ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021м. ДніпроСправа № 904/6310/21

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 м. Дніпро

до ОСОБА_2 м. Дніпро

про стягнення суми боргу в розмірі 100000грн., 3% річних в розмірі 8243грн.84коп., інфляційної складової в розмірі 19690грн.

Без представників сторін.

ВСТАНОВИВ: ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 100000грн., 3% річних в розмірі 8243грн.84коп., інфляційної складової в розмірі 19690грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з повернення коштів, отриманих на підставі договору про надання поворотної безвідсоткової допомоги №210716 від 21.07.2016.

Позивач зазначає, що на виконання укладеного між фізичною особою-підприємцем Довженком В`ячеславом Віталійовичем (позикодавець) та фізичною особою-підприємцем Сіталом Юрієм Олеговичем (позичальник) договору про надання поворотної безвідсоткової допомоги №210716 від 21.07.2016 відповідачу було перераховано 22.07.2016 суму в розмірі 100000грн.

Позивач стверджує, що згідно з пунктом 1.5 договору №210716 від 21.07.2016 відповідач мав повернути суму в строк до 21.07.2018.

Посилаючись на статтю 625 Цивільного кодексу України, за порушення строків повернення отриманої суми фінансової допомоги позивач нарахував та заявив до стягнення 3%річних в розмірі 8243грн.84коп. за період з 22.07.2018 до 20.04.2021 та інфляційну складову в розмірі 19690грн. за період серпень 2018 - березень 2021.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2021 позов прийнятий до розгляду відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними в ній матеріалами.

У відзиві, що надійшов на адресу суду 21.09.2021, відповідач не визнав заявлені вимоги та наполягав на відмові в їх задоволенні.

Відповідач вказав про сплив строку позовної давності для звернення до суду.

Також відповідач зазначив, що між сторонами були договірні відносини, що виникли на підставі спірного договору про отримання фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016. Але на час отримання фінансової допомоги, грошові кошти в сумі 100000грн. були направлені виключно на спільну господарську діяльність, в результаті якої на час вчинення правочину був зацікавлений позивач. На час укладення спірного правочину так і на теперішній час позивач та відповідач є співзасновниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агропрайд".

Відповідач зазначає, що отримані від позивача кошти були спрямовані на виконання зобов`язань ТОВ "Дніпро-Агропрайд" за кредитним договором №091072776REVOLLINE1 від 08.07.2016, укладеного з ПАТ "Укрсоцбанк" та на рахунки різних фермерських господарств з метою отримання спільного з позивачем прибутку.

Відповідач зазначає, що внаслідок рейдерського захоплення ТОВ "Дніпро-Агропрайд" з 02.08.2016 по 22.08.2016 втрачені оригінали протоколів загальних зборів ТОВ "Дніпро-Агропрайд". Також відповідач вважає, що оригінали протоколів загальних зборів ТОВ "Дніпро-Агропрайд" №05/08-16 від 05.08.2016 та №10/06-16 від 10.06.2016 на яких вирішувались питання щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором та перерахування коштів на рахунки різних фермерських господарств з метою отримання спільного з позивачем прибутку є у позивача.

Відповідач вказує, що отримані за договором про отримання фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016 грошові кошти в сумі 100000грн. були повернуті на рахунки ТОВ "Дніпро-Агропрайд", в тому числі і в інтересах позивача, з подальшою метою ведення спільної господарської діяльності та мінімізації витрат товариства на сплату відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором.

У відзиві зазначено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі №201/12534/17 від 25.09.2020 було відшкодовано шкоду, завдану співзасновникам ТОВ "Дніпро-Агропрайд" в результаті рейдерського захоплення майна у серпні 2016 року.

Відповідач також зазначає, що викладені факти підтверджено нотаріально посвідченими показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

У відповіді позивача на відзив, що надійшла до суду 24.09.2021, вказано про - звернення до суду з позовом в межах строку позовної давності; виникнення між позивачем та відповідачем правовідносин позики; порушення строку повернення поворотної фінансової допомоги, передбаченого умовами договору; наявність підстав для нарахування 3%річних та інфляційної складової.

Розпорядженням керівника апарату суду №1429 від 27.09.2021 призначений повторний автоматичний розподіл справи №904/6310/21 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 з посади.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 27.09.2021 справу №904/6310/21 передано на розгляд судді Новікової Р.Г.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.20211. прийнято справу №904/6310/21 до провадження суддею Господарського суду Дніпропетровської області Новіковою Р.Г.

Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Предметом доказування у справі є наявність або відсутність порушення відповідачем умов договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016, в частині повернення грошових коштів; наявність або відсутність підстав для нарахування та стягнення 3% річних в розмірі 8243грн.84коп., інфляційної складової в розмірі 19690грн.

Між фізичною особою - підприємцем Довженком В.В. (далі - позикодавець) та фізичною особою - підприємцем Сіталом Ю.О. (далі - позичальник) укладений договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору позикодавець надає позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (далі - фінансова допомога), а позичальник зобов`язується використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений даним договором строк.

Згідно пункту 1.2 договору загальна сума фінансової допомоги, що надається за цим договором становить 100000грн. для поповнення обігових коштів позичальника.

Фінансова допомога надається шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позичальника (пункт 1.3 договору).

Пунктом 1.4 договору визначено, що відсотки на фінансову допомогу, що надається за цим договором не нараховуються. Фінансова допомога за цим договором надається на безоплатній основі.

