РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2021 року м. Чернігівсправа № 927/1015/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Дубини О. М.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю УБС КРС,

, вул. Заводська, буд. 12 Б, кімната 203, м. Полтава, 36007

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівтехмонтаж інк.,

, вул. Коцюбинського, буд. 49 А, офіс 302/1, м. Чернігів, 14000

адреса для листування: вул. Леоніда Боднарука, буд. 28-А, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення 7 862 672,10 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Логвінов Є. В., адвокат;

від відповідача: Олійник С. А., адвокат,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю УБС КРС звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівтехмонтаж інк., у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 7 862 672,10 грн, з яких 6 567 580,37 грн заборгованості за виконані роботи, 449 132,24 грн - 3% річних та 845 959,49 грн інфляційних втрат.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 19.10.2021 о 10:00 та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, копія вказаної вище ухвали суду була направлена 01.10.2021 на електронні адреси позивача та його представника, вказані у позовній заяві. 04.10.2021 з електронної адреси представника позивача на електронну адресу суду надійшло підтвердження про отримання ухвали.

Відомості про адресу електронної пошти відповідача у суду відсутні.

З метою належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, встановлення йому строку для подання відзиву на позов, а також про призначення підготовчого засідання, 01.10.2021 судовими розпорядниками Господарського суду Чернігівської області було здійснено вихід за адресою місцезнаходження відповідача: вул. Коцюбинського, буд. 49 А, офіс 302/1, м. Чернігів, для вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі від 01.10.2021 у справі №927/1015/21, але вищевказану ухвалу суду не було вручено через відсутність юридичної особи за місцем реєстрації. Крім того, головний бухгалтер ПП «Чернігівагропроект», яке надає в оренду приміщення в будівлі за адресою: вул. Коцюбинського, 49 А, м. Чернігів, повідомила судовим розпорядникам про те, що орендні відносини з ТОВ «Чернігівтехмонтаж інк.» відсутні, будь-якою інформацією щодо місцезнаходження даного підприємства не володіє. Про такі обставини судовими розпорядниками на підставі Інструкції про порядок забезпечення старшими судовими розпорядниками та судовими розпорядниками проведення судового засідання, їх взаємодії з правоохоронними органами складено відповідний акт № 291/2021 від 01.10.2021.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівтехмонтаж інк.»: 14000, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Коцюбинського, буд. 49 А, офіс 302/1.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать відомості про місцезнаходження юридичної особи (ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений ст. 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відомості щодо зміни місцезнаходження юридичної адреси - Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівтехмонтаж інк.» у Єдиному державному реєстрі відсутні.

Пунктом 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено, зокрема, у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому наслідки застосування п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України не залежать від того ким саме судове рішення не було вручено через відсутність юридичної особи за адресою місця реєстрації листоношою чи судовим розпорядником, оскільки останні також діють в межах відповідних повноважень, обумовлених дорученням головуючого, пов`язаних із створенням умов, необхідних для розгляду справи (п. 7 ч. 1 ст. 65 ГПК України).

Водночас суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Таким чином, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву на позов, а днем вручення йому ухвали від 01.10.2021 є 01.10.2021.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 18.10.2021.

Крім того, судом були вжиті додаткові заходи з метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, які узгоджуються з ч. 6 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

Так, 04.10.2021 на номер телефону відповідача ), який зазначений у витягу з ЄДР як засіб зв`язку з цією юридичною особою, за допомогою мобільного додатку Viber направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 01.10.2021. Вказане повідомлення було доставлено адресату, про що свідчить відмітка «??» під цим повідомленням. Такий статус повідомлення «доставлено» у додатку Viber є загальновідомою обставиною.

12.10.2021 на електронну пошту суду від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у якій він просить суд надати йому можливість участі у судовому засіданні, призначеному на 19.10.2021 о 10:00, в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

У зв`язку з тим, що суддя Шморгун В. В. 19.10.2021 перебував у відпустці, судове засідання, призначене на 19.10.2021 о 10:00, не відбулося.

Ухвалою суду від 13.10.2021 підготовче засідання призначено на 11.11.2021 о 10:00; заяву ТОВ «УБС КРС» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; засідання, призначене на 11.11.2021, постановлено провести в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (https://easycon.com.ua/).

25.10.2021 відповідач безпосередньо у приміщенні суду отримав ухвалу суду від 01.10.2021 про відкриття провадження у справі.

Також 25.10.2021 від відповідача надійшла заява, у якій він просить суд встановити ТОВ «Чернігівтехмонтаж інк.» додатковий строк для подання до суду та позивачу відзиву на позовну наяву; зобов`язати позивача направити відповідачу копію позовної заяви з додатками на фактичну адресу відповідача: вул. Леоніда Боднарука, буд. 28-А, м. Чернігів, 14000.

У поданій заяві відповідач повідомив, що з 01.09.2021 ТОВ «Чернігівтехмонтаж інк.» за юридичною адресою не знаходиться у зв`язку з розірванням договору оренди приміщення. За цих обставин відповідач позовну заяву та додатки до неї не отримав, як і не отримав ухвалу суду від 01.10.2021.

Крім того, 04.11.2021 відповідач подав зустрічну позовну заяву, у якій він просить визнати недійсним договір підряду №29-11/17 на виконання робіт з капітального ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР, укладений 29.11.2017 між ТОВ «Чернігівтехмонтаж інк.» та ТОВ «УБС КРС». У зустрічному позові відповідач зазначив, що позовну заяву та додатки до неї не отримав через зміну адреси, а з первісним позовом ознайомився лише 02.11.2021.

08.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доказами його направлення позивачу.

Ухвалою суду від 11.11.2021 відмовлено ТОВ «Чернігівтехмонтаж інк.» у поновленні процесуального строку для подання відзиву на позов; відзив на позов залишено без розгляду; зустрічну позовну заяву повернуто ТОВ «Чернігівтехмонтаж інк.» без розгляду. Відповідні мотиви суду викладені в ухвалі від 11.11.2021.

Після постановлення судом вказаної ухвали проведення підготовчого засідання продовжилось.

Представник відповідача заявив повторно клопотання про продовження строку підготовчого провадження та надання можливості звернутись до суду із заявою про продовження строку на подання відзиву з обґрунтуванням поважних причин пропуску цього строку. Представник відповідача вважає, що відмова суду продовжити строк на подання відзиву на позов порушує права відповідача на захист та зазначив, що пропуск такого строку відбувся з причин перебування директора відповідача у відрядженні у Срібнянському районі, а договір про надання правової допомоги був укладений з адвокатом лише 02.11.2021.

Щодо клопотання представника відповідача суд зазначив наступне.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у суді здійснюється за принципом змагальності сторін і кожна сторона має не тільки процесуальні права, а і процесуальні обов`язки. Невиконання вимог закону щодо таких обов`язків без поважних причин є суб`єктивною поведінкою учасника і всі негативні наслідки у зв`язку з невчиненням або неналежним вчиненням відповідних процесуальних дій покладаються на такого учасника. Суд вважає, що є неприпустимим застосування для сторони принципу ціль виправдовує засоби з метою подавати важливі для її інтересів документи у будь-який час. Право на звернення до суду не є абсолютним і обмежується певним процесуальним порядком, а те, що директор відповідача перебував у відрядженні у Срібнянському районі не свідчить про відсутність можливості більше 3 тижнів подати відповідні документи до суду. Суд не вбачає жодних поважних причин неподання відзиву у встановлений судом строк. Об`єктивних, додаткових причин поважності невчинення таких дій представником відповідача не наведено. Посилання на укладення договору про надання правової допомоги лише 02.11.2021 не спростовує висновків суду і не є об`єктивною причиною, адже саме керівник юридичної особи повинен вжити своєчасних заходів щодо участі у справі або в порядку самопредставництва, або представництва інтересів відповідною особою (адвокатом). Несвоєчасне укладення цього договору та долучення адвоката до представництва інтересів відповідача це є лише суб`єктивною поведінкою відповідача і всі негативні наслідки він має нести самостійно.

У підготовчому засідання 11.11.2021 суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні повторного клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву.

У підготовчому засіданні 11.11.2021 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 25.11.2021 на 12:30.

Ухвалою суду від 23.11.2021 задоволено заяву ТОВ УБС КРС про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та ухвалено засідання, призначене на 25.11.2021 о 12:30, провести в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua.)

У судовому засіданні 25.11.2021 представник позивача зазначив, що у позовній заяві позивач навів попередній розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких складає 36 000,00 грн, та відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України заявив про надання доказів на підтвердження таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У судовому засіданні 25.11.2021 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду №29-11/17 на виконання робіт з капітального ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР від 29.11.2017 та договору про реструктуризацію заборгованості за виконані роботи від 01.02.2019, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 6 567580,37 грн, на яку позивачем нараховано 449 132,24 грн - 3% річних та 845 959,49 грн інфляційних втрат.

Оскільки відзив на позов не був прийнятий судом, він вважається неподаним разом з відповідними доказами.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

29.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УБС КРС» (далі - Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівтехмонтаж інк.» (далі Замовник) укладено договір підряду № 29-11/17 на виконання робіт з капітального ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР від 29.11.2017 (далі Договір підряду) (а.с. 12-19).

Відповідно до п. 1.1-1.3 Договору підряду Підрядник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, на свій ризик виконати за завданням Замовника, з використанням матеріалів останнього, роботи з капітального ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР (надалі - роботи з капітального ремонту свердловини), а Замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, їх прийняти та оплатити. За згодою сторін у цей договір можуть бути включені додаткові свердловини. Роботи, визначені пунктом 1.1 цього Договору, виконуються Підрядником згідно з Планом робіт з капітального ремонту свердловини, (надалі - План робіт), складеного Підрядником, скоординованого із Замовником, та погодженого з ПВЧ ПАТ «УКРНАФТА». План робіт є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.1.1 Договору підряду у разі виникнення в ході капітального ремонту свердловини додаткових робіт, не врахованих у Плані робіт, умови їх виконання та оплата узгоджуються Сторонами шляхом підписання додаткової угоди.

За умовами п. 2.2, 2.2.1 Договору підряду Підрядник повинен повідомити Замовника, шляхом надання письмової заявки, про необхідні для виконання робіт матеріали (їх кількість, список). До матеріалів, які надаються Замовником для виконання робіт, належать зокрема: залізобетонні плити, пластова вода (розчин бішофіту), НКТ, сепаратор та інші матеріали, використання яких зазвичай необхідне для виконання робіт відповідного характеру, передбачених Планом робіт.

Замовник надає Підряднику необхідні для проведення подальших робіт матеріали. В пазі ненадання або надання в неповному обсязі необхідних матеріально-технічних ресурсів, Підрядник може, за попереднім погодженням із замовником, використати при проведенні робіт власні матеріали та обладнання з подальшим внесенням їх вартості в акт приймання-передачі виконаних робіт.

Пунктом 2.5 Договору підряду передбачено, що передача виконаних Підрядником робіт і приймання їх Замовником оформляється актом приймання-передачі, який складається Підрядником та підписується повноважними представниками Сторін, залученими до приймання-передачі свердловини фахівцями, державними контролюючими органами, експертами та організацією, яка буде здійснювати експлуатацію свердловини.

Терміни виконання робіт передбачені планом робіт (п. 2.6. Договору підряду).

Відповідно до п. 3.1 Договору підряду загальна вартість Робіт за Договором, складається з:

- вартості робіт по мобілізації та монтажу бурової установки SH-7000 в/п 136 т, підготовка площадки (10 діб) - 1 110 000,00 грн, в т. ч. ПДВ -185 000,00 грн.;

- вартості добової ставки роботи становить - 127 000,00 грн, в т. ч. ПДВ 20 %, та включає в себе вартість роботи бурового верстату SH-7000 в/п 136 т (з ПММ та буровою бригадою). Характеристика верстата та список обладнання у відповідності із Додатком № 1;

- вартості робіт по демонтажу та демобілізацію бурової установки SH-7000 в/п 136 т (10 діб) - 1 110 000,00 грн, в т. ч. ПДВ -185 000,00 грн;

- витрат на оренду бурильного інструменту - 8,50 грн за метр в добу, в т.ч. ПДВ;

- вартості роботи автотранспорту та спеціальної техніки.

Згідно з п. 3.2 Договору підряду загальна вартість виконання робіт за цим Договором визначається шляхом сумування:

а) ставки роботи, помноженої на кількість діб (протягом яких виконувались роботи відповідно до умов цього договору);

б) розцінки на роботу автотранспорту та спецтехніки (визначаються Сторонами в Додатку 4 до даного Договору), помноженої на фактичну кількість годин роботи/чергування та/або на фактичну відстань при перевезенні вантажів, що належать Замовнику. Фактична кількість годин роботи/чергування та фактична відстань при перевезенні вантажів повинні бути обґрунтованими;

в) вартості робіт субпідрядних організацій, залучених Підрядників, обсяг та вартість яких була попередньо письмово погоджена із Замовником.

Відповідно до п. 3.2.1 Договору підряду тариф на мобілізацію і демобілізацію:

3.2.1 вартість мобілізації та монтажу верстата з житловим містечком та обладнанням вказана в п. 3.1 Договору.

3.2.1.2 вартість демобілізації та демонтажу верстата з житловим містечком та обладнанням вказана в п. 3.1 Договору.

3.2.2 добова ставка:

Добова ставка нараховується щодобово за виконаний Підрядником обсяг робіт з капітального ремонту свердловини, проведеного згідно з Планом робіт та змін до нього, погоджених Сторонами. Нарахування добової ставки починається після отримання дозволу Держпраці на початок робіт у свердловині та фактичного початку робіт, яке засвідчується письмовим повідомленням Підрядника, направленим на адресу Замовника, і закінчується по завершенні виконання всіх робіт згідно з Планом робіт та змін до нього, погоджених Сторонами. Добова ставка нараховується за кожну добу роботи.

3.2.2.1 добова ставка, передбачена п. 3.2.2 цього Договору включає в себе:

- вартість роботи бурового верстату (з ПММ, без вартості роботи спецтехніки, вартості бурового та аварійного інструменту, геофізичних послуг, хімреагентів) та бурової бригади. Характеристика верстата та перелік основного обладнання наведено у Додатку №1;

- проживання та харчування бурової бригади;

- складання рапортів;

- оплата праці інженерно-технічного персоналу, який здійснює нагляд за рухом товарно-матеріальних цінностей, автотранспорту та спецтехніки та контроль за виконанням робіт на свердловині.

3.2.2.2 всі роботи, що не входять до добової ставки, додатково погоджуються між Замовником і Підрядником в окремому додатку до цього Договору, у якому обов`язково вказуються розцінки на роботи.

За умовами п. 3.4, 3.5 Договору підряду протягом 5 (п`яти) календарних днів після закінчення виконання робіт (терміни виконання передбачені Планом робіт) Підрядник зобов`язаний надати Замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт. В разі збільшення терміну виконання робіт, такі роботи оформлюються додатковою угодою до даного Договору та додатковим Планом робіт.

Одержаний від Підрядника акт виконаних робіт повинен бути підписаний Замовником протягом 5 (п`яти) робочих днів, чи надана письмова обґрунтована відмова від підписання акту. У випадку надання письмової обґрунтованої відмови Замовником, акт виконаних робіт не підписується, а роботи вважаються не виконані, в разі ненадання письмової обґрунтованої відмови, акт виконаних робіт вважається прийнятим, а роботи виконаними.

Пунктом 3.6. Договору підряду визначено, що Підрядник повинен розпочати роботи протягом 3 (трьох) діб з моменту отримання авансу та/або підписання Акту прийому-передачі свердловини. Сторони погодилися, що на момент підписання договору строк виконання робіт вказаний в Додатку №3 (План робіт). В зв`язку з можливою необхідністю зміни технологічного процесу проведення Робіт, сторони зобов`язуються письмово узгоджувати зміни в Плані робіт протягом доби. У разі затримки більше доби Підрядник має право застосувати добову ставку простою.

Відповідно до п. 3.7 Договору підряду у разі невиконання строків, вказаних в п. 3.6, Підрядник має право застосувати добову ставку простою, що складає 70 000,00 грн, в т. ч. ПДВ 20%, за одну добу (без персоналу).

Завезення обладнання на свердловину починається через сім днів після отримання Підрядником від Замовника авансу в розмірі 1 110 000,00 грн, в т. ч. ПДВ 20 %, на проведення мобілізації та монтажу бурової установки, авансу у розмірі 1 524 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 20 %, на проведення робіт з капітального ремонту свердловини (п. 3.8 Договору підряду).

Відповідно до п. 3.9 Договору підряду оплата виконаних робіт здійснюється Замовником протягом 5 (пяти) календарних днів з дати підписання Сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт шляхом перерахування Замовником коштів на рахунок Підрядника.

Даний Договір набуває чинності з моменту його Підписання повноважними представниками Сторін та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань, які випливають з цього Договору (п. 9.1 Договору підряду).

Від імені Замовника Договір підряду підписаний генеральним директором Павленком Р. В., а від імені Підрядника директором Блистова Б. В.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 79-84) керівником ТОВ Чернігівтехмонтаж інк. з 03.02.2016 є Павленко Р. В., щодо якого внесені обмеження на укладення договорів на суму, що перевищує сто тисяч гривень або еквівалент цієї суми в іноземній валюті.

Додатками до Договору підряду є:

- Додаток №1 - специфікація, загальний технічний опис і перелік обладнання Підрядника, у якій вказані складові та технічні характеристики бурової установки SH-7000R16 (а.с. 20-23);

- Додаток №2 - добовий рапорт по капітальному ремонту (освоєнню) свердловини (а.с. 24);

- Додаток №3 - план робіт по капітальному ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР, у якому вказані геолого-технічні дані по свердловині; порядок проведення робіт (найменування робіт, терміни їх виконання та відповідальних виконавців); заходи з охорони праці. На вказаному додатку міститься примітка, зроблена головним інженером ТОВ «Чернігівтехмонтаж інк.» про те, що роботи по глушінню свердловини (п. 10 плану) та доливу проводити рідиною глушіння, густиною 1,13 г/см3 (а.с. 25-28);

- Додаток №4 - розцінки на роботу автотранспорту та спецтехніки, у яких зазначені марка автомобіля (механізму), вартість однієї години роботи, чергування та одного кілометру пробігу у гривнях без ПДВ (а.с. 29);

- Додаток №5 - розмежування обов`язків між Замовником та Підрядником, де зазначено відомості щодо персоналу, обладнання, витратних матеріалів, послуг та вказано хто забезпечує та за рахунок кого забезпечується виконання цих обов`язків (а.с. 30-33);

- Додаток №6 графік виконання та порядок фінансування робіт (а.с. 34), у якому вказано:

строк виконання 1-го етапу (Мобілізація та монтаж) 10 діб з моменту отримання передоплати у розмірі 1 110 000,00 грн; загальна вартість етапу 1 100 000,00 грн;

строк виконання 2-го етапу (Роботи згідно з Планом робіт в свердловині №361 Савинківського ГКР) 12 діб з моменту закінчення робіт по 1-му етапу за ставкою 127 000,00 грн за добу; попередня оплата 1 524 000,00 грн; загальна вартість етапу згідно з фактичною кількістю діб;

строк виконання 3-го етапу (Демонтаж та мобілізація) 7 діб з моменту закінчення робіт по 2-му етапу; попередня оплата 1 110 000,00 грн; загальна вартість етапу 1 100 000,00 грн.

На усіх вказаних додатках до Договору підряду містяться підписи від імені генерального директора ТОВ «Чернігівтехмонтаж інк.» Павленка Р. В. та від імені директора ТОВ «УБС КРС» Блистова Б.В., а їх підписи скріплені печатками товариств.

На виконання умов Договору підряду відповідач перерахував позивачу грошові кошти, як попередню оплату, на загальну суму 3 593 999,95 грн, на підтвердження чого надано платіжні доручення: № 190 від 06.12.2017 на суму 1 110 000,00 грн, № 1 від 04.01.2018 на суму 700 000,00 грн, № 24 від 24.01.2018 на суму 823 999,95 грн, № 97 від 20.03.2018 на суму 150 000,00 грн, № 100 від 23.03.2018 на суму 310 000,00 грн, № 115 від 30.03.2018 на суму 500 000,00 грн (а.с. 39-44).

Відповідно до видаткової накладної № від 20.03.2018 позивач передав, а відповідач отримав товар (фрез кільцевий, перехідник, колокол гладкий, труба оббурочна) на загальну суму 124 848,06 грн. На вказаній видатковій накладній містяться підписи осіб від імені Постачальника та Покупця, а їх підписи скріплені печатки товариств.

Протягом березня-вересня 2018 року позивач виконав роботи за Договором підряду на загальну суму 11 872 732,34 грн, на підтвердження чого надав акти здачі-приймання робіт (надання послуг):

- №23 від 31.03.2018 на суму 6 706 133,81 грн, у якому вказано про виконання таких робіт (надання послуг): мобілізація та монтаж бурової установки SH-7000 R 16; виконання робіт по капітальному ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР (34 доби); робота автотранспорту - ЦА-320 (пробіг, робота, чергування); АЦ-10 (пробіг, робота, чергування); трактор-бульдозер 130-170 к/с (робота, чергування). У вказаному акті зазначено посилання на договір №29-11/17 від 29.11.2017;

- № 27 від 31.03.2018 на суму 241 954,84 грн, у якому вказано про виконання таких робіт (надання послуг): оренда з/б плит (59 діб) на загальну суму 98 333,53 грн без ПДВ; послуги крана-маніпулятора; автопослуги по перевезенню з/б плит; послуги автокрану (укладка плит);

- № 40 від 30.04.2018 на суму 60 000,12 грн, у якому вказано про виконання таких робіт (надання послуг): оренда з/б плит (30 діб);

- № 43 від 09.05.2018 на суму 130 530,64 грн, у якому вказано про виконання таких робіт (надання послуг): оренда з/б плит (9 діб) на загальну суму 15 000,03 грн без ПДВ; послуги крана-маніпулятора; автопослуги по перевезенню з/б плит;

- № 41 від 10.05.2018 на суму 1 110 000,00 грн, у якому вказано про виконання таких робіт (надання послуг): демобілізація та демонтаж бурової установки SH-7000 R 16. У вказаному акті зазначено посилання на договір №29-11/17 від 29.11.2017;

- № 31 від 30.09.2018 на суму 3 624 112,93 грн, у якому вказано про виконання таких робіт (надання послуг): виконання робіт по капітальному ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР (18,895 діб); по добовій ставці простою (11,105 діб); робота автотранспорту - ЦА-320 (пробіг, робота, чергування); АН-700 (пробіг, робота, чергування); трактор-бульдозер 130-170 к/с (робота, чергування); перевезення СБТ 73л, СБТ 73П; перевезення ТБПК 73*9, 19 G105; послуги крану. У вказаному акті зазначено посилання на договір №29-11/17 від 29.11.2017 (а.с. 50-55).

Загальна кількість діб виконання робіт по капітальному ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР відповідно до актів становить 52,895.

У зазначених актах містяться підписи осіб від імені Виконавця та Замовника.

Усього позивач виконав робіт та передав відповідачу товар на загальну суму 11 997 580,40 грн.

Протягом квітня-травня 2018 року відповідач перерахував позивачу кошти за виконані за Договором підряду роботи у загальному розмірі 1 836 000,08 грн, на підтвердження чого надано платіжні доручення: № 116 від 02.04.2018 на суму 700 000,00 грн, № 137 від 17.04.2018 на суму 400 000,00 грн, № 142 від 19.04.2018 на суму 36 000,08 грн, № 165 від 03.05.2018 на суму 700 000,00 грн (а.с. 45-48).

З урахуванням перерахованої попередньої оплати усього відповідач сплатив позивачу кошти у загальному розмірі 5 430 000,03 грн.

Отже, залишок непогашеної заборгованості становить 6 567 580,37 грн.

Між позивачем та відповідачем був підписаний та скріплений печатками сторін акт звіряння взаємних розрахунків, у якому зазначено, що заборгованість ТОВ «Чернігівтехмонтаж інк.» перед ТОВ УБС КРС за Договором підряду № 29-11/17 від 29.11.2017 складає 6 567 580,37 грн (а.с. 38).

01.02.2019 між ТОВ УБС КРС (далі Кредитор) та ТОВ «Чернігівтехмонтаж інк.» (далі Боржник) укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за виконані роботи (далі Договір про реструктуризацію) (а.с. 35-37).

Відповідно до п. 1.1,1.2 Договору про реструктуризацію у порядку та на умовах, визначених договором, Кредитор та Боржник домовилися про реструктуризацію дебіторської заборгованості за виконані роботи з капітального ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР згідно з договором підряду №29/11 -17 від 29.11.2017, договору оренди №15-01/18 від 15.01.2018, яка не погашена до 31 грудня 2018 року (далі заборгованість), шляхом розстрочення на 3 календарних місяці без відстрочення її погашення.

До складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється згідно з договором, не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань в обсязі, нарахованих на заборгованість.

Згідно з п. 2.1-2.3 Договору про реструктуризацію сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1 і 2 договору, становить 6 567 580,37 грн, що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною.

Боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену в пункті 3 договору, шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунка боржника на поточний рахунок рівними частинами відповідно до графіку погашення заборгованості згідно з додатком, який є його невід`ємною частиною, не пізніше останнього числа відповідного місяця.

Зобов`язання боржника зі сплати чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок кредитора коштів у строк та сумі, що встановлені графіком погашення заборгованості на відповідний місяць.

У Додатку № 1 до Договору про реструктуризацію сторони визначили графік погашення заборгованості за виконані роботи з капітального ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР згідно договору підряду №29/11 -17 від 29.11.2017, договору оренди №15-01/18 від 15.01.2018, яка не погашена до 31 грудня 2018 року.

Так, відповідно до цього графіку Боржник (відповідач) був зобов`язаний сплатити заборгованість у наступних розмірах та строки: 2 000 000,00 - у квітні 2019 року; 2 000 000,00 грн у травні 2019 року, 2 000 000,00 грн - у червні 2019 року, 567 580,37 грн у липні 2019 року.

Як зазначає позивач, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив йому кошти у розмірі 6 567 580,37 грн.

Доказів сплати заборгованості у розмірі 6 567 580,37 грн відповідач суду не надав.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 839 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 844 Цивільного кодексу України визначено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Відповідно до ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановив суд, між сторонами укладено договір підряду № 29-11/17 на виконання робіт з капітального ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР від 29.11.2017, предметом якого є виконання позивачем робіт з капітального ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР.

Найменування робіт та строки їх виконання вказані у Додатках №3, №6 до Договору підряду.

У п. 3.1 Договору сторони визначили загальну вартість робіт за Договором підряду, яка складається з вартості робіт по мобілізації/демобілізації та монтажу/демонтажу бурової установки, щодо яких сторони визначили фіксовану договірну ціну, та вартості добової ставки роботи, витрат на оренду бурильного інструменту, вартості автотранспорту та спеціальної техніки, яка визначається шляхом множення фіксованої ціни, погодженої для відповідного виду робіт, на кількість діб/годин роботи, чергування/кілометрів пробігу/метрів відповідно до конкретного виду робіт.

Таким чином, у Договорі підряду сторони погодили спосіб визначення ціни робіт, що відповідає приписам ст. 843 Цивільного кодексу України.

Кошторис, у якому визначена ціна Договору підряду, сторонами не складався, однак зі змісту ч. 1 ст. 844 Цивільного кодексу України слідує, що його складання не є обов`язковим.

На виконання умов Договору підряду позивач виконав робіт на загальну суму 11 872 732,34 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання робіт (надання послуг), та відповідно до видаткової накладної №1 від 20.03.2018 позивач передав відповідачу товар, необхідний для проведення ремонтних робіт, на загальну суму 124 848,06 грн. Усього позивач виконав робіт та передав відповідачу товар на загальну суму 11 997 580,40 грн.

Будь-яких претензій відповідача щодо видів, обсягу, якості, вартості виконаних робіт акти здачі-приймання робіт (надання послуг) не містять.

Як зазначає позивач, відповідач частково розрахувався з позивачем за виконані роботи, сплативши кошти у загальному розмірі 5 430 000,03 грн, отже залишок непогашеної заборгованості становить 6 567 580,37 грн.

З Договору підряду вбачається, що він від імені Замовника (відповідача) підписаний генеральним директором Павленком Р. В.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 79-84) керівником ТОВ Чернігівтехмонтаж інк. з 03.02.2016 є Павленко Р. В., щодо якого внесені обмеження на укладення договорів на суму, що перевищує сто тисяч гривень або еквівалент цієї суми в іноземній валюті.

Отже, Павленко Р. В., який від імені ТОВ Чернігівтехмонтаж інк. підписав Договір підряду, не мав права на його укладення від імені ТОВ Чернігівтехмонтаж інк., тобто вказаний договір підписаний керівником відповідача з перевищенням своїх повноважень.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

З огляду на положення статей 92, 241 ЦК України вчинення правочину органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження), а також відсутності подальшого схвалення правочину.

Отже, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру (далі ЄДР), внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Оскільки ЄДР, як єдине відкрите джерело інформації про органи управління товариства, містив відомості про обмеження повноважень генерального директора Павленка Р. В., суд вважає, що Підрядник (позивач) не міг не знати про них.

Загальне правило, що випливає зі змісту норм статті 241 Цивільного кодексу України, таке: представництво з перевищенням повноважень не породжує властиві представництву наслідки, тобто не створює діями представника права й обов`язки в іншої особи, від імені якої вчинено правочин. У наведеній статті зазначається лише про один варіант поведінки особи, представник якої вийшов за межі наданих йому повноважень, а саме - схвалення нею цих його дій.

Наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, здійснення чи прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 910/18812/17, від 08.07.2019 №910/19776/17.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 04.03.2021 у справі №905/1132/20).

При цьому при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 зі справи № 910/8794/16).

Згідно з приписами частин 1, 2, 4 статті 62 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, чинній на момент укладення Договору підряду) у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства.

Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора).

Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2021 у справі №916/3583/20 звернув увагу на те, що помилковим є ототожнення повноважень керівника юридичної особи на укладення договору з повноваженнями керівника юридичної особи на вчинення інших дій від її імені (наприклад, прийняття товару та підписання товаро-розпорядчих документів, листування з контрагентами).

Крім того, слід зазначити, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.

Таким чином, дії ТОВ Чернігівтехмонтаж інк., які останнє вчиняло до звернення позивача з позовом до суду (підписання актів здачі-приймання робіт, акту звірки взаєморозрахунків, здійснення платежів позивачу), свідчать про прийняття до виконання такого правочину Договору підряду, а відтак і про наступне його схвалення, тому посилання відповідача на недійсність цього договору суперечили би його попередній поведінці і така поведінка була би недобросовісною.

Крім того, з моменту укладення спірного договору підряду минуло 4 роки, проте відповідних заходів у зв`язку з укладенням договору підряду з перевищенням повноважень (відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади з подальшим зверненням до суду про визнання договору недійсним, стягнення збитків з посадової особи тощо) відповідачем не вжито.

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Сторони провели звірку взаєморозрахунків, за результатами якої склали та підписали акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача за Договором підряду становить 6 567 580,37 грн.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Таким чином, суд дійшов висновку, що акт звірки взаєморозрахунків, підписаний уповноваженою особою відповідача (боржника), є доказом, що свідчить про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу у розмірі 6 567 580,37 грн станом на день проведення звірки взаєморозрахунків.

Вказаний акт звірки є невід`ємною частиною Договору про реструктуризацію, який був укладений між сторонами 01.02.2019 та визначає порядок та строки сплати відповідачем заборгованості, яка виникла за виконані роботи з капітального ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР згідно з договором підряду №29/11-17 від 29.11.2017, договору оренди №15-01/18 від 15.01.2018.

Так, відповідно до графіку, який є Додатком №1 до Договору про реструктуризацію, відповідач був зобов`язаний сплатити заборгованість у наступних розмірах та строки: 2 000 000,00 - у квітні 2019 року; 2 000 000,00 грн у травні 2019 року, 2 000 000,00 грн - у червні 2019 року, 567 580,37 грн липні 2019 року.

Отже, шляхом укладення Договору про реструктуризацію сторони змінили строк виконання грошового зобов`язання відповідача з оплати виконаних позивачем робіт за Договором і поставленого товару та визначили його проміжком часу у 4 місяці, протягом якого відповідач зобов`язаний вносити на рахунок позивача щомісячні платежі в сумі, визначеній графіком погашення.

Оскільки у графіку вказаний лише місяць, у якому підлягають перерахування кошти за щомісячним платежем, тому такий обов`язок повинен бути виконаний відповідачем не пізніше останнього числа місяця.

Як вбачається зі змісту п. 1.1 Договору підряду, заборгованість у відповідача перед позивачем виникла не лише на підставі договору підряду, а і договору оренди №15-01/18 від 15.01.2018.

Разом з тим, до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №27 від 31.03.2018, №40 від 30.04.2018, №43 від 09.05.2018 позивач включив такі послуги як оренда з/б плит на загальну суму 196 000,40 грн, однак Договором підряду передбачено лише сплату витрат на оренду бурильного інструменту, а не з/б плит, які до такого інструменту не відносяться. Також вказані акти не містять посилань на спірний договір підряду.

Загальна сума заборгованості за Договором про реструктуризацію відповідає сумі за актами, які включають оренду з/б плит. Посилання в Договорі про реструктуризацію про відстрочення боргу за Договором підряду та договором оренди №15-01/18 від 15.01.2018 свідчить про те, що оренда з/б плит з актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №27 від 31.03.2018, №40 від 30.04.2018, №43 від 09.05.2018 відображена за іншим правочином, саме за вказаним договором оренди, а самі акти складені щодо виконаних робіт за двома різними договорами одночасно одним документом.

Тобто заборгованість з відшкодування витрат на оренду з/б плит виникла не на підставі спірного договору підряду, а на підставі іншого договору оренди №15-01/18 від 15.01.2018, який зазначено у Договорі про реструктуризацію.

Такими обставинами позивач свій позов не обґрунтовував та договір оренди №15-01/18 від 15.01.2018 суду не надав.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 1053 Цивільного кодексу України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2, 4 статті 604 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту статті 604 Цивільного кодексу України вбачається, що ознаками новації є:

спосіб припинення зобов`язання;

вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання);

є двостороннім правочином (договором);

нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання.

Деякі з вищезазначених ознак новації одночасно є умовами її вчинення.

До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні:

нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне;

сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку йдеться у частині другій статті 604 Цивільного кодексу України, - це договір про заміну зобов`язання;

вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання;

наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим;

дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається);

зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі;

допустимість заміни первісного зобов`язання новим.

Умови новації є необхідними і достатніми для вчинення новації.

Таким чином, новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.

Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання.

Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №340/385/17, Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №609/67/18.

Договір про реструктуризацію не містить вказівки на первинне і нове зобов`язання та намірів сторін вчинити новацію, тобто припинити існуюче і замінити новим, а отже не є договором новації боргу.

Також цей Договір про реструктуризацію не є самостійним правочином у розумінні ст. 509 Цивільного кодексу України, а є лише похідним правочином від Договору підряду, направленим на зміну строку виконання основного зобов`язання.

Відтак суд вважає, що заявлена позивачем заборгованість зі сплати витрат на таку оренду не підтверджена належними та допустимими доказами і не стосується спірних правовідносин, а отже стягненню з відповідача не підлягає.

