ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

попереднє засідання

"23" листопада 2021 р. Справа № 922/3695/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновою В.О.

розглянувши заявуТовариство з обмеженою відповідальністю "АГРІС"
про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Семагро" ,
за участю сторін:

розпорядник майна - Гриценко І.І.,

пр-к АТ "Банк Кредит Дніпро" - Борейко Н.О., (дов. №3 від 04.01.2021, свідоцтво адвоката ДП №3840 від 14.09.2018), в режимі відеоконференції,

кредитор - ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27.12.2000),

пр-к ТОВ "Агріс" - Пироженко О.М. (ордер ВІ №1020594 від 16.11.2020), в режимі відеоконференції,

кредитор - Косолапов А.Є. (паспорт НОМЕР_2 , виданий 10.08.2021),

пр-к ГУ ДПС у Х/обл. - Мандзюк О. (наказ про призначення від 12.08.2021 №712-о/, положення від 13.01.2021),

ВСТАНОВИВ:

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Ухвалою суду від 17.12.2020 в підготовчому засіданні, господарський суд відкрив провадження у справі про банкрутство ТОВ "Семагро", здійснив оприлюднення оголошення про відкриття справи про банкрутство на веб-сайті Судової влади України (ВГСУ), призначив розпорядником майна арбітражного керуючого Гриценко І.І., зобов`язав розпорядника майна надати суду відомості про результат розгляду вимог кредиторів, встановив строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника та призначив дату проведення попереднього засідання суду.

Оголошення про відкриття справи про банкрутство ТОВ "Семагро" було опубліковано 18.12.2020 за № 65623.

В зв`язку з оскарженням ухвали суду від 17.12.2020 року, розгляд справи в попередньому засіданні неодноразово відкладався.

Розпорядник майна на виконання вимог ухвали суду, надав суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів.

Присутні в судовому засіданні представники кредиторів підтримали свої заяви з грошовими вимогами до боржника та просили включити заявлені вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Від кредитора ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі в судовому засіданні, заяву з грошовими вимогами підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити.

Як встановив суд, всіх кредиторів було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать відповідні поштові повідомлення про вручення, що містяться в матеріалах справи. В зв`язку з чим, суд розглядає вимоги кредиторів за наявними у справі матеріалами.

ЩОДО ПОРЯДКУ РОЗГЛЯДУ ГРОШОВИХ ВИМОГ КРЕДИТОРІВ.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, нормами статей 45, 46, 47, ч.1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ, Кодекс).

Відповідно до положень частин 1, 3, 5 статті 45 КУзПБ:

- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника;

- заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Приписами ч.1 ст. 46 цього Кодексу передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч.1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Крім того суд, вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (Постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (Постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови ВСУ: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Ці висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства.

Для перевірки нарахованих відсотків річних, інфляційних та пені суд використовує калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій в системі "Лігазакон".

ВИСНОВОК СУДУ.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, вислухавши пояснення представників кредиторів, розпорядника майна, надані суду документи, суд встановив, що згідно з ч.2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс, КУзПБ) передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом встановленого строку, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються:

розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду.

Судом встановлено, що до суду та розпорядника майна-керівника боржника звернулись наступні кредитори:

1) ТОВ "Агріс" в сумі 2 622 294,05 грн (з якої: 2 130 912,00 грн - основний борг, 452 628,94 грн - штраф та пеня, 38753,11 грн судові витрати у справі №917/929/19) та 83020,00 грн судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи про банкрутство ТОВ "Семагро" (в т.ч. судовий збір - 21020,00 грн, авансовий платіж - 45000,00 грн, витрати на правничу допомогу - 17000,00 грн).

Зазначені вимоги ініціюючого кредитора визнані на підставі ухвали суду від 13.05.2021, яка набрала законної сили та додаткової ухвали суду від 20.05.2021, яка не оскаржувалась та набрала законної сили.

2) АТ "Банк Кредит Дніпро", м. Київ - 4540 грн судового збору та в сумі 6 695 413,94 грн, з якої: 3 358 824,93 грн - основний борг, 520 408,01 грн - пеня, 2 816 181,00 грн - вимоги, що забезпечені заставою майна.

Зазначена сума заборгованості виникла на підставі кредитного договору №060418-А від 06.04.2018, укладеного між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Семагро", відповідно до умов п.1.1 якого банк відкрив позичальнику невідновлювану кредитну лінію з лімітом кредитування 7 000 000 грн (з урахуванням договору №250419) на строк до 25.05.2020.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ТОВ "Семагро" було укладено договір застави рухомого майна №060418-ЗО від 06.04.2018, відповідно до п.2.1. якого предметом застави є наступне майно:

- технологічна лінія для попереднього чищення, калібровки, чистки, обробки та пакування насіння STELA, 2008 року випуску, серійний номер Е/2617, фактичне місцезнаходження: Харківська обл., Шевченківський р-н, с. Колісниківка, вул. Дорганівська, буд. 22а вартістю 2 257 329,00 грн;

- фотосепаратор (Intelligence celor sorter machinery) S.Precision, виробництва Hefei Taihe Optoelectronic Technolodgy CO., LTD, модель 6SXZ-315, фактичне місцезнаходження: Харківська обл., Шевченківський р-н, с. Колісниківка, вул. Дорганівська, буд. 22а, вартістю 558 852,00 грн.

Загальна вартість предметів застави за вказаним договором складає 2 816 181,00 грн.

Крім того, рішенням Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 по справі №922/1649/20 за кредитним договором №060418-А від 06.04.2018 стягнуто солідарно з ТОВ "Семагро" та з ОСОБА_3 на користь АТ "Банк Кредит Дніпро" станом на 22.06.2020: 6 292 365,50 грн - заборгованість за простроченим кредитом; 496934,20 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 366300,16 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту; 19055,98 грн - пені за несвоєчасне погашення відсотків; 62619,06 грн - 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 3320,28 грн - 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків; 108 608,93 грн - судового збору.

На виконання зазначеного рішення суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №060418-А від 06.04.2018 боржник частково перерахував кошти на загальну суму 1 700 000,00 грн.

Однак, в наслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 16.12.2020 у боржника перед АТ "Банк Кредит Дніпро" існує заборгованість: 5 089 299,70 грн - заборгованість за простроченим кредитом; 810332,60 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 461990,42 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 58417,59 грн - пеня за несвоєчасне погашення відсотків; 151545,19 грн - 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 15219,51 грн - 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків; а також 108 608,93 грн - судового збору, сплаченого у справі №922/1649/20, що складає загальну суму 6 695 413,94 грн.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві надану ним позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити проценти за його використання.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Розпорядник майна вимоги АТ "Банк Кредит Дніпро" визнає в повному обсязі, про що надав суду відповдіне повідомлення.

Перевіривши заяву кредитора, загальна сума, що визнається судом та підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів становить 6 695 413,94 грн, з якої: 3 358 824,93 грн - основний борг (в т.ч. 108608,93 грн сума сплаченого судового збору у справі №922/1649/20); 520 408,01 грн - пеня, 2 816 181,00 грн - вимоги, що забезпечені заставою майна, а також 4540 грн судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

3) ПСП "Скарби Поділля", с. Зятківці в сумі 2 583 580,80 грн (з якої: 2 530 058,57 грн, що підлягають стягненню на підставі рішення суду від 12.02.2021 у справі №922/3535/20, 45685,73 грн - інфляційні втрати, 7836,50 грн - 3% річних) а також 4540,00 грн судового збору. Зазначена сума заборгованості виникла на підставі неналежного виконання боржником умов договору № 23-04/РЛ/18-2 вирощування насіння гібридів соняшнику з давальницької сировини, укладеного між сторонами 23.04.2018, щодо оплати вартості виконаних робіт.

За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.01.2021 у справі №922/3535/20 позовні вимоги ПСП "Скарби Поділля" задоволенні та стягнуто на користь кредитора 2 530 058,57 грн, з якої: 1 986 336 грн - основна заборгованість, 65946,46 грн - інфляційні втрати; 95507,39 грн - 3% річних за період з 01.01.2019 по 29.10.2020; 340942,34 грн - пеня, 37326,48 грн судовий збір та 4000 грн витрати на правничу допомогу.

Крім того, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснив нарахування інфляційних та 3% річних за період з 30.10.2020 по 16.12.2020 включно (до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів).

Суд здійснив перевірку нарахувань інфляційних втрат за вказаний кредитором період, вважає його вірним в сумі 45685,73 грн. Разом з тим, при перевірці здійснених кредитором нарахувань 3% річних судом встановлена арифметична помилка, в зв`язку з чим суд визнає нарахування 3% річних в сумі 7815,09 грн, а не 7836,50 грн, як зазначено кредитором.

Таким чином, загальний розмір вимог ПСП "Скарби Поділля", що визнаються судом та підлягають включенню до реєстру є 2 583 559,39 грн, з якої: 2 201 290,57 грн основна заборгованість, 37326,48 грн - судовий збір, сплачений у справі №922/3535/20, 4000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу у справі №922/3535/20; пеня - 340942,34 грн, а також судовий збір 4540 грн за подання до суду заяви з грошовими вимогами до боржника.

4) Приватне підприємство агрофірма "Зірка", с. Сотницька балка в сумі 1 805 227,84 грн, з якої: 1 441 925 грн - основна заборгованість, 67671,71 грн - 3% рчічних, 47 975,57 грн - інфляційні втрати, 247 655,56 грн - пеня, а також 4540,00 грн судовий збір у справі про банкрутство.

Зазначена заборгованість виникла на підставі договору надання послуг у рослинництві, пов`язаних з вирощуванням насіння гібридів соняшнику з давальницької сировини №06-04/РЛ/18-1 від 06.04.2018 (далі - договір), згідно умов якого, кредитор за завданням боржника зобов`язується надати послуги, пов`язані з вирощуванням гібридного насіння соняшнику з давальницької сировини, наданого фірмою на ділянці площею 50 га.

Відповідно до п.4.5. договору, оплата наданих кредитором послуг згідно п.4.1. проводиться в два етапи: 30% від суми акту виконаних робіт виплачується 31.12.2018, залишок у розмірі 70% суми акту виконаних робіт виплачується боржником до 30.04.2019.

В розділі 5 договору (п.5.2. договору) сторони погодили відповідальність за порушення зобов`язань, передбачених цим договором. А саме, у разі прострочення оплати за надані кредитором послуги боржник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

На виконання умов договору кредитор надав послуги боржнику з вирощування насіння гібридів соняшнику, що підтверджується актом прийому-передачі продукції від 10.01.2019, підписаного сторонами. Даний акт є підставою для здійснення розрахунків за надані послуги.

Натомість боржник, взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, в зв`язку з чим у ТОВ "Семагро" існує заборгованість за договором в розмірі 1 441 925 грн.

Відповідно до умов договору кредитор нарахував боржнику пеню в розмірі 247 655,56 грн за період з 30.04.2019 по 30.10.2019, зазначену суму нарахованої пені суд вважає обґрунтованою, оскільки вона нарахована з урахуванням обмеження, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Розпорядником майна зазначені вимоги ПП агрофірма "Зірка" визнаються в повному обсязі.

Однак, суд здійснив перевірку нарахувань інфляційних та 3% річних, та встановив, що кредитор невірно зазначив суму нарахувань 3% річних, яка за період з 30.04.2019 по 20.11.2020 складає 67566,47 грн, а не 67 671,71 грн, як зазначив кредитор.

Таким чином, суд визнає вимоги ПП агрофірма "Зірка" на загальну суму 1 805 122,60 грн, яка складається з: 1557467,04 грн - основна заборгованість (в т.ч. інфляційні та 3% річних) 247 655,56 грн - пеня, а також 4540 грн судового збору, сплаченого у справі про банкрутство ТОВ "Семагро".

5) ГУ ДПС у Харківській області () в сумі 506 414,86 грн (з яких: основний платіж складає 506 414,86 грн) та 4540,00 грн судового збору. Зазначена заборгованість складається з:

- податку на додану вартість в сумі 238746,50 грн та підстверджується податковими деклараціями з ПДВ № від 19.06.2020, № від 20.07.2020 та уточнюючими розрахунками податкових зобов`язань в зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № та № ;

- екологічний податок, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення в сумі 249,15 грн та підтверджується додатком №1 до податкової декларації екологічного податку № від 06.11.2020;

- ЄСВ в сумі 267 419,21 грн, що підтверджується нарахуваннями єдиного внеску за період з 21.04.2020 по 20.11.2020.

Розпорядником майна вимоги ГУ ДПС у Харківській області визнані в повному обсязі, також ці вимоги перевірені судом, в зв`язку з чим суд вважає вимоги кредитора обгрунтованими та такими, що підлягають визнанню та внесенню до реєстру вимог кредиторів в сумі 506 414,86 грн.

6) Державне підприємство "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" в сумі 1 363 316,00 грн з урахуванням уточнення (з якої: 1 208 665,00 грн - основний борг; 21795,60 грн - 3% річних, 41578,08 грн - інфляційні збитки, 91 277,32 грн - пеня) та 4540 грн судового збору.

Зазначена заборгованість виникла на підставі договору про надання послуг у рослинництві, пов`язаних з вирощуванням насіння гібридів соняшнику з давальницької сировини №10-04/РЛ/18-3 від 10.04.2018 (далі - договір), згідно умов якого, кредитор за завданням боржника зобов`язується надати послуги, пов`язані з вирощуванням гібридного насіння соняшнику з давальницької сировини, наданого фірмою на ділянці площею 60 га, розташованій на полі відповідно до карти полів кредитора і до 25.11.2018 передати боржнику урожай гібридного насіння сонішнику в обсязі не менше 10 центнерів з гектара.

Відповідно до п.4.3, 4.4, 4.5. договору підставою для здійснення розрахунків між сторонами є підписані сторонами акт прийому-передачінасіння гібридів і акт наданих послуг (виконаних робіт), що підтверджують виконання господарством взятих на себе за цим договором зобов`язань в повному обсязі.

Актом прийому-передачі продукції від 12.05.2020 до договору засвідчено, після збирання врожаю кредитором передано боржнику насіння соняшника Златсон в кількості 57540 кг. Згідно акту виконаних робіт від 12.05.2020 загальна вартість робіт склала 1 208 665,00 грн.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що кредитор виконав зобов`язання на підставі договору, проте, боржник, взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконав, в зв`язку з чим у ТОВ "Семагро" існує заборгованість за договором в розмірі 1 208665 грн.

Відповідно до умов договору кредитор нарахував боржнику пеню в розмірі 91 277,32 грн за період з 12.05.2020 по 17.12.2020.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитор нарахував 3% річних в сумі 21 795,60 грн та інфляційні втрати в сумі 41578,08 грн за період з 12.05.2020 по 17.12.2020.

Розпорядником майна зазначені вимоги Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" в сумі 1 363 316,00 грн визнаються в повному обсязі.

Враховуючи, що вимоги кредитора перевірені судом, суд вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів на суму 1 363 316,00 грн, з якої: 1 272 038,68 грн - основна заборгованість, 91 277,32 грн - пеня та 4540 грн судового збору, сплаченого за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

7) ФОП Анциборенко Віктор Анатолійович,с. Огурцівка, на суму 670 600,77 грн, з якої: 536790,00 грн - основна заборгованість, 28532,56 грн - інфляційні втрати, 25436,46 грн - 3% річних, 79841,75 грн - пені.

Як встановлено судом, зазначена заборгованість виникла на підставі договору №92 від 15.01.2019, укладеного між ТОВ "Семагро" (покупець) та ФОП Анциборенко В.А. (продавець) за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця через мережу АЗС в установлені договором строки пальне для автотранспортних засобів (бензин А-92, А-95, дизельне паливо, газ вуглеводний скраплений), а покупець зобов`язується прийняти і сплатити його вартість.

Відповідно до наданих суду видаткових накладних за договором №92 від 15.01.2019 ФОП Анциборенко В.А. було поставлено товар на суму 550 180,00 грн. Боржником власні зобов`язання щодо оплати товару виконані частково на суму 46240,00 грн. Отже, станом на дату проведення попереднього засідання суду сума заборгованості за поставлений товар складає 503 940,00 грн.

За приписами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитор здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат по кожній видатковій накладній окремо з кінцевим терміном нарахування 05.01.2021 року.

Господарський суд ухвалою від 27.04.2021 при прийняття заяви кредитора до розгляду в попередньому засіданні суду зобов`язав кредитора, ФОП Анциборенко В.А. надати суду розрахунок суми заборгованості, зокрема суми інфляційних та 3% річних, які виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і введення мораторію (тобто до 17.12.2020). Крім того, суд зобов`язав кредитора надати суду договір до видаткової накладної №13 від 09.01.2019 (копію - до матеріалів справи, оригінал - для огляду суду), платіжне доручення №2498 від 29.03.2019 на суму 32850 грн, банківську виписку по рахунку кредитора за період з 09.01.2019 по 17.12.2020, в якій відображені взаєморозрахунки кредитора та боржника ТОВ "Семагро".

Однак, кредитор вимог ухвали суду не виконав.

Розпорядник майна вимоги ФОП Анциборенко В.А. визнає в повному обсязі, проте суд не погоджується з висновками розпорядника майна з огляду на наступне.

Як було зазначено раніше, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство (висновок про застосування норм права, викладений у постановах від 29.03.2018 у справі № 925/1165/16, від 07.08.2019 у справі №922/1014/18, від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 17.04.2019 у справі №43/75-15/7-б).

У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі № 904/2394/18 наведено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Особливістю провадження у справах про банкрутство є те, що в межах цього провадження суди розглядають багато різних спорів, щодо яких законодавцем визначено окремі процедури та особливості їх розгляду в межах єдиної процедури банкрутства. Одним з різновидів таких спорів є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання кредитором належних та достатніх документальних доказів у справу про банкрутство при поданні заяви конкурсним кредитором. Така практика є сталою при застосуванні статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.

При розгляді цих вимог, суд дійшов висновку про відхилення вимог кредитора до боржника в частині самостійно нарахованих інфляційних та 3% річних по кожній видатковій накладній та визнає вимоги щодо нарахованої кредитором пені в сумі 79841,75 грн.

Разом з тим, суд враховує суми 3% річних та інфляційні втрати, що були нараховані боржнику ТОВ "Семагро" та визначені у рішенні Господарського суду Харківської області від 17.12.2020 по справі №922/3235/20 у відповідності до приписів ч. 4 ст.75 ГПК України, що створює преюдицію при розгляді заяви кредитора до боржника, а саме в сумі: інфляційні втрати в розмірі 10882,64 грн; 3% річних у розмірі 16339,56 грн.

Враховуючи зазначене вище, дотримуючись принципу диспозитивності, що у справі про банкрутство проявляється у поданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх вимог, суд визнає вимоги ФОП Анциборенко В.А. на загальну суму 611 003,95 грн, з якої: основний борг у розмірі 503940,00 грн; інфляційні втрати в розмірі 10882,64 грн; 3% річних у розмірі 16339,56 грн; пеня в розмірі 79841,75 грн, а також 4540 грн судового збору. Решту вимог суд відхиляє.

8) ФОП Косолапов А.Є. в сумі 211 018,82 грн, з якої: основна заборгованість відповідно до договору про надання експедиційних послуг складає 168014,50 грн; інфляційні втрати 4272,47 грн, пеня - 12942,75 грн; 25% річних - 25789,10 грн. Крім того, просить покласти на боржника і включити до реєстру вимог кредиторів судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4204 грн та витрати на правову допомогу в сумі 8400,00 грн.

Як встановлено судом, зазначена заборгованість виникла на підставі договору №ВА-2401 від 24.01.2020, укладеного між ТОВ "Семагро" (замовник) та ФОП Косолапов А.Є. (виконавець) за умовами якого виконавець зобов`язується за рахунок замовника перевезти/організувати перевезення вантажів в обсязі, в термін, в пункт призначення та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов`язується сплатити на користь виконавця встановлену даним договором плату.

Відповідно до умов надання експедиційних послуг заявником надсилаються виконацеві заявки на перевезення вантажів будь-яким зручним для сторін способом (п. 3.1.1 договору); основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні, видаткові накладні (п.3.5.).

Відповідно до п. 5.3. договору оплата проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування замовником коштів не пізніше семи банківських днів з дня отримання рахунків-фактур, що складається виконавцем на підставі товарно-транспортних та видаткових накладних.

За умовами п.5.5., 5.6. підставою для здійснення замовником розрахунків за отримані послуги згідно з цим договором є рахунок-фактура, що складається виконавцем на підставі товарно-транспортних та видаткових накладних. В разі порушення термінів оплати, встановлених пунктом 5.3. цього договору клієнт сплачує виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу від неоплаченої суми.

Відповідно до п. 10.1 даний договір діє до 31.12.2020 року.

Відповідно до наданих суду рахунків на оплату №ВА-10 від 24.01.2020 та №ВА-11 від 24.01.2020, акту надання послуг № ВА-11 від 02.04.2020 на суму 187007,25 грн та акту надання послуг №ВА-10 від 02.04.2020 на суму 187007,25, акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2020 по 28.04.2020 між ФОП Косолапов А.Є. та ТОВ "Семагро" вбачається, що ФОП Косолапов А.Є взяті на себе зобов`язання з перевезення вантажу виконав в повному обсязі. Проте, ТОВ "Семагро" послуги з перевезення оплатило частково, а саме: в січні 2020 року в сумі 166 000,00 грн; в квітні 2020 - 20 000,00 грн; 19.05.2021 - 20 000 грн.

Отже, станом на дату проведення попереднього засідання суду сума заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу є - 168 014,50 грн.

За приписами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитор здійснив нарахування інфляційних втрат та 25% річних, які передбачені п.3.1.1. договору заявки №ВА-2401 від 24.01.2020 та договору-заявки №ВА-2401/1 від 24.01.2020 з кінцевим терміном нарахування 22.12.2020 року.

Господарський суд ухвалою від 28.12.2020 при прийнятті заяви кредитора до розгляду в попередньому засіданні суду зобов`язав кредитора, ФОП Косолапова А.Є. надати суду розрахунок суми заборгованості, зокрема суми інфляційних, відсотків річних, пені, які виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і введення мораторію (тобто до 17.12.2020). Крім того, суд зобов`язав кредитора надати суду належним чином зроблену та засвідчену копію договору №ВА-2401 від 24.01.2020 про надання експедиційних послуг; докази в обґрунтування витрат на правничу допомогу та їх правове обґрунтуванням з посиланням на норми КУзПБ.

Однак, кредитор, на виконання вимог ухвали суду від 28.12.2020 надає лише копію договору №ВА-2401 від 24.01.2020, акт приймання-передачі наданих послуг від 15.02.2021, підписаний між ТОВ "Юридичне бюро "Таран" та ФОП Косолаповим А.Є. про надані послуги у сфері права на загальну суму 8400 грн, а також просить суд визнати вимоги кредитора за здійсненим раніше розрахунком на загальну суму 223622,82 грн (168014,50 грн - основний борг; інфляційні - 4272,47 грн; пеня - 12942,75 грн; 25% річних - 25789,10 грн), посилаючись на те, що розпорядником майна вимоги кредитора визнані в повному обсязі.

Ухвалою від 27.04.2021, суд встановив факт невиконання кредитором вимог ухвали від 28.12.2020 в частині надання розрахунку заборгованості станом до 17.12.2020, в зв`язку з чим повторно зобов`язав ФОП Косолапова А.Є. надати суду розрахунок суми заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про банкрутство (тобто до 17.12.2020).

На виконання вимог ухвали суду від 27.04.2020 кредитор, 17.05.2020 надав суду знову розрахунок заборгованості станом на 22.12.2020 року та повторно надав копії договору про експедиційні послуги та акт приймання-передачі послуг у сфері права.

09.11.2021 представником ФОП Косолапова А.Є., адвокатом Козарь А.М. подані до суду нові розрахунки, в яких представник кредитора просить суд визнати грошові вимоги кредитора в загальному розмірі 222 773,51 грн. з яких: 12604,00 грн - судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу; 168014,50 грн основний борг, 42 155,01 грн - вимоги, що підлягають включенню до шостої черги.

Розпорядник майна вимоги ФОП Косолапова А.Є. визнає в повному обсязі, проте суд не погоджується з висновками розпорядника майна з огляду на наступне.

Як було зазначено раніше, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство (висновок про застосування норм права, викладений у постановах від 29.03.2018 у справі № 925/1165/16, від 07.08.2019 у справі №922/1014/18, від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 17.04.2019 у справі №43/75-15/7-б).

У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі № 904/2394/18 наведено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Як вже зазначалось судом вище, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання кредитором належних та достатніх документальних доказів у справу про банкрутство при поданні заяви конкурсним кредитором. Така практика є сталою при застосуванні статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.

В обґрунтування нарахування 25% річних, інфляційних та пені в розмірі подвійної ставки НБУ, кредитор посилається на пункти 3.1.1. договору заявки №ВА-2401 та №ВА-2401/1 від 24.01.2020.

Разом з тим, при детальному дослідженні цих договорів заявок, судом встановлено, що пунктом 4 зазначених договорів заявок передбачений строк дії цих договорів, який визначений "до 31 грудня 2016 року".

Присутній в судовому засіданні особисто кредитор Косолапов А.Є. не навів суду будь-яких пояснень та не надав суду жодних документів в обґрунтування зроблених розрахунків на підставі договору заявки №ВА2401 та №ВА2401/1, а не на підставі договору №ВА-2401 про надання експедиційних послуг.

При розгляді цих вимог суд дійшов висновку про відхилення вимог кредитора до боржника в частині нарахування 25% річних та визнає вимоги щодо нарахованої пені в сумі 12 667,29 грн (за період з 14.05.2020 по 17.12.2020), як вид відповідальності, передбачений договором №ВА-2401 про надання експедиційних послуг, та інфляційних втрат на суму 4272,47 грн, нарахованих кредитором, в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 8400 грн, суд доходить висновку про застосування ст. 129 ГПК України щодо здійснення розподілу судових витрат.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, суд враховуює правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірності у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Як встановлено судом та зазначено вище, суд неодноразово зобов`язував кредитора надати суду розрахунок суми заборгованості з урахуванням введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, однак кредитор (або представник кредитора) всупереч вимог ухвал суду приписи суду не виконували, подаючи до суду ідентичні нарахування. І навіть, поданий до суду 09.11.2021 адвокатом Козарь А.М. новий розрахунок з посиланням на виконання вимог Господарського суду Харківської області, період розрахунку адвокатом зазначається знову невірний. (Наприклад, при здійсненні розрахунку 25% річних, адвокат зазначає період з 19.05.2020 до 22.12.2020, а не до 17.12.2020; при розрахунку пені, адвокат зазначає кількість прострочених днів у періоді 194, замість 189).

Враховуючи зазначене вище, а також неналежну поведінку виконавця по договору про надання послуг у сфері права №181220/1 від 18.12.2020, суд не вбачає підстав для покладання всіх витрат з правничої допомоги кредитора ФОП Косолапова А.Є. на боржника ТОВ "Семагро". Витрати на правничу допомогу, суд визнає в розмірі 2400 грн (які вже сплачені кредитором згідно платіжного доручення №1261 від 21.12.2020) та вважає їх такими, що підлягають відшкодуванню у справі про банкрутство.

З урахуванням наведеного вище, вимоги кредитора ФОП Косолапова А.Є. суд визнає в наступному розмірі, який підлягає внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів: в сумі 187 354,26 грн, з якої: 168014,50 грн - основна заборгованість, 4272,47 грн - інфляційні витрати, 12667,29 грн - пеня, 2400 грн - витрати на правничу допомогу, та 4204 грн судовий збір. В решті - вимоги суд відхиляє.

9) ТОВ "Агрофірма "Пирятин" в сумі 1 967 105,08 грн, з якої: 1 518 00,00 грн - заборгованість за договором надання послуг у рослинництві, пов`язаних з вирощуванням насіння гібридів сонішнику давальницької сировини №04-04/РЛ/18-3 від 04.04.2018; 101478,30 грн - інфляційні збитки; 81 852,01 грн - 3% річних; 265 774,77 грн - пеня.

Крім того, 02.07.2021 до суду подано заяву про залучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, в якій представник ТОВ "Агрофірма Пирятин", адвокат Чоломбитько Ю.О. просить суд постановити ухвалу, в якій вирішити питання щодо розподілу судових витрат кредитора, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 54 000,00 грн.

Як встановлено судом, зазначена сума заборгованості перед ТОВ "Агрофірма "Пирятин" виникла на підставі договору про надання послуг у рослинництві, пов`язаних з вирощуванням насіння гібридів соняшнику з давальницької сировини №04-04/РЛ/18-3 від 04.04.2018 (далі - договір), згідно умов якого, кредитор за завданням боржника зобов`язується надати послуги, пов`язані з вирощуванням гібридного насіння соняшнику з давальницької сировини, наданого боржником на ділянці площею 50 га, розташованій на полі відповідно до карти полів кредитора і до 25.11.2018 передати боржнику урожай гібридного насіння сонішнику в обсязі не менше 10 центнерів з гектара.

Відповідно до п.4.3. договору підставою для здійснення розрахунків між сторонами є підписані сторонами акт прийому-передачі насіння гібридів і акт наданих послуг (виконаних робіт), що підтверджують виконання господарством взятих на себе за цим договором зобов`язань в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.5. оплата наданих господарством послуг проводиться в два етапи: 50% від суми акту виконаних робіт виплачується до 31.12.2018, залишок у розмірі 50% суми акту виконаних робіт виплачується до 30.04.2019.

Згідно акту виконаних робіт №1 від 28.12.2018 загальна вартість робіт склала 1 518 000,00 грн.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Судом встановлено, що кредитор виконав зобов`язання на підставі договору, проте, боржник, взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконав, в зв`язку з чим у ТОВ "Семагро" існує заборгованість за договором в розмірі 1 518 000 грн.

Відповідно до умов договору кредитор нарахував боржнику пеню в розмірі 265 774,77 грн за період з 01.01.2019 по 01.11.2019.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитор нарахував 3% річних в сумі 81 852,01 грн та інфляційні втрати в сумі 101478,30 грн за період з 01.01.2019 по 17.12.2020.

Здійснивши перевірку розрахунків кредитора, суд вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів на суму 1 967 105,08 грн (з якої: 1 701 330,31 грн - основна заборгованість, 265774,77 грн - пеня) та 4540 грн судового збору, сплаченого за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Розпорядником майна зазначені вимоги кредитора визнаються в повному обсязі, в т.ч. витрати на правничу допомогу у розмірі 54 000 грн.

Щодо здійснення розподілу судових витрат кредитора на професійну правничу допомогу у розмірі 54 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ, Кодекс) встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника. Так, у п. 1 ч. 1 цієї статті передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України, статті 64 КУзПБ свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді не є у розумінні статті 1 КУзПБ зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження. Тому такі витрати відносяться згідно із пунктом 1 ч. 1 ст. 64 КУзПБ до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

За змістом положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Однак поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат" за своєю природою є різними.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, суд враховуює правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірності у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд встановив, що представництво інтересів ТОВ "Агрофірма "Пирятин" у Господарському суді Харківської області здійснювалось Адвокатським об`єднанням "ЛОУ УОЛВС" на підставі договору №б/н від 04.01.2021 про надання правової допомоги.

04.01.2021 між ТОВ "Агрофірма "Пирятин" та АО "ЛОУ УОЛВС" укладено додаткову угоду №б/н до договору про надання правової допомоги №б/н від 04.01.2021, відповідно до якої Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати послуги щодо складання заяви про грошові вимоги до боржника - ТОВ "Семагро", а також підготувати інші процесуальні документи, що будуть пов`язані з розглядом даної справи в суді.

На підтвердження наданих послуг за договором від 04.01.2021 між ТОВ "Агрофірма "Пирятин" та АО "ЛОУ УОЛВС" підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 12.01.2021 на суму 42 000,00 грн.

Цей акт містить перелік послуг, наданих Адвокатським об`єднанням, а саме:

- складання заяви про грошові вимоги до боржника по справі №922/3695/20 - 3,5 години з коефіцієнтом х2 згідно додатку 1 до договору про надання правової допомоги №б/н від 04.01.2021.

12.05.2021 між ТОВ "Агрофірма "Пирятин" та АО "ЛОУ УОЛВС" укладено договір №б/н про надання правової допомоги. Відповідно до п.2.1.3. договору, адвокатське об`єднанняпредставляє у встановленому порядку інтереси клієнта (ТОВ "Агрофірма "Пирятин") в судових органах, зокрема в господарському суді.

12.05.2021 між ТОВ "Агрофірма "Пирятин" та АО "ЛОУ УОЛВС" укладено додаткову угоду №б/н до договору про надання правової допомоги №б/н від 12.05.2021, відповідно до якої Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати послуги щодо супроводження справи в господарському суді Харківської області.

На підтвердження наданих послуг за договором від 12.05.2021 між ТОВ "Агрофірма "Пирятин" та АО "ЛОУ УОЛВС" підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2021 на суму 12 000,00 грн.

Цей акт містить перелік послуг, наданих Адвокатським об`єднанням, а саме:

- участь в судових засіданнях у справі №922/3695/20 (2 засідання) - 1 година з коефіцієнтом х2 згідно додатку 1 до договору про надання правової допомоги №б/н від 12.05.2021

Послуги пов`язані з провадженням у даній справі надав адвокат АО "ЛОУ УОЛВС" - Чоломбитько Ю.О. (свідоцтво ПТ №3595 від 21.07.2020).

Відповідно до п.4.1 договорів про надання правової допомоги від 04.01.2021 та 12.05.2021 вартість послуг визначається відповідно до затраченого часу. Час, затрачений на надання послуг, визначається відповідно до Додатку 1 до договору, що є невід`ємною частиною договору. Ціна однієї години затраченого часу на надання послуги дорівнює розміру однієї мінімальної заробітної платі у місячному розмірі, що визначається відповідно до закону на 01 січня року в якому надаються послуги. Загальна сума наданих послуг визначається сторонами в акті наданих послуг.

За надання відповідних правових послуг на підставі наведених у договорах та актах ТОВ "Агрофірма "Пирятин" мало сплатити на користь Адвокатського об`єднання грошові кошти у розмірі 54 000 грн до 15.07.2021.

Суд зазначає, що доказів сплати за надання правничої допомоги кредитором не надано.

Господарський суд, оцінивши витрати ТОВ "Агрофірма "Пирятин" з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат на підготовку заяви про грошові вимоги до боржника, як кваліфікований фахівець, дійшов висновку, що дана справа не потребує затрат значного часу та великого обсягу юридичної і технічної роботи під час підготовки для подання заяви до суду з грошовими вимогами.

Заява підготовлена адвокатом АО "ЛОУ УОЛВС" складається з двох листів та розрахунків пені, інфляційних та 3% річних зроблених на окремому аркуші.

Суду не є зрозумілим критерій щодо коефіцієнту, зазначеному у додатку 1 до договору про надання правової допомоги (х2). На думку суду, в справі про банкрутство не є важливим критерій наявності розміру заборгованості (більше 100 тис.грн чи менше 100 тис.грн), оскільки подання до суду заяви з грошовими вимогами до боржника не є позовною заявою і матиме інші правові наслідки ніж при задоволенні позову в позовному провадженні.

Таким чином, керуючись критеріями реальності та розумності понесених витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмету спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, справедливим та співрозмірним є призначення відшкодування з ТОВ "Семагро" на користь ТОВ "Агрофірма "Пирятин" витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12000,00 грн.

Як було зазначено судом вище, статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника, які задовольняються за кошти, які одержані від продажу майна банкрута. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

На переконання суду, покладання всього тягаря у понесених витратах на правничу допомогу ТОВ "Агрофірмою "Пирятин", які є ще й неспіврозмірним та завищеними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, не відповідатиме інтересам інших кредиторів у даній справі. В зв`язку з чим розподіл судових витрат суд здійснює лише в сумі 12 000 грн, які повинні будуть внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, вимоги ТОВ "Агрофірма "Пирятин", що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів складаєть суму - 1 967 105,08 грн (з якої: 1 701 330,31 грн - основна заборгованість, 265774,77 грн - пеня), 12000 грн - витрати на правничу допомогу та 4540 грн судового збору, сплаченого за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

10) ПСП "Шарівка" на суму 3 315 233,28 грн, з якої: основна заборгованість - 3 121 781,00 грн, інфляційні втрати - 80476,14 грн, 3% річних - 42267,46 грн, пеня - 54 168,68 грн, судові витрати - 16540 грн (4540 грн судовий збір та 12 000 грн витрати на правничу допомогу).

Як встановлено судом заборгованість виникла на підставі наступних договорів:

- договору надання послуг у рослинництві, пов`язаних з вирощуванням насіння гібридів соняшнику з давальницької сировини №20-05/РЛ/19-1 від 20.05.2019. Відповідно до п. 5 договору оплата наданих господарством (ПСП "Шарівка") послуг проводиться до 30.04.2020.

На виконання умов зазначеного договору ПСП "Шарівка" надало, а ТОВ "Семагро" прийняло без зауважень роботи по вирощуванню насіння, що підтверджується підписаним актом прийому-передачі насіння гібридів від 20.12.2019 та актом виконаних робіт від 30.12.2019 на суму 850750,00 грн.

Натомість оплата цих робіт здійснена частково на суму 49000,00 грн 27.08.2020, внаслідок чого наявна заборгованість в сумі 801750 грн.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

На підставі п. 5.2 договору кредитор нарахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.05.2020 по 16.12.2020, що складає 54168,68 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитор здійснив також нарахування інфляційних в сумі 30065,51 грн та 3% річних за період з 01.05.2020 по 16.12.2020 на суму 15 588,90 грн.

Отже загальний розмір заборгованості за договором № 20-05/РЛ/19-1 від 20.05.2019 складає суму 901 573,09 грн, з якої пеня - 54168,68 грн.

- договору підряду на вирощування насіння ярих зернових культур із давальницької сировини №29-03/ВР/19-1 від 29.03.2019.

На виконання умов вищезазначеного договору господарство (ПСП "Шарівка") надало, а фірма (ТОВ "Семагро") прийняла без зауважень роботи по вирощуванню насіння, що підтверджується підписаними актами виконаних робіт від 03.12.2019 на суму 285300 грн та від 03.12.2019 на суму 79600 грн.

На підставі вказаних актів ПСП "Шарівка" було складено та зареєстровані у встановленому порядку податкові накладні №8 і №9 від 03.12.2019 , що свідчить про виконання за наслідком господарської операції зі сторони ПСП "Шарівка" податкових зобов`язань зі сплати ПДВ та набуття ТОВ "Семагро" податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Боржником, оплату виконаних робіт зроблено не було. Відтак заборгованість за договором №29-03/ВР/19-1 від 29.03.2019 складає 364 900,00 грн.

- договору підряду на вирощування насіння ярих зернових культур із давальницької сировини №18-04/ВР/18-1 від 18.04.2018.

На виконання умов вищезазначеного договору господарство надало, а фірма (ТОВ "Семагро") прийняла без зауважень роботи по вирощуванню насіння, що підтверджується підписаним актом виконаних робіт від 26.12.2018 на суму 111480,00 грн.

На підставі вказаного акту ПСП "Шарівка" було складено та зареєстровано у встановленому порядку податкову накладну №57 від 26.12.2018, що свідчить про виконання за наслідком господарської операції зі сторони ПСП "Шарівка" податкових зобов`язань зі сплати ПДВ та набуття ТОВ "Семагро" податкового кредиту.

Боржником, оплату виконаних робіт зроблено не було. Відтак заборгованість за договором №18-04/ВР/18-1 від 18.04.2018 складає 111 480,00 грн.

- договору підряду на вирощування насіння ярих зернових культур із давальницької сировини №19-04/ВР/18-1 від 19.04.2018.

На виконання умов вищезазначеного договору господарство надало, а фірма (ТОВ "Семагро") прийняла без зауважень роботи по вирощуванню насіння, що підтверджується підписаним актом виконаних робіт від 16.08.2018 на суму 296600,00 грн.

На підставі вказаного акту ПСП "Шарівка" було складено та зареєстровано у встановленому порядку податкову накладну №61 від 17.09.2018 та в подальшому включено до податкової декларації з ПДВ, що свідчить про виконання за наслідком господарської операції зі сторони ПСП "Шарівка" податкових зобов`язань зі сплати ПДВ та набуття ТОВ "Семагро" податкового кредиту.

Боржником, оплату виконаних робіт зроблено не було. Відтак заборгованість за договором №19-04/ВР/18-1 від 19.04.2018 складає 296 600,00 грн.

- договору підряду на вирощування насіння озимих зернових культур із давальницької сировини №01-09/17/1 від 01.09.2017.

На виконання умов вищезазначеного договору господарство надало, а фірма (ТОВ "Семагро") прийняла без зауважень роботи по вирощуванню насіння, що підтверджується підписаними актами виконаних робіт від 16.08.2018 на суму 106515,00 грн та від 16.08.2018 на суму 282 800 грн.

Боржником, оплату виконаних робіт зроблено не було. Відтак заборгованість за договором №01-09/17/1 від 01.09.2017 складає 389 315,00 грн.

Крім того, у ТОВ "Семагро" існує заборгованість перед ПСП "Шарівка" за договорами:

- № 25-04/РЛ/17-1 від 25.04.2017 в загальній сумі 753 285,19 грн, з якої: основний борг - 676 196,00 грн, інфляційні втрати в сумі 50410,63 грн, 3% річних - 26678,56 грн;

- №29-03/ВР/17-1 від 29.03.2017 в загальній сумі 259930,00 грн;

- №13-03/ВР/17-1 від 13.03.2017 на суму 221 610,00 грн.

Розпорядник майна вимоги кредитора ПСП "Шарівка" визнає частково на суму 2 080408,09 грн. Грошові вимоги, які виникли на підставі договорів № 25-04/РЛ/17-1 від 25.04.2017, №29-03/ВР/17-1 від 29.03.2017, №13-03/ВР/17-1 від 13.03.2017 не визнаються арбітражним керуючим в зв`язку з пропущенням строку на їх пред`явлення.

Суд погоджується з висновком розпорядника майна та зазначає, що відповідно до норм ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормами ст. 257 цього ж кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, згідно з приписами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною сьомою статті 261 ЦК передбачено, що винятки з правила частини першої цієї статті можуть бути встановлені законом.

Кодексом України з процедур банкрутства спеціальних норм про позовну давність не встановлено, отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

Згідно ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина перша статті 258 ЦК). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258). Водночас законодавець не допускає зміни порядку обчислення позовної давності, встановленого імперативними нормами статей 253-255 ЦК.

Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК).

Згідно з ч. 2 ст. 9 ЦК України та ч. 1 ст. 223 Господарського кодексу України (далі - ГК України) позовна давність застосовується до вимог, що випливають з майново-господарських зобов`язань, визначених ст. 175 ГК України.

Разом з тим, у відповідності до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як встановлено господарським судом, ТОВ "Семагро" неналежно виконував умови зазначених договорів, на підставі яких у нього виникла заборгованість перед ПСП "Шарівка". Враховуючи наявність порушеного права, кредитора ПСП "Шарівка" звернувся до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника після публікації повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вимоги кредитора перевірені судом, суд вважає за необхідне частково визнати вимоги ПСП "Шарівка" на загальну суму 2 063 868,09 грн (з якої: 54168,68 грн - пеня), в сумі 1 237 825,19 грн (за договорами № 25-04/РЛ/17-1 від 25.04.2017, №29-03/ВР/17-1 від 29.03.2017, №13-03/ВР/17-1 від 13.03.2017) - відхиляє вимоги ПСП "Шарівка", в зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Щодо розподілу витрат кредитора на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що представництво інтересів ПСП "Шарівка" у Господарському суді Харківської області здійснювалось Адвокатським бюро "Антона Мартиненка" на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 30.12.2020.

Між ПСП "Шарівка" та Адвокатським бюро "Антона Мартиненка" 30.12.2020 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 30.12.2020 відповідно до п. 2 якої гонорар за правничу допомогу, надану згідно п. 1 цієї додаткової угоди обчислюється на умовах погодинної оплати та встановлюється за домовленістю сторін в розмірі 2000,00 грн за годину надання правничої допомоги.

На підтвердження наданих послуг за договором від 30.12.2020 між ПСП "Шарівка" та Адвокатским бюро "Антона Мартиненка" підписано акт надання правничої допомоги № 1 від 15.01.2021 на суму 12 000,00 грн.

Цей акт містить перелік послуг, наданих Адвокатським бюро, а саме:

- моніторинг стану судової справи №922/3695/20 про банкрутство ТОВ "Семагро", консультування з приводу пред`явлення кредиторських вимог;

- запитування документів щодо дебіторської заборгованості ТОВ "Семагро", попередній правовий аналіз та дослідження отриманих документів, додаткове запитування документів, необхідних для складання заяви про грошові вимоги до боржника - витрачено 2 години, розмір гонорару - 4 000 грн.;

- підготовка та складання заяви про грошові вимоги до боржника по справі №922/3695/20 - 4 години, розмір гонорару - 8000 грн.

Послуги пов`язані з провадженням у даній справі надав адвокат Антон Мартиненко (свідоцтво №1942 від 22.07.2015).

За надання відповідних правових послуг на підставі наведених у договорі та актах ПСП "Шарівка" мало сплатити на користь Адвокатського бюро грошові кошти у розмірі 12 000 грн.

Суд зазначає, що доказів сплати за надання правничої допомоги кредитором не надано.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, суд враховуює правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 та від 11.11.2021 у справі №873/137/21, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірності у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Господарський суд, оцінивши витрати ПСП "Шарівка" з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат на підготовку заяви про грошові вимоги до боржника як кваліфікований фахівець, дійшов висновку, що дана справа не потребує затрат значного часу та великого обсягу юридичної і технічної роботи під час підготовки для подання заяви до суду.

Такі дії адвоката як моніторинг судової справи з приводу пред`явлення кредиторських вимог, запитування та дослідження документів в кількості 2 годин, на переконання суду є завищеними, з мотиву того, що така послуга охоплюється послугою підготовки та складання заяви про грошові вимоги до боржника.

Разом з тим, суд вважає, що підготовка заяви з грошовими вимогами та подання її до суду з урахуванням моніторінгу справи №922/3695/20, аналізу документів, необхідних для складання відповідної заяви в обсязі 4 годин є дійсними та необхідними послугами у цій справі, а відтак є розумним та обґрунтованим розрахунок цих послуг у сумі 8 000,00 грн.

Таким чином, керуючись критеріями реальності та розумності понесених витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмету спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, справедливим та співрозмірним є призначення відшкодування з ТОВ "Семагро" на користь ПСП "Шарівка" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

Суд звертає увагу, що статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника, які задовольняються за кошти, які одержані від продажу майна банкрута. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

На переконання суду, покладання всього тягаря у понесених витратах на правничу допомогу ПСП "Шарівка", не відоповідатиме інтересам інших кредиторів у даній справі. В зв`язку з чим розподіл судових витрат суд здійснює в сумі 8 000 грн, які повинні будуть внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, вимоги ПСП "Шарівка", що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів складаєть суму - 2 063 868,09 грн (з якої: 54168,68 грн - пеня), 4540 грн судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

11) гр. ОСОБА_4 в сумі 52017,57 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з березня по жовтень 2020 року.

Зазначена сума боргу підтверджується довідкою боржника №ФА-00000004 від 26.10.2020, а також судовим наказом від 14.12.2020, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова у справі №638/16934/20.

Розпорядником майна зазначена сума заборгованості визнається в повному обсязі.

Враховуючи зазначене вище, а також те, що сума нарахованої, але невиплаченої заробітної плати підтверджується матеріалами справи та не оспорюється розпорядником майна, суд вважає вимоги гр. ОСОБА_4 обґрунтованими та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів в сумі 52017,57 грн.

12) гр. ОСОБА_5 в сумі 11926,21 грн, що є нарахованою, але не виплаченою заробітною платою за період з березня по квітень 2020 року включно. Зазначена сума заборгованості підтверджується довідкою боржника від 24.04.2020 № ФА-00000009.

Розпорядник майна на виконання вимог ухвали суду, надав суду відомості про результати розгляду вимог кредитора та в своєму повідомленні зазначив, що вимоги гр. ОСОБА_5 визнає частково в розмірі 9600,60 грн, що є заборгованістю із заробітної плати після утримання обов`язкових платежів.

Суд зазначає, що такі висновки розпорядника майна є помилковими з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 працювала в ТОВ "Семагро" на посаді агронома.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу Законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

На підставі наказу №6-К від 23.04.2020 ОСОБА_5 було звільнено за власним бажанням. Однак, виплату заборгованості із нарахованої заробітної плати здійснено не було.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Суд звертає увагу на те, що утримання обов`язкових платежів здійснюється в момент виплати заборгованості. На момент розгляду грошових вимог кредитора в суді фактична дата здійснення розрахунку з кредитором є невідомою. Отже, податковий орган не може звертатись до суду з вимогами, яких не існує на даний час, а можуть виникнути лише в майбутньому.

Таким чином, загальна сума кредиторських вимог фізичної особи ОСОБА_5 , яка визнається судом складає розмір 11926,21 грн.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права (ст. 11 ГПК).

13) гр. ОСОБА_1 в сумі 22 545,97 грн, що складає суму заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з урахуванням податків і зборів за період з березня по жовтень 2020 року.

Розпорядник майна визнає суму заборгованості перед ОСОБА_1 в сумі 19200,00 грн, що є сумою заборгованості після відряхування податків і зборів.

Разом з тим, суд не погоджується з таким висновком розпорядника майна з огляду на наступне.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як свідчать надані кредитором документи (довідка боржника від 31.10.2020 за №ФА-00000010 та копія трудової книжки), ОСОБА_1 працює в ТОВ "Семагро" на посаді охоронця. Однак, починаючи з березня 2020 року, ТОВ "Семагро", як роботодавець, не виконує свої зобов`язання по виплаті заробітної плати працівникам, що підтверджується довідкою №ФА-00000010 від 31.10.2020, виданою боржником за підписом головного бухгалтера та фінансового директора.

Отже, заборгованість визнається боржником в повному обсязі.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Такий саме висновок зроблено і в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №359/10023/16-ц.

З урахуванням зазначеного, суд визнає вимоги гр. ОСОБА_1 в сумі 22 545,97 грн, що є нарахованою, але не виплаченою заробітною платою за період з березня по жовтень 2020 року (без утримання обов`язкових податків і зборів).

14) гр. ОСОБА_2 в сумі 48 165,35 грн, що є нарахованою, але не виплаченою заробітною платою за період з березня по вересень 2020 року включно. Зазначена сума заборгованості підтверджується довідкою боржника від 01.09.2020 № ФА-00000007.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 працювала в ТОВ "Семагро" на посаді бухгалтера.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу Законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

На підставі наказу №18-К від 01.09.2020 ОСОБА_2 було звільнено за власним бажанням. Однак, виплату заборгованості із нарахованої заробітної плати здійснено не було.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Така правова позиція є усталеною в судовій практиці та підтримується Верховним Судом. Зокрема, постанова ВС від 18.07.2018 у справі №359/10023/16-ц.

Суд звертає увагу на те, що утримання обов`язкових платежів здійснюється в момент виплати заборгованості. На момент розгляду грошових вимог кредитора в суді фактична дата здійснення розрахунку з кредитором є невідомою.

Таким чином, загальна сума кредиторських вимог фізичної особи ОСОБА_2 , яка визнається судом складає розмір 48165,35 грн (без утримання податків і зборів).

