УХВАЛА

23 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 922/1567/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської товарної біржи

на рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2019 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС"

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України,

за участю Військового прокурора Харківського гарнізону,

про визнання договору оренди продовженим на той самий термін і на тих самих умовах

та за зустрічним позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України,

за участю Військового прокурора Харківського гарнізону,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС"

про виселення з нежитлового приміщення.

У судовому засіданні взяв участь представник Генеральної прокуратури України - Гавловська А. В.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС" (далі - ТОВ "НБМ - СЕРВІС") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України, в якому просило суд визнати договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 177 продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "НБМ - СЕРВІС" вказує, що на час звернення до суду жодних законних і аргументованих заперечень щодо подовження договірних відносин найму між сторонами з боку відповідача на адресу позивача не надходило, орендодавець, за два місяці до закінчення строку договору письмово звернувся до орендаря з проханням надати письмову згоду на продовження терміну дії договору у відповідності до вимог чинного законодавства, та в подальшому, позивач письмово відповів, що згоден на продовження терміну дії цього договору та просить розпочати всі процедури щодо продовження договору та укладання додаткової угоди, а також вважати цю відповідь письмовою згодою орендаря, проте письмову угоду про продовження договору не підписано та жодних дій направлених на це не здійснено, що і стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Надалі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду Харківської області з зустрічною позовною заявою, в якій просив суд виселити ТОВ "НБМ - СЕРВІС" з нежитлового приміщення площею 1999,20 кв.м, розташованого за адресою: м. Харків, просп. Леніна, 5.

На обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач за первісним позовом посилався на те, що строк дії договору оренди сплив 20.03.2018, у зв`язку з тим, що відповідач за зустрічним позовом не надав згоди на продовження договору оренди, що підтверджується неодноразовими зверненнями Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України до ТОВ "НБМ - СЕРВІС" з листами про звільнення (вих. листи № 847 від 13.02.2018, №1558 від 19.03.2018, № 2163 від 16.04.2018, № 1592 від 20.03.2018, № 3464 від 08.06.2018), однак останній продовжує безпідставно користуватись майном попри припинення дії договору оренди.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.06.2019 у справі № 922/1567/18 (суддя Шатерніков М. І.) первісний позов задоволено; визнано договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 177 продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором; стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України на користь ТОВ "НБМ - СЕРВІС" витрати зі сплати судового збору за подачу первісного позову у сумі 1 762,00 грн; у задоволенні зустрічного позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України до ТОВ "НБМ - СЕРВІС" про виселення з нежитлового приміщення відмовлено повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 (Крестьянінов О. О. - головуючий, судді Пуль О. А., Фоміна В. О.) рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2019 у справі № 922/1567/18 скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "НБМ-Сервіс" відмовлено повністю; зустрічний позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова задоволено; виселено ТОВ "НБМ-Сервіс" із нежитлового приміщення загальною площею 1999,20 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Леніна (Науки), 5.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

Харківська товарна біржа звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, як особа, яка не брала участі у справі, а питання про права та обов`язки якої було вирішено постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 у справі № 922/1567/18. Скаржник просить залучити Харківську товарну біржу (), стороною у справі, а саме відповідачем у справі за зустрічним позовом, скасувати рішення першої та апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що Харківська товарна біржа, як суборендар за договором від 01.03.2007 № 14 є учасником правовідносин оренди, але суд прийняв рішення не повністю дослідивши матеріали справи, зокрема, про права та обов`язки Харківської товарної біржи. На думку скаржника, Харківська товарна біржа була позбавлена можливості в суді захищати свої права у спорі про продовження дії договору оренди та за зустрічним позовом про виселення. Спірним рішенням позбавлено можливості користування орендованим майном ТОВ "НБМ-Сервіс" (Орендаря) та відповідно Харківську товарну біржу як суборендаря. Скаржник вважає, що всі судові рішення у цій справі були прийняті з порушенням норм процесуального права в частині визначення прав і обов`язків особи, без її залучення до участі у справі.

