УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

30.11.2021Справа № 910/19202/21

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву № 1213-ЮР від 24.11.2021 року "Про забезпечення позову" Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна»

у справі № 910/19202/21

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна»

до Фізичної особи-підприємця Кардинал Олександра Миколайовича

про стягнення грошових коштів та витребування майна з незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2021 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (позивач) надійшла позовна заява № 1188-ЮР від 17.11.2021 року до Фізичної особи-підприємця Кардинал Олександра Миколайовича (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути з відповідача кошти у розмірі 1 175 705,60 грн. (один мільйон сто сімдесят п`ять тисяч сімсот п`ять гривень 60 копійок) та витребувати належне позивачу майно (8574 бланків договорів страхування) з незаконного володіння Фізичної особи-підприємця Кардинал Олександра Миколайовича.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором доручення № 632/20-ФОП-711 від 24.12.2020 року на здійснення посередницької та іншої діяльності в сфері страхування.

29.11.2021 року через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» надійшла заява № 1213-ЮР від 24.11.2021 року "Про забезпечення позову", в якій заявник просить застосувати забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на належне відповідачу майно:

1) транспортний засіб «TOYOTA AVENSIS», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

2) транспортний засіб «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- накладення арешту на грошові кошти, що належать ФОП Кардинал О.М. у розмірі 1 120 417 грн. 66 коп., які знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Вказана заява обґрунтована тим, що з відкритих офіційних джерел зокрема «Судова влада України», «Єдиний реєстр боржників», ФОП Кардинал О.М. є боржником у зв`язку з невиконанням рішення суду по справі № 136/66/21.

Предметом позову у даній справі є заборгованість на загальну суму 1 175 705 грн. 60 коп., яка виникла у зв`язку з неперерахуванням відповідачем отриманих від страхувальників (застрахованих осіб) страхових платежів за укладеними від імені позивача договорів страхування. Отримавши лист про дострокове розірвання дії договору доручення № 632/20-ФОП-711 з 08.11.2021 року відповідач не повернув всіх переданих йому позивачем документів: бланків договорів страхування в кількості 8574 штуки, звітів, документів клієнтів, тощо.

На твердження заявника, вказані обставини свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову, оскільки, на думку заявника, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, що призведе до порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача. За вказаних обставин, з метою уникнення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, доцільним є накладення арешту на належне відповідачу майно та кошти.

Розглянувши заяву № 1213-ЮР від 24.11.2021 року "Про забезпечення позову" Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», дослідивши подані разом з нею докази в цілому, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що у заявника наявні підстави вважати, що відповідач намагатиметься у майбутньому уникнути виконання рішення, оскільки відповідач ухиляється від сплати заборгованості за договором доручення № 632/20-ФОП-711 від 24.12.2020 року на здійснення посередницької та іншої діяльності в сфері страхування у розмірі 1 175 705,60 грн. та не повертає належне заявнику майно - 8574 бланків договорів страхування.

Так, в обґрунтування своїх вимог щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Фізичної особи-підприємця Кардинал Олександра Миколайовича заявник посилається лише на неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором.

Однак, саме лише посилання на наявну заборгованість та звернення до господарського суду з позовом про її стягнення та витребування майна, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

При цьому, заявником не надано належних доказів на підтвердження вчинення Фізичною особою-підприємцем Кардинал Олександром Миколайовичем дій, спрямованих на зняття коштів зі своїх розрахункових рахунків, як і не надано суду жодних доказів того, що боржник має намір ухилитися від виконання рішення суду.

Більше того, обраний заявником спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не співвідноситься з предметом позову, а отже відсутній зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому неспроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у поданій заяві про забезпечення позову Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» не наведено достатніх належних та допустимих, у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України, доказів наявності обставин, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви.

Таким чином, заява про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви № 1213-ЮР від 24.11.2021 року "Про забезпечення позову" Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» у справі № 910/19202/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 30 листопада 2021 року.

Суддя О.В. Котков