Пунктом 1.5 договору передбачено, що фінансова допомога надається на два роки з дати зарахування грошових коштів фінансової допомоги на поточний рахунок позичальника, зазначений в розділі 6 даного договору, але не менш ніж до 21.07.2018.

Договір набуває чинності з дати перерахування фінансової допомоги на поточний рахунок позичальника, і є дійсним до моменту його остаточного виконання (пункт 4.1 договору).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що у разі припинення реєстрації підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця строк дії даного договору не припиняється.

Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016 підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.

На виконання умов договору позивач 22.07.2016 перерахував позивачу грошові кошти у сумі 100000грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

З огляду на приписи пункту 1.5 договору, відповідач був зобов`язаний повернути суму поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у розмірі 100000грн. до 22.07.2018 (включно). Докази повернення відповідачем суми поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у розмірі 100000грн. в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Сітала Юрія Олексійовича за власним рішенням.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Довженка В`ячеслава Віталійовича за власним рішенням був внесений 21.07.2017.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення), її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, якщо стороною у правовідносинах виступала фізична особа - підприємець, то припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у цих правовідносинах, а отже спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що порушення відповідачем зобов`язань за договором договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016 почалось з 23.07.2018. Таким чином, строк позовної давності мав спливати 23.07.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 08.07.2021, що підтверджується відповідним штемпелем відділу документального забезпечення Господарського суду Дніпропетровської області. Позовна заява надійшла до суду засобами поштового зв`язку.

Поштове відправлення із позовною заявою ОСОБА_1 було направлено на адресу суду 06.07.2021, що підтверджується відповідною відміткою підприємства зв`язку на конверті, в якому на адресу Господарського суду Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява.

При цьому суд зауважує, що днем подання позову до суду слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв`язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

З урахуванням наведеного, днем подання ОСОБА_1 позовної заяви до суду є 06.07.2021.

При цьому, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду відкриття провадження у справі №904/6310/21 була постановлена судом 12.08.2021 тому, що суд здійснював процесуальні дії, передбачені частиною шостою статті 176 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2021 суд звернувся до Головного управління ДМС у Дніпропетровській із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 .

Надсилання судом запиту, передбаченого положеннями частини шостої статті 176 Господарського процесуального кодексу України, не змінює факту звернення позивача до суду із позовною заявою 06.07.2021.

Таким чином, позивачем не було пропущено строк позовної давності.

Відповідач також стверджує, що отримані за договором про отримання фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016 грошові кошти в сумі 100000грн. були повернуті на рахунки ТОВ "Дніпро-Агропрайд", в тому числі і в інтересах позивача, з подальшою метою ведення спільної господарської діяльності та мінімізації витрат товариства на сплату відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016 підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що сторони мали намір змінити або припинити дію договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016.

Таким чином, договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016 на момент виникнення спірних відносин був чинним та підлягав належному виконанню сторонами.

Положеннями пункту 2.3 договору на позичальника покладений обов`язок повернути фінансову допомогу в сумі визначеній в пункті 1.2 договору та в строки, встановлені договором.

Пунктом 1.6 договору сторони передбачили, що позичальник зобов`язується повернути фінансову допомогу в повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позикодавця.

З наведеного вбачається, що сторонами визначений конкретний порядок та спосіб, у який позичальник має виконати зобов`язання з повернення грошових коштів за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Перерахування грошових коштів підтверджується виписками з банківського рахунку, платіжними дорученнями, квитанціями банку, меморіальними ордерами тощо.

Суд зазначає, що надані відповідачем покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , не можуть бути належними та допустимими доказами виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №210716 від 21.07.2016 в частині повернення грошових коштів у розмірі 100000грн., з урахуванням положень частини 2 статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Докази перерахування відповідачем грошових коштів на рахунок позикодавця у сумі 100000грн. в матеріалах справи відсутні. Строк повернення вказаної суми є таким, що настав.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 100000грн., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних втрат у розмірі 19690грн.00коп. за період з серпня 2018 по березень 2021 та 3% річних в розмірі 8243грн.84коп. за період з 22.07.2018 по 20.04.2021.

За результатами зробленого судом розрахунку, інфляційні втрати через несплату суми боргу в розмірі 100000грн. за період з серпня 2018 по березень 2021 становили суму в більшому розмірі ніж заявлено позивачем до стягнення.

Разом з тим, суд не наділений правом збільшувати розмір позовних вимог, це виключне право позивача. При цьому, стягнення суми в меншому розмірі є правом позивача. З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення 100000грн. інфляційних втрат.

При перевірці розрахунку 3% річних судом встановлено, що позивач неправильно визначив період нарахування. За результатом зробленого судом розрахунку стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних у розмірі 8235грн.62коп. за період з 23.07.2018 по 20.04.2021.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 08грн.22коп. слід відмовити.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, на відповідача покладаються витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2269грн.85коп.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу в розмірі 100000грн., 3% річних в розмірі 8243грн.84коп., інфляційної складової в розмірі 19690грн. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму боргу в розмірі 100000грн., 3% річних в розмірі 8235грн.62коп., інфляційну складову в розмірі 19690грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2269грн.85коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 08грн.22коп. -відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в строки, передбачені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 03.12.2021.

Суддя Р.Г. Новікова