ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

Від "01" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1190/21

Господарський суд Житомирської області у складі судді Макаревича В.А.,

перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 (смт Ємільчине)

про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (смт Ємільчине) у справі №906/1190/21,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2021 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ (система "Електронний суд"), надійшла заява від ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від 08.11.2021 про неплатоспроможність, з додатками.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.11.2021 заяву ОСОБА_1 від 08.11.2021 про неплатоспроможність - залишено без руху; ухвалено ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки заяви шляхом подання до суду: доказів авансування на депозитний рахунок Господарського суду Житомирської області винагороди керуючому реструктуризацією майна за три місяці виконання повноважень у розмірі 35 685,00 грн (доплати 33 885,00 грн). Крім того, надати (надіслати) до суду реальний план реструктуризації боржника - фізичної особи ОСОБА_1 .

12.11.2021 зазначену ухвалу господарським судом було направлено на адресу ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу від 11.11.2021 ОСОБА_1 отримано 19.11.2021.

Отже останнім днем усунення недоліків є 30.11.2021.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

30.11.2021 на електронну адресу суду (сформовано в системі "Електронний суд" 29.11.2021), через загальний відділ, від ОСОБА_1 надійшла заява від 29.11.2021 про усунення недоліків, згідно якої суду заявником зазначено про таке.

Щодо того, що суду не надано доказів, за рахунок чого буде погашатися винагорода керуючого реструктуризацією, на суму, яка підлягає авансуванню боржником, заявник повідомляє, що відповідно до поданої нею заяви, вона є працевлаштована та отримує заробітну плату, а отже, шляхом жорсткої економії, зуміє виплатити основну винагороду арбітражному керуючому, адже задля цього і був укладений договір з ОСОБА_2 . Посилається на практику Верховного Суду (Постанова Верховного Суду у справі № 910/726/20 від 19.11.2020). Також, просить суд врахувати наявну судову практику, зокрема, Чернігівського, Рівненського, Харківського, Черкаського, Вінницького, Сумського, Житомирського, Київського, Донецького господарських судів, у яких були відкриті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи; при цьому умови оплати праці та докази авансування винагороди арбітражному керуючому у даних справах були надані шляхом укладання договору про розстрочення оплати винагороди арбітражного керуючого. Крім того, зазначає про те, що у договорі положення щодо розпорядника майна, а не керуючого реструктуризацією не стосується істотних умов договору, а положення щодо розпорядника майна за аналогією стосується і керуючого реструктуризацією.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 вважає, що здійснила виправлення усіх недоліків, на які звернув увагу суд в ухвалі від 11.11.2021 у справі №906/1190/21, тому просить суд: додати подану заяву до матеріалів справи; прийняти та розглянути заяву про усунення недоліків, визначених ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.11.2021 у справі №906/1190/21; відкрити провадження у справі №906/1190/21 щодо визнання ОСОБА_1 неплатоспроможною.

Дослідивши матеріали заяви про неплатоспроможність боржника, заяви про усунення недоліків, докази додані до зазначених заяв, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення її заявнику, з огляду на таке.

Положеннями ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс про банкрутство) встановлені вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також встановлено перелік відомостей та доказів, які мають бути зазначені/додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

В ухвалі Господарського суду Житомирської області від 11.11.2021 зазначено про те, що судом не прийнято договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 23.09.2021, укладений з арбітражним керуючим Білявським В.В., згідно умов якого оплата послуг розпорядника майна становить 17 842,50 грн (п.3.1), як належний доказ врегулювання між заявником та арбітражним керуючим питання щодо оплати винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню боржником та дійшов до висновку, що боржник має надати суду докази авансування на депозитний рахунок Господарського суду Житомирської області винагороди керуючому реструктуризацією майна за три місяці виконання повноважень у розмірі 35 685,00 грн.

Однак ОСОБА_1 вимог ухвали Господарського суду Житомирської області від 11.11.2021 не виконано, а саме: не надано суду докази авансування на депозитний рахунок Господарського суду Житомирської області винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у розмірі 35 685,00грн (доплати 33 885,00 грн).

Відповідно до ч.1 ст. 12 Кодексу про банкрутство, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідне положення зазначається також і в ст. 30 Кодексу про банкрутство, яка імперативно встановлює, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Отже, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.

Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство визначено положеннями статті 30 Кодексу про банкрутство.

Статтею 30 Кодексу про банкрутство встановлено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Отже, нормами Кодексу про банкрутство встановлено фіксований розмір основної грошової винагороди.

Законодавцем установлено спосіб врегулювання неплатоспроможності фізичної особи виключно за заявою боржника. При цьому Законом України "Про судовий збір" не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Відтак держава виконує свій обов`язок щодо забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство, не встановлюючи для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає положенням частин 2, 6 ст. 43 Конституції України.

Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на у м о в а х в і д с т р о ч е н н я о п л а т и до р е а л і з а ц і ї м а й н а б о р ж н и к а виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи, та п о д а т и до с у д у р а з о м і з з а я в о ю про відкриття провадження у справі про банкрутство в і д п о в і д н е з в е р н е н н я о б о х о с і б (боржника та арбітражного керуючого) про призначення цього арбітражного керуючого керуючим реструктуризацією у справі про банкрутство фізичної особи. Місцевий суд може розглянути подані документи як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи (саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20).

З огляду на зазначене, Верховний Суд встановив наявність умов на укладення угоди з арбітражним керуючим, а саме: укладається на умовах відстрочення оплати та наявності майна боржника для погашення грошової винагороди у розмірі, який підлягає авансуванню боржником.

У даному випадку договір арбітражний керуючий уклав с боржником на умовах розстрочення оплати його праці (1784,25 грн протягом 10 місяців), а не відстрочки оплати до реалізації майна боржника, як це визначено у постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20.

Заявник посилається на рішення місцевих судів, як на практику у подібних правовідносинах.

Суд зазначає про те, що в частині 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо обов`язку застосування (врахування) судом висновків, викладених у рішеннях судів першої інстанції (зокрема господарських), норми Господарського процесуального кодексу України таких положень не містять.

Також, слід зазначити, що заявником самостійно визначено строк процедури реструктуризації 10 місяців, що має уявний характер.

З огляду на таке, суд відхиляє доводи заявника про можливість укладання договору на умовах розстрочення оплати винагороди арбітражного керуючого.

Крім того, слід зазначити, що у вищезазначеній постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20 (п. 40) Верховний Суд звернув увагу на те, що Кодекс України з процедур банкрутства та інші норми законодавства не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають можливості відстрочення чи розстрочення заявнику в авансуванні такої винагороди.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією не може становити менше ніж п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Заявником надано Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 23.09.2021, укладеного з арбітражним керуючим Білявським В.В., згідно умов якого оплата послуг розпорядника майна становить 17 842,50 грн (п.3.1).

Тобто, Договір укладено не на всю суму винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню боржником у розмірі 35 685,00 грн, що є порушенням норм Кодексу про банкрутство та не відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка не передбачає можливості зменшення розміру грошової винагороди керуючого реструктуризацією, сплата (авансування) якої у будь-якому випадку покладається на боржника у розмірі, встановленому Кодексом про банкрутство.

Згідно заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків та плану реструктуризації боргів, заявником зазначено про те, що відповідно до поданої заяви, вона працевлаштована та отримує заробітну плату, а отже, шляхом жорсткої економії, зуміє виплатити основну винагороду арбітражному керуючому.

Так, загальні доходи боржника (в місяць) - 10 514,56 грн.

Загальні витрати боржника (в місяць) - 13 184,82 грн.

Отже, сума витрат на 2 670,26 грн перевищує суму загальних доходів боржника (в місяць).

Згідно умов Договору від 23.09.2021, заявник вносить (перераховує) оплату 1 784,25 грн протягом 10 місяців.

Тобто, витрати, з урахуванням суми на оплату грошової винагороди арбітражному керуючому, у заявника перевищують доходи.

Відтак, поданий до суду та запропонований заявником план реструктуризації боргів не є реальним та не має на меті його реалізацію, оскільки він не є реалістичним. При цьому сам заявник дійшов висновку, що відповідно до запропонованого плану вимоги кредиторів погашатись не будуть, оскільки навіть без врахування суми на авансування для оплати грошової винагороди арбітражному керуючому, заплановані витрати у заявника перевищують доходи на 2 670,26 грн.

Про зазначені обставини суд повідомляв заявника в ухвалі від 11.11.2021, на що ОСОБА_1 уваги не звернула та зазначені недоліки не усунула.

Кошти на погашення вимог кредиторів відсутні (заявником припинено сплату кредиторської заборгованості, розмір якої, як зазначає заявник, складає - 425 072,99 грн перед 5 банками та 15 фінансовими установами) і при цьому заявник має намір взяти на себе додаткові зобов`язання з розстрочення оплати послуг арбітражного керуючого за відсутності засобів для її погашення.

Суду не надано належних доказів, в розумінні ст. 79 ГПК України, за рахунок чого буде погашатися винагорода керуючого реструктуризацією, на суму яка підлягає авансуванню боржником (35 685,00 грн) та можливості її подальшої сплати.

Твердження заявника про те, що істотні умови договору від 23.09.2021 не порушені суд відхиляє, так як його умови суперечать нормам Кодексу України з процедур банкрутства щодо розміру грошової винагороди керуючого реструктуризацією та висновкам Верховного Суду з даного питання.

Крім того, слід зазначити, що за умовами Договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 23.09.2021 судом встановлено наступні невідповідності.

Як вбачається з тексту Договору від 23.09.2021, його укладено у відповідності до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який втратив чинність 21.10.2019, у зв`язку з набранням чинності Кодексу України з процедур банкрутства, у якому і закріплено норму щодо неплатоспроможності фізичної особи.

Згідно умов договору, питання оплати послуг стосується розпорядника майна, а не керуючого реструктуризацією (п. 3.1 Договору).

У п. 3.4. Договору від 23.09.2021 зазначено про те, що розрахунки проводяться шляхом оплати грошових коштів за умови (надсилання поточних звітів).

Також, слід зазначити, що заявником не було подано суду клопотання (заявлено вимогу) про розгляд питання щодо прийняття Договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 23.09.2021, як альтернативу сплати грошової винагороди, на виконання вимог ст. 116 Кодексу про банкрутство.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд не приймає Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 23.09.2021, як належний доказ врегулювання між заявником та арбітражним керуючим питання щодо оплати винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню боржником, про що вже було зазначено в ухвалі Господарського суду Житомирської області від 11.11.2021.

Приписами ч. 1 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Відтак суд констатує, що заявником вимоги ухвали Господарського суду Житомирської області від 11.11.2021 не виконано, недоліки не усунуто у встановлений судом строк.

З урахуванням зазначеного, заява підлягає поверненню, оскільки заявник не усунув недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Керуючись статтями 2, 38, 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області

УХВАЛИВ:

1. Повернути заяву ОСОБА_1 (смт Ємільчине Ємідьчинського району) від 08.11.2021 про неплатоспроможність - без розгляду.

Ухвала набирає законної сили 01.12.2021 та підлягає оскарженню.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 01.12.2021

Суддя Макаревич В.А.

Список розсилки:

1 - до справи;

2 - заявнику ОСОБА_1 на адресу: ( АДРЕСА_1 ) - реком. з повідом.

3 - арб. кер. Білявському В.В. на елек. адр.: ІНФОРМАЦІЯ_1 та на адр.: 08200, вул. Григорія Сковороди, 29, оф. 40, Київська область, м. Ірпінь - реком.з повідом.