Інші види робіт (послуг), які вказані в актах, відповідають тим видам, що зазначені у Договорі підряду.

Щодо строку виконання робіт з капітального ремонту свердловини №361 Савинківського ГКР.

Згідно з графіком виконання та порядку фінансування робіт (Додаток №6 до Договору підряду) строк виконання робіт згідно з Планом робіт в свердловині №361 Савинківського ГКР (2-ий етап) становить 12 діб з моменту закінчення робіт по 1-му етапу.

Відповідно до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №23 від 31.03.2018, №31 від 30.09.2018 фактична кількість діб виконання таких робіт становила 52,895, тобто є більшою ніж вказана в графіку.

Разом з тим, у графіку зазначена, що загальна вартість 2-го етапу визначається згідно з фактичною кількістю днів.

Тобто Договором підряду передбачена лише ціна певних видів робіт, проте не остаточна вартість таких робіт, оскільки вона залежить від кількості діб/годин роботи, чергування/кілометрів пробігу/метрів, вартості робіт по мобілізації/демобілізації та монтажу/демонтажу бурової установки, що свідчить про динамічність як ціни Договору підряду, так і кількості робіт.

Хоча сторонами не був складений кошторис, його елементи містяться у самому тексті Договору підряду, а тому суд вважає, що до спірних відносин необхідно застосувати аналогію закону - норми ч. 4 ст. 844 Цивільного кодексу України, яка регулює подібні відносини, а саме дії сторін у разі перевищення Підрядником кошторису, що може виникнути, зокрема, у разі перевищення строків виконання робіт.

Відповідно до ч. 4 ст. 844 Цивільного кодексу України якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Претензій відповідача щодо строків виконання спірних робіт та відмови від спірного договору підряду матеріали справи не містять, а отже суд вважає, що він погодився з такою кількістю діб їх виконання та вартістю, яка зазначена в актах, що не потребує укладення додаткових угод.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заборгованість відповідача за Договором підряду, яка підтверджена належними та допустимими доказами, тобто за вирахуванням вартості оренди з/б плит та з урахуванням сплачених відповідачем коштів, становить 6 371 579,97 грн.

Відповідач доказів сплати заборгованості у вказаному розмірі суду не надав.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив позивачу кошти за виконані роботи та переданий товар у розмірі 6 371 579,97 грн у встановлений строк, господарський суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги в частині стягнення заборгованості за виконані роботи за Договором підряду підлягають частковому задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач також просить стягнути з відповідача 449 132,24 грн 3% річних за період з 01.05.2019 по 15.09.2021 та 845 959,49 грн інфляційних втрат за травень 2019 року-серпень 2021 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про неправильне їх нарахування, оскільки позивач до складу основної заборгованості включив заборгованість з оренди з/б плит у загальному розмірі 196 000,40 грн, яка за висновком суду не підлягає стягненню з відповідача у цьому спорі.

Оскільки у графіку погашення заборгованості за Договором про реструктуризацію не розмежований розмір заборгованості за спірним договором підряду та за договором оренди №15-01/18 від 15.01.2018, тому суд вважає, що розмір реструктуризованої заборгованості за Договором підряду за кожен місяць необхідно визначити пропорційно сумі, вказаній у графіку, до розміру оренди з/б плит.

Таким чином, 3% річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню за період з 01.05.2019 по 31.05.2019 на суму 1 940 312,75 грн, за період з 01.06.2019 по 30.06.2019 на суму 3 880 625,50 грн, за період з 01.07.2019 по 31.07.2019 на суму 5 820 938,25 грн, за період з 01.08.2019 по 15.09.2021 на суму 6 371 579,97 грн.

За перерахунком суду розмір 3% річних становить 435 728,52 грн, отже є меншим ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем, а тому позовні вимоги у частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 435 728,52 грн.

Як вбачається з наданого розрахунку, позивач невірно здійснив нарахування інфляційних втрат, у тому числі, оскільки до загального періоду не включив два місяці червень та липень 2019 року, у яких мала місце дефляція.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Загальний розмір інфляційних втрат за перерахунком суду за період травень 2019 року - серпень 2021 року становить 766 384,23 грн, а отже є меншим ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем, тому позовні вимоги у частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 766 384,23 грн.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про належність, достовірність та вірогідність наданих позивачем доказів у встановлені обставин, що мають значення для справи, натомість відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів і заперечень щодо спірних правовідносин.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позову, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 113 605,40 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи заяву представника позивача про надання доказів, які підтверджують факт надання позивачу професійної правничої допомоги адвокатом та розмір витрат на таку допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у цій справі, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 221, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівтехмонтаж інк. (, вул. Коцюбинського, буд. 49 А, офіс 302/1, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УБС КРС (, вул. Заводська, буд. 12 Б, кімната 203, м. Полтава, 36007) 6 371 579,97 грн основної заборгованості, 435 728,52 грн 3% річних, 766 384,23 грн інфляційних втрат та 113 605,40 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У решті позову відмовити.

4. Судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу призначити на 09.12.2021 о 12:00, яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернігівської області, за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 20, зал судових засідань №306.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 01.12.2021.

Суддя В. В. Шморгун