ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3876/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландпресс", 61002, м. Харків, вул. Алчевських буд. 2, офіс 2-9
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Кондиціонер", 61037, м. Харків, просп. Московський, буд. 199Б
простягнення 338 000,56 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ландпресс" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Кондиціонер" про стягнення заборгованості у розмірі 338 000,56 грн. з яких: сума основного боргу за непоставлений товар (попередня оплата) у розмірі 231 070, 00 грн., 3 % річних у розмірі 12 687,00 грн., пеня у сумі 67 548,43 грн., інфляційні втрати у розмірі 26 695,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 19-09 від 12.08.2019 року в частині поставки товару.

Ухвалою суду від 28.09.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландпресс" (вх. № 3876/21 від 24.09.2021 року) залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ландпресс" строк на усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

30.09.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 22938) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3876/21. Розгляд справи № 922/3876/21 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами в межах строків встановлених статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

29.11.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшли уточнення до позовної заяви (вх. № 28113). Суд дослідивши матеріали справи, приймає до розгляду надані позивачем уточнення (від 29.11.2021 рок вх. № 28113) як пояснення щодо найменування позивача, та подальший розгляд справи веде з їх урахуванням.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року виправлено описку допущену при виготовленні ухвал суду від 28.09.2021 року та від 04.10.2021 року у справі № 922/3876/21, а саме в частині зазначення найменування позивача, вважати вірним - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ландпресс".

02.12.2021 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 7463) у якій останній, просить суд відкласти розгляд справи. Продовжити відповідачу строк для подання відзиву з додатками. Надати можливість представнику відповідача ознайомитись із матеріалами справи.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача викладених у 1 та 2 пункті прохальної частини заяви (вх. № 7463 від 02.12.2021 року) про відкладення розгляду справи.

02.12.2021 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 7483 від 02.12.2021 року) про перехід до загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання (вх. № 7483 від 02.12.2021 року) про перехід до загального позовного провадження.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

При цьому, відповідач своїм правом на подання відзиву на повну заяву не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 12.08.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ландпресc" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Кондиціонер" (постачальник, відповідач) було укладено договір поставки № 19-09 (а.с. 11-14).

Відповідно до умов пункту 12.1. договору, сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 року, а в частині виконання зобов`язань до їх повного виконання (а.с. 13).

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що за даним договором постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму погоджену сторонами.

Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна, належність до системи і строки поставки зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору (додаток № 1) (пункт 1.2. договору).

Ціна цього договору складається із суми усіх підписаних між сторонами видаткових накладних та актів виконаних робіт протягом строку дії договору (пункту 2.1. договору).

Згідно пункту 2.2. договору, розрахунки за товар здійснюються покупцем у національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника платіжними дорученнями на підставі рахунку покупця, наданого постачальнику.

Відповідно до пункту 3.1. договору, строк поставки продукції зазначений у специфікації. Допускається дострокова поставка та поставка партіями.

Датою поставки продукції є дата вказана в акті приймання передачі продукції (накладній на продукцію) (пункт 3.2. договору).

На виконання умов договору між сторонами підписано додаток № 1 специфікація № 1 на загальну суму 305 350,00 грн. ПДВ 50 891,67 грн. (а.с. 15-16).

Відповідно до пункту 1. Специфікації № 1 Додатку № 1 до договору , перелік, кількість, вартість та інші характеристики Продукції:

Теплоутилізатор РТС-2019-184/1 /згідно КП №58/08 від 06.08.2019 року (1 штука) на суму 108 750, 00 грн. (без ПДВ 20 %);

Вузол обв`язування D 450 мм разом системою автоматики з металічними конструкціями та кріпленням і витратними матеріалами (згідно №58/08 від 06.08.2019 року (1 комплект) на суму 28 416, 67 грн. (без ПДВ 20 %);

Гідравлічна комплектація вузлу обв`язування та автоматика вторинного теплоносія (згідно №58/08 від 06.08.2019 року (1 комплект) на суму 24 708,33 грн. (без ПДВ 20 %);

Елементи автоматичного керування режимами теплоутізатора та щит автоматизації та керування первинного та вторинного теплоносія (згідно КП №58/08 від 06.08.2019 року) (1 комплект) на суму 72 083,33 грн. (без ПДВ 20 %);

Монтажні та пусконалагоджувальні роботи (згідно КП №58/08 від 06.08.2019 року) (1 посл.) на суму 20 500,00 грн. (без ПДВ 20 %);

Згідно до підпункту 4.1. пункту 4. Специфікації № 1 Додатку № 1 до договору, розрахунки за даною Специфікацією здійснюються наступним чином:

- за матеріали та обладнання: 70% передплата;

- 15% у термін готовності обладнання та матеріалів до постачання;

- 15% після постачання з відстрочкою платежу 10 банківських днів.

Відповідно до пункту 4.2. Специфікації № 1 Додатку № 1 до договору, за монтажні та пусконалагоджувальні роботи: 50 % передоплата на підставі рахунку постачальника; - 50 % згідно підписаних актів виконаних робіт.

Згідно до пункту 6. Специфікації № 1 Додатку № 1 до договору, поставка здійснюється у строк 25 робочих днів з моменту здійснення покупцем умов пункту 4.1. цієї специфікації (а.с. 15-16).

Як зазначає позивач, останнім на виконання умов договору було перераховано відповідачу суму у розмірі 231 070, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

- № 1800 від 03.10.2019 року на суму 61 070,00 грн.;

- № 1838 від 09.10.2019 року на суму 60 000,00 грн.;

- № 1849 від 11.10.2019 року на суму 60 000,00 грн.;

- № 1931 від 28.10.2019 року на суму 50 000,00 грн. та рахунком на оплату № НП-003 від 25.09.2019 року на суму 305 350,00 грн. (а.с. 17-19).

За твердженнями позивача, відповідач в порушення умов договору, не здійснив поставку товару в обумовлені договором строки, що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із статтею 173 Господарського кодексу України та статтею 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач зобов`язання за договором поставки № 19-09 від 12.08.2019 року виконав належним чином та перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 231 070,00 грн. про що свідчать платіжні доручення, а саме: № 1800 від 03.10.2019 року на суму 61 070,00 грн.; № 1838 від 09.10.2019 року на суму 60 000,00 грн.; № 1849 від 11.10.2019 року на суму 60 000,00 грн.; № 1931 від 28.10.2019 року на суму 50 000,00 грн. (а.с. 17-19).

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, та в обумовлені сторонами строки не поставив товар, у зв`язку із чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у вигляді попередньої оплати у сумі 231 070,00 грн.

Докази, які підтверджують поставку відповідачем товару за договором або повернення коштів в матеріалах справи відсутні.

За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Виходячи з наведеного, строк виконання зобов`язання з оплати придбаного товару є умовою, що забезпечує порядок виконання зобов`язання купівлі-продажу. Якщо строк оплати товарів, послуг не визначений договором або законодавчими актами, такий строк наступає з моменту виникнення у кредитора права на вимогу

За приписами пункту 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати повернення зробленої ним на користь відповідача передплати у розмірі 231 070,00 грн. за договором, оскільки відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконав, товар за договором не поставив.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач поставив позивачу товар, за який було проведено попередню оплату у розмірі 231 070,00 грн., а також відсутні докази повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідач не поставив позивачу в узгоджений сторонами строк товар, не повернув сплачену позивачем суму попередньої оплати, докази на підтвердження повернення ним суми попередньої оплати у розмірі 231 070,00 грн. у справі відсутні, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості (попередня оплата) у розмірі 231 070,00 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивачем було нараховано на суму попередньої оплати 3 % річних у розмірі 12 687,00 грн., пеню у сумі 67 548,43 грн., інфляційні втрати у розмірі 26 695,13 грн. (відповідно до наданого розрахунку а.с. 20-22).

Щодо нарахованих позивачем на суму попередньої оплати 3 % річних у розмірі 12 687,00 грн., та інфляційних втрат у розмірі 26 695,13 грн. (відповідно до наданого розрахунку а.с. 20-22), суд зазначає наступне.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

При цьому, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 року у справі №3-90гс14, стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку товару, не вважається грошовим зобов`язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

За такі дії постачальник несе відповідальність, передбачену частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлено обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з поставки, в межах яких відповідач повинен був поставити товар.

При цьому, зобов`язання поставити товар за своєю природою не є грошовим зобов`язанням.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором поставки, не вважається грошовим зобов`язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, то застосування позивачем частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування до стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних є помилковим.

При цьому, частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено спосіб захисту покупця товару, який здійснив попередню оплату, від неналежного виконання зобов`язань з боку продавця, відповідно до якої на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Аналогічні правові позиції викладені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 07.03.2018 року у справі № 910/23585/16, від 26.10.2018 року у справі № 910/1775/18, від 21.06.2019 року у справі №910/9288/18, від 01.07.2019 року у справі № 910/5773/18, від 24.09.2019 року у справі № 922/1151/18, від 18.12.2019 року у справі № 906/190/19.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем на суму попередньої оплати 3 % річних у розмірі 12 687,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 26 695,13 грн. (відповідно до наданого розрахунку а.с. 20-22) є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача нарахованої позивачем на суму попередньої оплати пені у сумі 67 548,43 грн. (відповідно до наданого розрахунку а.с. 20-22), суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.3. договору, сторони погодили, що за порушення строку поставки продукції за цим договором, покупець має права застосувати до постачальника відповідальність у вигляді стягнення неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленої продукції за кожен день прострочення (а.с. 12).

Враховуючи вищевикладене, сторонами у пункті 5.3. договору, погодження відповідальність постачальника, а саме стягнення неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленої продукції за кожен день прострочення (а.с. 12).

У даному випадку, як вбачається із матеріалів справи, та не спростовано відповідачем, останнім не було поставлено позивачу товар, у зв`язку зі чим, позивачем заявлено до стягнення нарахованої на суму попередньої оплати пеню у сумі 67 548,43 грн. Тому, не підлягають застосуванню положення пункта 5.3 договору, щодо несвоєчасно поставленої продукції.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

З аналізу вищевикладеного слідує, пені в розумінні статті 549 Цивільного кодексу України є видом відповідальності, котрий застосовується виключно по відношенню до грошового зобов`язання (пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання).

Як встановлено судом, зобов`язання постачальника щодо поставки товару, а також зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку товару, не вважається грошовим зобов`язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2019 року у справі N 922/1151/18.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем на суму попередньої оплати пені у сумі 67 548,43 грн. (відповідно до наданого розрахунку а.с. 20-22) є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за непоставлений товар (попередня оплата) у розмірі 231 070, 00 грн.

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 12 687,00 грн., пеню у сумі 67 548,43 грн., інфляційні втрати у розмірі 26 695,13 грн. - відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) у розмірі 3 466, 04 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 86, 129, 183, 236 - 238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Кондиціонер" (61037, м. Харків, просп. Московський, буд. 199 Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландпресс" (61002, м. Харків, вул. Алчевських буд. 2, офіс 2-9, ) суму основного боргу за непоставлений товар (попередня оплата) у розмірі 231 070, 00 грн., та 3 466,04 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 12 687,00 грн., пеню у сумі 67 548,43 грн. грн., інфляційні втрати у розмірі 26 695,13 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ландпресс" (61002, м. Харків, вул. Алчевських буд. 2, офіс 2-9, );

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Кондиціонер" (61037, м. Харків, просп. Московський, буд. 199Б, ).

Повне рішення складено "06" грудня 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова