалась землекористувачем - ПАТ "Металонік" без оформлення відповідного документа, що спричинило неодержання Міською радою доходу у формі орендної плати. Розмір збитків, завданих територіальній громаді за цей період становить 2118791,37 грн.

4.17. Листом № 26.6.3-22549-09 від 17.04.2020 Міська рада запропонувала ПАТ "Металонік" добровільно відшкодувати міськраді збитки за використання ділянки з порушенням норм земельного законодавства, проте вказані збитки відповідачем сплачені не були, що стало підставою для звернення до суду з позовом до ПАТ "Металонік" про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 2118791,37 грн.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою Міської ради, відкрите з підстав передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, належить закрити.

5.2. Касаційну скаргу з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій застосували норму права без урахування висновку щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 201/2956/19.

5.3. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

5.4. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскарження судових рішень з підстави, передбаченої цим пунктом, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих же норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.5. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

Крім того, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 також зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

5.6. Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у цьому випадку не підтвердилися, з огляду на таке.

5.7. У цій справі предметом позову є вимога Міської ради про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно.

5.8. Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що ПАТ "Металонік" є власником майнового комплексу загальною площею 7755,2 м2, який розташований на земельній ділянці за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лобачевського, 143. Суд дійшов висновку про безпосереднє використання відповідачем земельної ділянки під вказаною будівлею та ділянкою, оскільки вона необхідна для обслуговування відповідного нерухомого майна, та дійшов висновку, що ПАТ "Металонік", не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору, фактично збільшило свої доходи, а Міська рада втратила належне їй майно (кошти від орендної плати). Водночас, суд установив, що Міською радою не надано витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який є необхідним для перевірки розрахунку суми заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог за відсутності витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № :03:006:0219. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що його наявність є обов`язковою для підтвердження розрахунку безпідставно одержаних коштів, виходячи із розміру недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою. Крім того, суд апеляційної інстанції врахував, що згідно з даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка № :03:006:0219 набула статусу архівної 24.10.2017, у зв`язку із чим вказана земельна ділянка відповідно до положень частини 13 статті 79-1 Земельного кодексу України та пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру не може вважатись об`єктом цивільного права з цієї дати.

5.9. У справі № 201/2956/19, на яку посилається скаржник, предметом позову є вимоги про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. Відмовляючи у задоволенні позову у справі № 201/2956/19, суди виходили з того, що на земельній ділянці, кадастровий номер :06:052:0009, площею 0,1187 га, знаходиться об`єкт нерухомого майна, що належить на праві спільної часткової власності відповідачам, тому відповідно до статей 1212-1214 Цивільного кодексу України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, для яких важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Проте, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди зазначили, що надана позивачем копія листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо нормативної грошової оцінки 1 кв. м земельної ділянки не є належним і допустимим доказом та суперечить частині 2 статті 20 та частині 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" і крім того, площа, яку займають будівлі відповідачів, є меншою за площу спірної земельної ділянки. Суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення та задовольняючи позовні вимоги, мотивував свою постанову тим, що відповідачі як фактичні користувачі земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегли у себе кошти, які мали сплатити за користування нею, зобов`язані повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. При цьому зауважив, що "жодним нормативним актом не визначено, що виключно на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки може бути проведено розрахунок безпідставно збережених коштів, що є предметом спору у справі". Суд касаційної інстанції визнав висновки судів про те, що ненадання позивачем витягу не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, зазначивши, що правомірність надання інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у формі довідки підтверджується також положеннями Податкового кодексу України.

Отже, на відміну від справи, яка розглядається, у справі № 201/2956/19 на підтвердження обставин справи позивач надав копію листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо нормативної грошової оцінки 1 м2 земельної ділянки, котра містила інформацію про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :06:052:0009, площею 0,1187 га - яка є сформованим об`єктом цивільних прав, і за користування якою позивач просив стягнути безпідставно збережені кошти.

5.10. Натомість у справі, яка розглядається, суди встановили, що земельна ділянка № :03:006:0219 набула статусу архівної 24.10.2017, у зв`язку із чим вказана земельна ділянка відповідно до положень частини 13 статті 79-1 Земельного кодексу України та пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру не може вважатись об`єктом цивільних прав з цієї дати. Отже, спірна земельна ділянка не є сформованим об`єктом цивільних прав, тому вихідні дані для розрахунку недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою не підтверджуються належними та допустимими доказами на обґрунтування грошової оцінки з огляду на те, що відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель", Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 25.11.2016 № 489, технічна документація, довідка, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки є належними доказами на обґрунтування нормативної оцінки певної земельної ділянки (подібний висновок викладений у п. 7.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 905/1680/20 (пункт 7.28 постанови).

Таким чином, судове рішення у справі № 201/2956/19, на яке посилається скаржник, ухвалене з урахуванням інших установлених фактичних обставин справи, що свідчить про неподібність правовідносин у справі № 201/2956/19 та справі № 905/1880/20, яка розглядається.

5.11. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

5.12. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження після відкриття касаційного провадження не підтвердилися, колегія суддів відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 і рішення Господарського суду Донецької області від 31.03.2021 у справі.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 і рішення Господарського суду Донецької області від 31.03.2021 у справі № 905/1880/20 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак