ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4046/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ідентифікаційний код 42206328)
до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61002, м. Харків, вул. Я. Мудрого, 16, ідентифікаційний код 43315445)
про стягнення 2 214,94 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відповідач) про стягнення з останнього 2214,94 грн., з яких: заборгованість за електричну енергію у розмірі 2001,89 грн.; пеню у розмірі 105,92 грн., 3% річних у розмірі 21,97 грн., та індекс інфляції у розмірі 85,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 74485 від 01.01.2019 та приписів ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, несвоєчасно вніс плату за отриману від позивача у грудні 2020 та січні 2021 року електричну енергію, у зв`язку із чим позивачем заявлені до стягнення вказані суми заборгованості за електричну енергію, а також пеню, 3% річних та індекс інфляції, які нараховані за період з 01.02.2021 по 30.06.2021. Також, позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу у строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження запропоновано надати суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу. Запропоновано позивачу надати суду відповідь на відзив на позов (у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов), а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу.

26.10.2021 від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву за вх.№ 25107, який оглянуто судом, прийнято до розгляду та приєднано до матеріалів справи. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити, зазначає проте, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.10.2019 року проведено державну реєстрацію Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків та в такому випадку останній не може нести відповідальність за невиконання умов Договору № 74485 від 01.01.2019, оскільки на момент його укладання вказаної юридичної особи не існувало, та відповідно дана особа не виступала його стороною. Також, відповідач зазначав проте, що договір вказаний позивачем не укладений між сторонами в письмовій формі, отже й для відповідача не несе ніяких наслідків у формі сплати електричної енергії. Крім того, вказав на укладення Договору про закупівлю електричної енергії від 04.03.2020 № 25, де невід`ємною частиною Договору є Комерційна пропозиція та те, що відповідач є бюджетною організацією, а згідно приписів ч.1 ст. 58 Бюджетного кодексу України, сплата коштів за договірними зобов`язаннями можлива лише протягом певного бюджетного періоду і за умови попередньої реєстрації бюджетних зобов`язань за такими послугами. Договір №25 від 04.03.2020 закінчив свою дію 31.12.2020, у зв`язку із чим у період з 01.01.2021 по 17.02.2021 постачання електричної енергії відповідачу здійснював постачальник "останньої надії" - ДП ЗД "Укрінтеренерго" за договором № 90 від 26.03.2020. Відповідач також вказав про безпідставність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних.

04.11.2021 від позивача у справі надійшло клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив за вх. № 25921, в якому останній повідомляє суд проте, що відзив на позовну заяву отримано канцелярією ПрАТ "Харківенергозбут" 27.10.2021, проте безпосередньо до юридичного управління ПрАТ "Харківенергозбут" він надійшов 01.11.2021, враховуючи необхідність часу для підготування відповіді на відзив подати його у строк встановлений судом не виявилося можливим, тому позивач просив визнати вказані причини пропуску поважними, поновити строк на подання відповіді на відзив та прийняти до розгляду відповідь на відзив позивача. До вказаного клопотання позивачем надано відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач відхиляє доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву та просить позов задовольнити.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.11.2021 клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив задоволено. Поновлено позивачу строк на подання відповіді на відзив, прийнято її до розгляду та приєднано до матеріалів справи.

На момент ухвалення даного рішення строк для подання заперечень відповідачем закінчився, він не скористався своїм процесуальним правом на подання заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26.10.2018 №1268 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території", згідно Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області таким постачальником визначено ПрАТ "Харківенергозбут". ПрАТ "Харківенергозбут" має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505).

Частиною 1 статті 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Законом України від 23.11.2018 № 2628 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону".

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону).

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з тим, у відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Харків) приєдналось до умов Договору № 74485 від 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції № 2.

Згідно п.2. Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

За приписами пункту 5.8 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5 9 та 5.13 Договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника, Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через Постачальника.

Відповідно до п. 5.10 Договору оплата рахунку Постачальника має бути здійснена Споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком № 3 до цього Договору.

За умовами п. 3 комерційної пропозиції № 2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Платником один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахунковий засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунку Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії; у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Платником за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Відповідно до п. 6.2 Договору, Споживач зобов`язується зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 4 комерційної пропозиції № 2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, встановлено, що рахунок за спожиту електричну надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих отримання рахунка Споживачем; рахунки на оплату надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника; в разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком; у такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції № 2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 4 даної комерційної пропозиції, Постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла і період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу.

- 3 % річних з простроченої суми.

Суми пені, 3 % річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути оплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання Споживачем.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго" Відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію:

- за грудень 2020 р. на суму 925,10 грн., ПДВ 20% 185,02 грн., разом з ПДВ 1110,12 грн. Відповідачем за грудень 2020 спожито 385 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам.

Рахунок: за грудень 2020 було відправлено засобами поштового зв`язку 05.01.2021, докази відправлення містяться у матеріалах справи. Проте вказаний рахунок відповідачем не сплачений, що не заперечується відповідачем у справі.

- за січень 2021 р. на суму 743,14 грн., ПДВ 20% 148,63 грн., разом з ПДВ 891,77 грн. Відповідачем за січень 2021 спожито 251 кВт*год згідно фактичних даних, а саме: відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам.

Рахунок: за січень 2021 було відправлено засобами поштового зв`язку 12.02.2021, докази відправлення містяться у матеріалах справи. Проте вказаний рахунок відповідачем не сплачений, що не заперечується відповідачем у справі..

