РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2021Справа № 910/17663/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "F&C Realty" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе (М.Бойчука), 18-а)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), 129)

про визнання дій неправомірними

за участю представників

від позивача: Мороз І.М.

від відповідача: Марків Н.В.

У судовому засіданні 01.12.2021, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Приватного акціонерного товариства "F&C Realty" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" про визнання дії відповідача по ухиленню від подання Державному реєстратору заяви про припинення обтяження і припинення іпотеки і подальшого вилучення відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень неправомірними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія ГОРИЗОНТ" було залишено без руху.

24.11.2020 до загального відділу діловодства господарського суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 12.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/17663/20, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.12.2020.

22.12.2020 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає про існування у позивача заборгованості за кредитом за період з 20.02.2017 по 18.01.2018 у розмірі 1 839 839,62 грн та про відсутність підстав для припинення іпотеки у зв`язку з несплатою відсотків за користування кредитом.

23.12.2020 до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

23.12.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання позивача про зміну предмета позову, у якій останній просить суд визнати іпотеку за іпотечним договором №3022И/1110 від 29.11.2010 припиненою, а бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" по ухиленню від подання Державному реєстратору заяви про припинення обтяження і припинення іпотеки і подальшого вилучення відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень неправомірними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 27.01.2021.

21.01.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшли заперечення відповідача на заяву про зміну предмета позову та клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 27.01.2021 представник позивача підтримав подану заяву про зміну предмету позову, яка була прийнята судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 суд задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" та зупинив провадження у справі №910/17663/20 до набрання законної сили рішення у справі №910/20306/20 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" до Приватного акціонерного товариства "F&C Realty" про стягнення 1 839 839, 60 грн.

31.08.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" про поновлення провадження у справі, у якому відповідач повідомив, що рішення у справі №910/20306/20, яким було частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" до Приватного акціонерного товариства "F&C Realty" про стягнення 1 839 839, 60 грн., залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 поновлено провадження у справі №910/17663/20, підготовче засідання призначено на 06.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 20.10.2021.

19.10.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 20.10.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 03.11.2021.

03.11.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання позивача про перенесення судового засідання на іншу дату у зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника.

У судовому засіданні 03.11.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 17.11.2021.

27.10.2021 до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення-обгрунтування заяви про визнання бездіяльності ТОВ «Фінансова компанія «Локо» неправомірною та визнання іпотеки припиненою, у яких останній зазначив, що сума стягнення з Приватного акціонерного товариства "F&C Realty" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" 3 % річних та інфляційних втрат (справа №910/20306/20) не стосуються умов кредитного договору та договору іпотеки.

У судовому засіданні 17.11.2021 суд долучив до матеріалів справи надану відповідачем роздруківку з сайту щодо виконавчого провадження №66547721, яке було відкрито 17.08.2021, та на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 01.12.2021.

У судовому засіданні 01.12.2021 суд заслухав представника позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору. Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

27 березня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Банк "Фінанси та кредит" (правонаступником якого стало АТ "Банк "Фінанси та кредит"), як банком, та Закритим акціонерним товариством "F & C REALTY" (наразі - ПрАТ "F&C REALTY"), як позичальником, було укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію №639v-01-07 (далі - кредитний договір, договір), який включає в себе додаткові угоди, які є невід`ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору (у відповідності до додаткової угоди від 04.02.2008) банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 1 626 819,00 доларів США.

Додатковою угодою від 17.06.2009 року сторонами було змінено назву договору і викладено в наступній редакції: "Договір про мультивалютну кредитну лінію №639м-01-07 від 27.03.2007" та викладено договір в новій редакції.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором про мультивалютну кредитну лінію №639м-01-07 від 27.03.2007, між ЗАТ «F&C Realty» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений іпотечний договір №3022И/1110 від 29.11.2010 року, предметом якого є нежиле приміщення, що розташоване за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, проспект Леніна (Республіки) будинок №66/39.

10 лютого 2017 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Локо» договір про відступлення права вимоги до позичальника ПрАТ «F&C Realty» за договором про мультивалютну кредитну лінію №639м-01-07 від 27.03.2007 року та за іпотечним договором №3022И/1110 від 29.11.2010 року.

11 лютого 2017 року на підставі договору про відступлення права вимоги з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 10.02.2017 року вищевказаний іпотечний договір був перереєстрований Приватним нотаріусом КМНО Бойко О.В. в розділах Актуальна інформація про реєстрацію Іпотеки та Актуальна інформація про державну реєстрацію обмежень Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Фінансова Компанія «Локо».

Так, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень містяться наступні записи:

- Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна:

Інші будівлі та споруди станції юних натуралістів, адреса: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Цюрупи, буд. 4, реєстраційний номер РПВН 18837871, номер запису про іпотеку: 18967551(спеціальний розділ), Іпотекодержатель ТОВ «Фінансова компанія «Локо»

- Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна:

Нежиле приміщення, нежитлове приміщення, адреса Донецька область, м. Маріуполь, проспект Леніна, буд. 66/39 Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень номер запису про обтяження: 18967545 (спеціальний розділ), Обтяжувач ТОВ «Фінансова компанія «Локо».

За доводами позивача, новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Локо» не скористався своїм правом звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки: нежиле приміщення що розташоване за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, проспект Леніна (Республіки) будинок №66/39, а звернувся з позовом до Господарського суду м. Києва про стягнення заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію №639м-01-07 від 27.03.2007 року в грошовому виразі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 у справі №910/4502/17, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 та набрало законної сили 05.12.2017, позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "F & C REALTY" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЛОКО" основний борг по кредиту в розмірі 7 097 176 грн 80 коп., 974 906 грн 73 коп. відсотків за користування кредитом, 443 500 грн 66 коп. пені, 47 517 грн 93 коп. 3% річних, 99 426 грн 34 коп. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в розмірі 23 410 грн 50 коп. В частині стягнення з відповідача 796 814,82 грн відсотків за користування кредитом, провадження у справі припинено. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 у справі №910/4502/17 було виконано відповідачем у повному обсязі 19.01.2018, що підтверджується платіжним дорученням №1106 від 19.01.2018, з якого вбачається, що ПрАТ "F & C REALTY" з рахунку у ПАТ "КБ "Акордбанк" було перерахувало ТОВ "ФК "Локо" на рахунок у АБ "Укргазбанк" грошові кошти в сумі 8 685 938,96 грн, з призначенням платежу: "Оплата зобов`язання за постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 по справі №910/4502/17, без ПДВ".

16 вересня 2020 року ПрАТ "F&C REALTY" звернулась до ТОВ "ФК "Локо" з пропозицією виконати вимоги ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень» або надати довідку про відсутність кредитної заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію №639м-01-07 від 27.03.2007.

У відповідь на вищевказану пропозицію ТОВ "ФК "Локо" листом №352 від 07.10.2020 запропонувало ПрАТ "F & C REALTY" скласти та підписати Акт звіряння розрахунків за договором про мультивалютну кредитну лінію №639м-01-07 від 27.03.2007 від дати виникнення кредитних боргів до дати остаточних платежів.

Позивач звертаючись з позовом до суду зазначає, що оскільки рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2017 у справі №910/4502/17 про стягнення заборгованості за договором №639м-01-07 від 27.03.2007 року було виконано іпотекодавцем в повному обсязі, то іпотека за іпотечним договором №3022И/1110 від 29.11.2010 вважається припиненою та існують підстави для подання ТОВ "ФК "Локо" державному реєстратору заяви про припинення обтяження та припинення іпотеки і подальшого вилучення відповідних записів з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України) (надалі - ГК України).

Суд виходить з того, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і господарського судочинства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання за договором, таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом його визнання на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (ст. 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (абзац 3); іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель (абзац 7); майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника за основним зобов`язанням на підставі договору, закону або рішення суду (абзац 8); боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання (абзац 10).

Як встановлено судом, 29.11.2010 року між ЗАТ «F&C Realty» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений іпотечний договір №3022И/1110, предметом якого є нежиле приміщення, що розташоване за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, проспект Леніна (Республіки) будинок №66/39.

Відповідно до п. 2. договору іпотеки, зазначений предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів наданих позичальнику за договором про мультивалютну кредитну лінію №639м-01-07 від 27.03.2007 на суму 12 396 360,00 грн, строком до 25 серпня 2034 року включно, а також відсотків за користування кредитними ресурсами, згідно з п. 3.1. основного зобов`язання, а також сплати комісійної винагороди, неустойки за цим договором або за основним зобов`язанням, враховуючи відшкодування збитків завданих про строчкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки, в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом) визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

Пунктом 17 договору іпотеки встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за основним зобов`язанням. Сторони обумовлюють накладання заборони відчуження предмету іпотеки.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання.

