УХВАЛА

02 грудня 2021 року

м. Київ

Справа №917/1883/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кролевець О.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Бута Олександра Станіславовича

на рішення Господарського суду Полтавської області

у складі судді Киричук О.А.

від 13.04.2021

та постанову Східного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Склярук О.І., Россолов В.В., Слободін М.М.

від 30.09.2021

за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Оржицької філії AT "Полтаваобленерго"

до Фізичної особи-підприємця Бута Олександра Станіславовича

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2021 року Фізична особа-підприємець Бут Олександр Станіславович (далі - Скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2021. У касаційній скарзі Скаржник просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження та зупинити виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 у справі №917/1883/20.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2021, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди дійшли висновку, що відповідач використовував електричну енергію із системи розподілу/передачі та зважаючи на відсутність доказів звернення відповідача із запереченнями щодо укладення договору, суди зазначили про наявність підстав вважати Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії укладеним між позивачем та відповідачем. При цьому суди виходили з того, що нежиле приміщення, магазин, за адресою: вул. Центральна, 2 (вул. Леніна, 2), с. Лазірки, Оржицький р-н, Полтавська обл., на якому працівниками позивача було виявлено порушення п.5.5.5.20, п.8.2.4. ПРРЕЕ та складено Акт про порушення №00000479 від 20.06.2019 належить саме відповідачу, який був присутній під час складення акта та підписав його без зауважень. Враховуючи правильне застосування позивачем формули розрахунку вартості недооблікованої електроенергії відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, суди прийшли до висновку про стягнення з відповідача вартості недооблікованої електричної енергії внаслідок порушення ПРРЕЕ в сумі 549 070,92 грн.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року у сумі 2102,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення вартості недооблікованої електричної енергії внаслідок порушення ПРРЕЕ в сумі 549 070,92 грн. Зазначена сума не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року (1 051 000,00 грн).

У касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Скаржник визначив підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. Виняткове значення справи Скаржник обґрунтував тим, що він перебуває у скрутному фінансовому становищі: з 14 серпня 2019 року Скаржник не здійснює підприємницьку діяльність, його члени родини не працюють, сума комунальних платежів перевищує доходи родини, а з 12 вересня 2019 року йому встановлено третю групу інвалідності, а єдиним джерелом доходу Скаржника зараз є пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Розглянувши наведені підстави у контексті касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відсутність обставин для відкриття касаційного провадження, оскільки доводи Скаржника, які викладені в касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Суд зазначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить автоматично про неправильність застосування або порушення норм матеріального/процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

При цьому матеріали касаційної скарги не містять доказів, які би підтвердили посилання Скаржника на виняткове значення справи для нього у зв`язку із скрутним фінансовим становищем.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Використання оціночних чинників, як-то: "винятковість значення справи для скаржника", "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Враховуючи викладене, з огляду на принципи господарського судочинства, зокрема, змагальності та диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №917/1883/20 за касаційною скаргою Скаржника на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Суд не розглядає клопотання Скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 у справі №917/1883/20.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №917/1883/20 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бута Олександра Станіславовича на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2021.

2. Надіслати копії ухвали учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

О. Кролевець