Отже, позивач зазначає про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за грудень 2020 та січень 2021 року у розмірі 2001,89 грн. Також у зв`язку із простроченням відповідачем оплати поставленої електричної енергії, позивачем нараховано пеню у розмірі 105,92 грн., 3% річних у розмірі 21,97 грн. та інфляційні втрати у розмірі 85,16 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 статті 63 Закону України Про ринок електричної енергії встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключено побутовим та малим не побутовим споживачам.

Відповідно до п.93 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії" універсальна послуга це постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо створення Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків 29.10.2019 тобто до укладання договору №74458 від 01.01.2019, а отже й про відсутність у нього відповідальності по оплаті за електричну енергію за вказаним договором, з огляду на наступне.

У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників, згідно з частиною першою статті 104 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Водночас злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи регулюються, зокрема, статтею 106 ЦК України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" ліквідується як юридична особа публічного права - Головне територіальне управляння юстиції у Харківській області. Наказом Міністерства юстиції України від 16.10.2019 №3173/5 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України" утворюється Східне міжрегіональне управляння юстиції (м.Харків), яке є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Таким чином, у разі реорганізації юридичної особи учасника нова юридична особа, є правонаступником попередньої, до якої переходять права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Відповідно до відомостей ЄДРПОУ Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції м. Харків зареєстровано за № 43315445 від 29.10.2019 року, (додається).

Також, згідно наданих позивачем матеріалів встановлено, що у зв`язку з проведенням організаційних заходів та впорядкуванням документації на підставі статей 509, 510, 512-514, 520-523 ЦК України та у зв`язку з реорганізацією Споживача (Відповідач) шляхом утворення Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків (який є правонаступником Головного територіального управляння юстиції у Харківській області) відповідно до положень ст. 106-108 ЦК України було двостороннє підписано Додаткову угоду від 27.01.2020 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 74458 від 01.01.2019, яка додана позивачем до справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідачем фактично спожито електричну енергію, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах Договору № 74458 з 01.01.2019 з відповідачем.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зазначає, що укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії на суму 2001,89 грн. у встановлений договором строк не виконав. Факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем, у встановленому законом порядку, позовні вимоги позивача не спростовано.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 2001,89 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач у відзиві посилається на укладення Договору про закупівлю електричної енергії від 04.03.2020 № 25, де невід`ємною частиною Договору є Комерційна пропозиція.

Слід зазначити, що згідно з п. 1.1 Договору про закупівлю електричної енергії від 04.03.2020 № 25 (далі - Договір про закупівлю) "Учасник постачає електричну енергію (код за ДК 021:2015 - 09310000-5 - Електрична енергія), як різновид товару для забезпечення потреб Замовника, а Замовник оплачує Учаснику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір ПУП). Всі умови зазначеного Договору ПУП залишаються чинними та обов`язковими для виконання їх Сторонами. В разі виникнення спірних питань між умовами цього договору та умовами Договору ПУП пріоритет має Договір ПУП.

Разом з цим п.п. 6.1.1 та 6.1.2 Договору про закупівлю обумовлено, що Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати Учаснику вартість електричної енергії, інші обов`язки передбачені умовами Договору про постачання електричної енергії ПУП, зазначеному у п. 1.1 цього договору.

Відповідно до п.п. 5.1 та 5.2 публічного Договору ПУП Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору.

Отже, умови вищезазначених Договору ПУП та Договорів про закупівлю електричної енергії в частині оплати утвореної заборгованості Відповідачем не виконані.

Враховуючи вищезазначене, та те, що умови Договору про закупівлю, на який посилається Відповідач, лише доповнюють умови Договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 74458 від 01.01.2019, вказаний договір має пріоритет перед Договором про закупівлю.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 105,92 грн., 3% річних у розмірі 21,97 грн., та індекс інфляції у розмірі 85,16 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 614 Цивільного Кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до статей 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Нарахування пені, 3% річних та інфляційних проводилися позивачем відповідно до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 74458 від 01.01.2019, Комерційної пропозиції № 2 до Договору та норм діючого законодавства, а саме: сума пені нарахована відповідно до ст. 232 ГК України, Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань № 543/96-ВР від 22.11.1996 та п. 7 Комерційної пропозиції № 2, яка є невід`ємним додатком до Договору; сума 3% річних нараховані на підставі ст. 625 ЦК України.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши правильність нарахування пені у розмірі 105,92 грн., суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та здійснено позивачем арифметично вірно, відповідно до цього позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 105,92 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 21,97 грн. та інфляційних втрат у розмірі 85,16 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, а отже судові витрати: судовий збір у розмірі 2270,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 611, 612, 623-629 Цивільного кодексу України; та керуючись ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61002, м. Харків, вул. Я. Мудрого, 16, ідентифікаційний код 43315445) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ідентифікаційний код 42206328) заборгованість за електричну енергію у розмірі 2001,89 грн.; пеню у розмірі 105,92 грн., 3% річних у розмірі 21,97 грн., індекс інфляції у розмірі 85,16 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ідентифікаційний код 42206328).

Відповідач: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (61002, м.Харків, вул. Я. Мудрого, 16, ідентифікаційний код 43315445).

Повне рішення складено "03" грудня 2021 р.

Суддя О.В. Смірнова