Таким чином, іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов`язання. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. На відносини майнової поруки норми статті 559 ЦК України щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Статтями 17, 18, 19 Закону України "Про іпотеку" встановлено підстави припинення іпотеки, істотні умови договору іпотеки і внесення змін і доповнень до іпотечного договору.

Так, згідно з імперативними вимогами частини 1 статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Застава (іпотека) є додатковим способом забезпечення виконання, а тому такі правовідносини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли матимуть юридичну силу основні зобов`язання.

У ч. 1 ст. 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 у справі №910/4502/17, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 та набрало законної сили 05.12.2017, були задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЛОКО" щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "F&C REALTY" основного боргу по кредиту в розмірі 7 097 176 грн 80 коп., 974 906 грн 73 коп. відсотків за користування кредитом, 443 500 грн 66 коп. пені, 47 517 грн 93 коп. 3% річних, 99 426 грн 34 коп. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в розмірі 23 410 грн 50 коп. В частині стягнення з відповідача 796 814,82 грн відсотків за користування кредитом, провадження у справі припинено. В іншій частині позову відмовлено.

З наявного у матеріалах справи платіжного доручення №1106 від 19.01.2018 вбачається, що ПрАТ "F & C REALTY" з рахунку у ПАТ "КБ "Акордбанк" перерахувало ТОВ "ФК "Локо" на рахунок у АБ "Укргазбанк" грошові кошти в сумі 8 685 938,96 грн, з призначенням платежу: "Оплата зобов`язання за постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 по справі №910/4502/17, без ПДВ".

Поряд з наведеним, судом також встановлено, що у грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Локо" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "F&С REALTY", у якому просило стягнути з останнього 1 839 839, 60 грн, у тому числі: 1 327 366,50 грн відсотків за користування кредитом, 64 749,59 грн 3% річних та 447 723,533 грн інфляційних втрат коштів за період з 20.02.2017 по 18.01.2018.

Вищевказана позовна заява була мотивована тим, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 у справі №910/4502/17 було виконано відповідачем лише 19.01.2018, а тому існують підстави для стягнення відсотків за користування кредитом, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих по суму заборгованості за кредитом по день її сплати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі №910/20306/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2021, позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Локо" - 64 749 грн 59 коп. 3% річних, 447 723 грн 53 коп. інфляційних втрат та 7687 грн 09 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У вищевказаному рішенні суду було встановлено, що зобов`язання відповідачем були виконані у повному обсязі лише 19.01.2018, отже, грошове зобов`язання є простроченим.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору в частині обов`язку розрахуватися, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Як вказано в ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд зазначає, що наявність заборгованість щодо сплати 3% річних у розмірі 64749,59 грн (за період з 20.02.2017 по 18.01.2018) та інфляційних втрат у розмірі 447 723, 53 грн (за період з 20.02.2017 по 18.01.2018), які були нараховані на суму боргу за кредитом в розмірі 7 097 176,80 грн, остаточно встановлена у рішенні Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі № 910/20306/20, яке набрало законної сили у встановленому порядку, а тому вказані обставини відповідно до вимог ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню.

Оскільки за ПрАТ "F&C Realty" обліковується заборгованість перед Товариством обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат, які були нараховані на суму боргу за кредитом, забезпечені іпотекою зобов`язання за договором про мультивалютну кредитну лінію №639м-01-07 від 27.03.2007 не вважаються виконаними позивачем в повному обсязі, а тому у відповідності до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" зобов`язання за договором іпотеки не є такими, що припинились.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "F&C Realty" про визнання іпотеки за іпотечним договором №3022И/1110 від 29.11.2010 припиненою.

Оскільки вимоги про визнання іпотеки припиненою залишаються судом без задоволення, похідні вимоги про визнання бездіяльності Товариства обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" по ухиленню від подання державному реєстратору заяви про припинення обтяження та припинення іпотеки і подальшого вилучення відповідних записів з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень неправомірною також залишаються судом без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.12.2021

Суддя Л. Г. Пукшин