Скаржник також наголошує, що судовим рішенням було задоволено позовні вимоги за зустрічним позовом орендодавця в спосіб, що суперечить положенням статті 5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Позиція інших учасників справи

Харківська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил у відзиві на касаційну скаргу просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржувану постанову залишити без змін, оскільки судовими рішеннями жодним чином не порушено права Харківської товарної біржі.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова Міністерства оборони України у відзиві на касаційну скаргу просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржувану постанову залишити без змін.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження, виходячи з такого.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині 1 статті 17 ГПК України, яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають вимогам вищенаведеної статті 129 Конституції України та узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали;

4) ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Водночас відповідно до частини четвертої цієї ж статті особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

З викладеного слідує, що пункт 1 частини 1 статті 287 ГПК України визначає два випадки звернення осіб, які не брали участі у справі: перший - оскарження постанови апеляційного господарського суду, другий - оскарження рішення місцевого господарського суду, яке переглянуто апеляційним судом за апеляційною скаргою такої особи.

Право на касаційне оскарження у першому випадку прямо передбачене пунктом 1 частини 1 статті 287 ГПК України, у другому - обмежене умовою, що закріплена у частині четвертій цієї ж статті.

Частина 4 статті 287 ГПК України не обмежує право особи, яка не брала участі у справі, але вважає, що саме апеляційний суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, на подання касаційної скарги саме на судове рішення апеляційного суду, і не встановлює як умову подання касаційної скарги у цьому випадку перегляд рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою цієї особи, оскільки в своєму рішенні суд першої інстанції міг не вирішувати питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника.

Тобто, касаційна скарга особи, яка не брала участі у справі і вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси, може бути подана на судове рішення лише після перегляду такого рішення в апеляційному порядку, саме за її апеляційною скаргою.

Як убачається із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень, скаржник, Харківська товарна біржа, не приймала участі у розгляді справи № 922/1567/18, а в обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що як рішення місцевого господарського суду так й постанова апеляційного господарського суду у цій справі впливають на її права, інтереси та обов`язки, як суборендаря за договором від 01.03.2007 № 14. Отже, предметом касаційного оскарження фактично є як рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2019 так і постанова Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021.

Таким чином, до касаційної скарги Харківської товарної біржі, застосовується другий випадок касаційного оскарження особою, яка не брала участі у справі і вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси. При цьому, Харківська товарна біржа не позбавлена можливості реалізувати своє право на оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Водночас касаційна скарга Харківської товарної біржі на рішення місцевого господарського суду може бути подана на таке судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку саме за її апеляційною скаргою.

Проте, як убачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції не переглядалося в апеляційному порядку за апеляційною скаргою Харківської товарної біржі і остання не позбавлена такого права, а тому відмова Верховного Суду у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківської товарної біржи на рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2019 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 у цій справі є очевидною та передбачуваною процесуальною дією.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини 3 статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

У частині 4 статті 11 ГПК України зазначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналогічні положення містить і стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

За змістом частини 1 статті 18 зазначеного Закону, для цілей посилання на текст Конвенції суди використовують офіційний переклад Конвенції українською мовою, але у разі відсутності перекладу Рішення та ухвали ЄСПЛ чи ухвали Європейської комісії з прав людини, Суд користується оригінальним текстом.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v. Ukraine), заява № 24402/02, § 27, 20.05.2010 дійшов висновку про те, що право на

суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є

абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням,

зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Також, ЄСПЛ в ухвалі у справі "Азюковська проти України" (Azyukovskav. Ukraine), заява № 26293/18, §§ 25, 26, 09.10.2018 зазначив, що застосування критерію малозначності було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

У контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Ураховуючи викладене, Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці ЄСПЛ, та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Статтею 296 ГПК України визначені підстави для закриття касаційного провадження.

Втім, хоча стаття 296 ГПК України не містить такої підстави для закриття касаційного провадження, як помилково відкрите, однак у цьому разі процесуально вірними, з дотриманням принципу рівності прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України, будуть дії суду щодо закриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Харківської товарної біржи на рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2019 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 у справі № 922/1567/18 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