15) ТОВ "Украгроресурс", с. Бабаї в сумі 474 391,21 грн, з якої: сума основного боргу - 256700,00 грн; 100 747,27 грн - інфляційні втрати та 40% річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України; 39933,94 грн - пеня; 77010,00 грн - штраф, а також 4540 грн судового збору.

Як свідчить заява кредитора, зазначена сума заборгованості виникла на підставі договору поставки №135-СЗ від 30.07.2019, укладеного між ТОВ "Украгроресурс" (постачальник) та ТОВ "Семагро" (покупець). Відповідно до п.1.1 укладеного договору поставки, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця насіннєвий матеріал та/або хімічні засоби захисту рослин, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору.

Відповідно до підписаної специфікації №3 від 24.09.2019 до договору №135-СЗ від 30.07.2019 сторони домовились поставити товар - пшеницю Лист-25 Еліта в кількості 30,2 тонн на загальну суму 256 700 грн. Вказаною специфікацією передбачено умови оплату товару з відстрочкою платежу до 31.12.2019.

Свої зобов`язання за договором поставки ТОВ "Украгроресурс" виконало, товар поставило, про що свідчить видаткова накладна №1466 від 27.09.2019. Проте, ТОВ "Семагро" свої зобов`язання в частині оплати товару не виконав.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 11.5. договору встановлено, що у разі прострочки грошового зобов`язання покупець зобов`язаний сплатити 40% річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно п. 11.3. договору за порушення строків виконання грошових зобов`язань покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Згідно п. 11.4. зазначеного договору у разі, якщо покупець допускає прострочення оплати товару більше ніж 5 днів, то крім пені він додатково сплачує штраф у розмірі 30% від суми боргу.

Здійснивши перевірку розрахунків кредитора, суд вважає його вірним, в зв`язку з чим сума, яка визнається судом складає: 357 447,27 грн (з якої: інфляційні втрати - 10411,31 грн та 40% річних від простроченої суми - 90335,96 грн); сума пені - 39 933,94 грн; сума штрафу - 77010,00 грн, а також 4540 грн судового збору.

Розпорядником майна зазначені вимоги ТОВ "Украгроресурс" визнані в повному обсязі.

Разом з тим, суд зазначає, що строк встановлений для подання кредиторами своїх заяв судом встановлено до 17.01.2021, проте заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" з вимогами до боржника надійшла до суду 05.04.2021, тобто з пропуском 30-тиденного строку.

Згідно ч. 4 ст. 45 КУзПБ кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Отже, вимоги ТОВ "Украгроресурс" є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Враховуючи, що всі вимоги кредиторів перевірені судом, при таких обставинах суд вважає за необхідне визнати вимоги кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів на загальну суму - 21 162 582,63 грн і зобов`язати розпорядника майна у відповідності до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства провести збори кредиторів та комітет кредиторів, на яких визначитись з подальшою процедурою банкрутства.

Керуючись ст. ст. 44-49 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 86, 233-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги наступних кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів:

1) ТОВ "Агріс" в сумі 2 622 294,05 грн (з якої: 2 169 665,11 грн - основна заборгованість, 452 628,94 грн - штраф та пеня) та 83020,00 грн судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи про банкрутство ТОВ "Семагро" (в т.ч. судовий збір - 21020,00 грн, авансовий платіж - 45000,00 грн, витрати на правничу допомогу - 17000,00 грн);

2) АТ "Банк Кредит Дніпро", м. Київ - 4540 грн судового збору та в сумі 6 695 413,94 грн, з якої: 3 358 824,93 грн - основний борг, 520 408,01 грн - пеня, 2 816 181,00 грн - вимоги, що забезпечені заставою майна, а саме:

- технологічна лінія для попереднього чищення, калібровки, чистки, обробки та пакування насіння STELA, 2008 року випуску, серійний номер Е/2617, фактичне місцезнаходження: Харківська обл., Шевченківський р-н, с. Колісниківка, вул. Дорганівська, буд. 22а;

- фотосепаратор (Intelligence celor sorter machinery) S.Precision, виробництва Hefei Taihe Optoelectronic Technolodgy CO., LTD, модель 6SXZ-315, фактичне місцезнаходження: Харківська обл., Шевченківський р-н, с. Колісниківка, вул. Дорганівська, буд. 22а;

3) ФОП Косолапов А.Є. в сумі 187 354,26 грн, з якої: 172286,97 грн - основна заборгованість, 12667,29 грн - пеня, 2400 грн - витрати на правничу допомогу, та 4204 грн судовий збір. В решті - вимоги відхилити.

4) ПП агрофірма "Зірка", с. Сотницька балка в сумі 1 805 122,60 грн, з якої: 1557467,04 грн - основна заборгованість, 247655,56 грн - пеня, та 4540 грн судового збору.

5) ТОВ "Агрофірма "Пирятин" в сумі 1 967 105,08 грн (з якої: 1 701 330,31 грн - основна заборгованість, 265774,77 грн - пеня), судовій збір 4540 грн, 12000,00 грн - витрати на правничу допомогу. В решті - вимоги відхилити.

6) ГУ ДПС у Харківській області () в сумі 506 414,86 грн (з яких: основний платіж складає 506 414,86 грн) та 4540,00 грн судового збору;

7) ФОП Анциборенко Віктор Анатолійович,с. Огурцівка, в сумі 611 003,95 грн (з якої: основний борг у розмірі 531162,20 грн; пеня в розмірі 79841,75 грн) та 4540 грн судового збору; решту вимог - відхилити.

8) ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" в сумі 1 363 316,00 грн (з якої: 1 272 038,68 грн - основна заборгованість, 91 277,32 грн - пеня) та 4540 грн судового збору;

9) ПСП "Шарівка" на суму 2 063 868,09 грн (з якої: 54 168,68 грн - пеня), 4540 грн судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

10) гр. ОСОБА_4 в сумі 52017,57 грн;

11) ПСП "Скарби Поділля", с. Зятківці в сумі 2 583 559,39 грн (з якої: 2 242 617,05 грн - основна заборгованість, 340942,34 грн - пеня) та 4540 грн судового збору;

12) гр. ОСОБА_5 в сумі 11926,21 грн,

13) гр. ОСОБА_1 в сумі 22 545,97 грн;

14) гр. ОСОБА_2 в сумі 48 165,35 грн;

15) ТОВ "Украгроресурс", с. Бабаї в сумі 474 391,21 грн (з якої: 357 447,27 грн - основний борг, недоїмка (штраф, пеня) - 116 943,94 грн), а також 4540 грн судового збору.

Визнати вимоги ТОВ "Украгроресурс" такими, що є конкурсними, але не мають права вирішального голосу.

2. Зобов`язати розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Належним чином складений та підписаний реєстр вимог кредиторів надати суду у десятиденний строк з дня постановлення ухвали суду. А також надати суду докази проведення інвентаризації активів боржника.

3. Зобов`язати розпорядника майна в десятиденний строк з дня постановлення ухвали відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства організувати та провести збори кредиторів та комітету кредиторів, визначивши час та місце проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів. Докази надати суду.

4. Призначити проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів на 03.12.2021 року.

5. Призначити підсумкове засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанова про визнання його банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвала про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду на "09" грудня 2021 р. об 11:30 год. (Держпром, 8-й під, к. 111). Визнати явку кредиторів, розпорядника майна в судове засідання обов`язковим.

6. Ухвалу направити кредиторам, розпоряднику майна, боржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 29.11.2021.

Суддя Міньковський С.В.