ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
23.11.2021 Справа №905/1253/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
при секретарі судового засідання Галагузі М.П.,
про спонукання вчинити певні дії,
за участю представників сторін:
від позивача (в режимі відеоконференції): Рутковська О.А. - ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: не з`явився, -
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №01/06 від 23.06.2021 до Урзуфської сільської ради про звільнення від сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки б/н від 08.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Ковальовою М.В., зареєстрованого в реєстрі за №2184, через обставини, за які позивач (орендар) не відповідає, а саме у зв`язку із надзвичайними, непередбачуваними, непереборними та такими, що не залежать від волі або дій позивача (орендаря) обставинами, за період з 01.06.2014 до закінчення дій таких обставин, на підставі ст.ст.652, 762 Цивільного кодексу України, ст.286 Господарського кодексу України, Закону України «Про оренду землі».
Враховуючи викладене, позивач вважає наявними підстави для звільнення його від сплати орендної плати за означеним вище договором оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим звернувся до суду з метою звільнення його від сплати орендної плати через обставини, за які позивач не відповідає в період з 01.06.2014 до закінчення дії таких обставин.
На підтвердження викладених обставин позивач надав у копіях: договір оренди земельної ділянки б/н від 08.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Ковальовою М.В., зареєстрованого в реєстрі за №2184; витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №1326389 від 08.08.2005; акт прийому-передачі земельної ділянки до договору оренди від 08.08.2005, посвідченого Ковальовою М.В. приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області (реєстр №2184); витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №15896247 від 09.01.2014; договір про внесення змін б/н від 26.03.2013 до договору оренди земельної ділянки від 08.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Ковальовою М.В.; рішення Господарського суду Донецької області №9/280 від 21.07.2005; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9272993 від 14.12.2005; лист Головного управління Національної гвардії України МВС України №27/29/2-Ф-88- АЗ /Ф-88/1-АЗ від 28.04.2020 на №796, 797 від 15.04.2020 «Про надання інформації»; адвокатський запит №797 від 15.04.2020 про надання інформації та копій документів; адвокатський запит №1099 від 19.05.2020 про надання інформації та копій документів; лист Головного управління Національної гвардії України МВС України №27/29/2-Ф-117-АЗ від 27.05.2020 на №1099 від 19.05.2020 «Про розгляд адвокатського запиту»; лист військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України МВС Украйни №40/57/29/2-3256 від 11.09.2020 «Про надання інформації»; адвокатський запит №1833 від 31.08.2020 про надання інформації та копій документів; заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» №31/10-16/3 від 31.10.2016; лист Донецької торгово-промислової палати №1221/12.1-21-03 від 16.11.2016 на №31/10-16/3 від 31.10.2016 «Щодо надання роз`яснень».
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.652, 759-760, 762 Цивільного кодексу України, ст.286 Господарського кодексу України, п.34, п.35 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.1, 2, 4-6, 13, 21, 23, 27, 36 Закону України «Про оренду землі», ч.ч.1, 11 ст.5 Закону України «Про Національну гвардію України».
19.07.2021 від позивача до суду надійшла заява б/н від 15.07.2021 про усунення недоліків позовної заяви №01/06 від 23.06.2021, у якій міститься зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
До заяви додано у копіях: лист Головного управління Національної гвардії України №2724 від 24.12.2020 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «Щодо пропозиції проведення переговорів» разом із проектом Меморандуму про взаємодію, лист Головного управління Національної гвардії України МВС України №27/10/3/2-196/06 від 12.01.2021 «Щодо надання інформації», лист військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України МВС України №40/57/29/2-35 від 06.01.2021 «Про надання інформації», договір оренди земельної ділянки б/н від 08.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Ковальовою М.В., зареєстрованого в реєстрі за №2184 із актом прийому-передачі земельної ділянки до нього, договір б/н від 26.03.2013 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 08.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Ковальовою М.В., зареєстрованого в реєстрі за №357, а також витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача та військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України.
25.08.2021 від командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до суду надійшла заява №40/57/33-2788 від 18.08.2021 «Щодо виконання ухвали суду», просив повторно зобов`язати позивача надіслати на їх адресу копію позовної заяви з додатками до неї та надати додатковий строк для подання письмових пояснень по суті справи №905/1253/21.
27.09.2021 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, до Господарського суду Донецької області надійшли пояснення №40/57/33-3149 від 17.09.2021 по суті позовної заяви, за змістом яких пояснено, що орієнтовно у травні-червні 2014 року, розпорядженням «з обмеженим доступом» керівника сектору «М» поставлено завдання здійснити розміщення сил та засобів батальйону патрульної служби міліцій спеціального призначення «Азов», який входив до складу ГУ МВС України у Київській області на територіях, розташованих по вул.Набережна, 70-А, 90, 91, 92 у с.Урзуф Першотравневого району Донецької області. При цьому, станом на той час вказаний підрозділ не входив до складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Національної гвардії в цілому. На момент створення у складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України окремого загону спеціального призначення «Азов» та прийняття на військову службу осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ у складі БПМСП «Азов» ГУ МВС України у Київській області, особовий склад вказаного підрозділу вже був фактично розміщений по вул. Набережна, 70-А, 90, 91, 92 у с.Урзуф Першотравневого району Донецької області. Розпорядчі документи, на підставі яких розміщено особовий склад озагСпП «Азов» до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не надходили, наведено посилання на ст.286 Господарського кодексу України, ст.ст.652, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст.1-5, 21, 23 Закону України «Про оренду землі». До пояснень додано докази їх направлення іншим учасникам справи.
28.09.2021 від позивача, через канцелярію Господарського суду Донецької області надійшла відповідь б/н від 27.09.2021 на відзив, за змістом якого позивач не погодився з доводами та міркуваннями, наведеними відповідачем у відзиві на позовну заяву, вважає, що звільнення орендаря від орендної плати за земельну ділянку, орендовану за відповідним договором, може бути здійснено на підставі прямої норми закону, а саме ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, за умови настання відповідних обставин, що унеможливлюють використання земельної ділянкою згідно умов договору оренди; не погодився з посиланням відповідача на положення ст.188 Господарського кодексу України та 651, 652 Цивільного кодексу України, зазначив, що законодавець допускає можливість односторонньої зміни договору у випадках, визначених законом, у зв`язку з істотною зміною обставин у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін значну шкоду, тобто в даному випадку розірвання договору не є належним способом захисту порушеного права позивача, оскільки на спірній земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна, належного позивачу на праві власності, щодо якого наявні фактичні обмеження позивача у праві користування таким об`єктом, але з володіння позивача такий об`єкт не вибув, право розпорядження об`єктом позивач не втратив; зазначив, що підстав для застосування ст.32 Закону України «Про оренду землі», немає, що ним не вимагається достроково припинити договір в односторонньому порядку; зазначено, що несплата позивачем орендної плати за договором оренди земельної ділянки пов`язана саме з неможливістю використання власного майна на земельній ділянці. До відповіді на відзив додано докази її направлення іншим учасникам справи.
01.11.2021 від представника позивача до Господарського суду Донецької області надійшла відповідь б/н від 27.10.2021 на пояснення, у якій останнім звернуто увагу суду на те, що третьою особою підтверджено неможливість користування позивачем належними йому об`єктами та використання їх у господарській діяльності, розташованими на відповідних земельних ділянках, у період, починаючи з травня 2014 року, а також з правового обґрунтування, викладеного третьою особою у своїх поясненях, позивачем зроблено висновок, що військова частина погоджується з правовою позицією позивача наведеною у позові, просить суд врахувати пояснення третьої особи на підтримку заявлених позовних вимог. До відповіді на пояснення додано докази її направлення іншим учасникам справи.
08.11.2021 від представника позивача судом отримано заяву б/н від 05.11.2021 про долучення до матеріалів справи документів у підтвердження факту знаходження підрозділів третьої особи на спірній території, а саме, у копіях: лист штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/5-4421ит від 05.10.2021, лист військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №40/57/33-3437 від 08.10.2021 «Щодо виконання ухвали суду», лист галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/9593 від 13.10.2021, означені документи додано до заяви.
Заперечення на відповідь на відзив відповідачем не надано.
У судовому засіданні 23.11.2021 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог; вказав на докази, подані із заявою б/н від 05.11.2021 про долучення до матеріалів справи документів; зазначає, що порушене право на користування земельною ділянкою належним чином, при цьому вказує на третю особу; на запитання суду підтвердив відсутність звернень до Урзуфської сільської ради або відповідача на предмет звільнення/перегляду розміру орендної плати.
ІІ. Процесуальні дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1253/21 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 09.08.2021 прийнято позовну заяву №01/06 від 23.06.2021 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1253/21; залучено до участі у справі військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; у залученні Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, відмовлено; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 07.09.2021; позивачу визначено надіслати третій особі копію позовної заяви та доданих до неї документів у строк до 17.08.2021, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання; відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України надати відповідь на відзив у строк до 07.09.2021 разом із доказами її направлення на адресу учасників справи та висловити правову позицію з урахуванням пояснень третьої особи, у разі їх отримання; відповідачу визначено надати: відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 26.08.2021, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання; третій особі, військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, визначено надати: відповідно до ст.168 Господарського процесуального кодексу України пояснення по суті справи у строк до 26.08.2021, направити пояснення з доданими до них документами іншим учасникам розгляду справи, одночасно надати суду докази такого направлення.
Ухвалою суду від 09.08.2021 відмовлено у витребуванні доказів за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» б/н від 23.06.2021.
У задоволенні вимог третьої особи щодо повторного зобов`язання позивача надіслати на її адресу копію позовної заяви з додатками судом відмовлено, в частині надання додаткового строку для подання письмових пояснень по суті справі - задоволено, про що відображено в ухвалі суду від 07.09.2021.
Клопотання позивача №б/н від 30.08.2021 в частині відкладення підготовчого засідання задоволено судом.
Ухвалою суду від 28.09.2021 продовжено строк підготовчого провадження до 07.11.2021 (включно); відкладено підготовче засідання на 12.10.2021; визнано явку представників сторін у підготовче засідання обов`язковою.
Ухвалою суду від 12.10.2021 відкладено підготовче засідання на 28.10.2021; повідомлено сторін про закриття підготовчого провадження 28.10.2021 та призначення справи до судового розгляду по суті у відповідності до приписів ст.185 Господарського процесуального кодексу України; визнано явку представників сторін у підготовче засідання обов`язковою.
Ухвалою суду від 28.10.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/1253/21; призначено справу №905/1253/21 до судового розгляду по суті; визначено його проведення 08.11.2021.
У судовому засіданні 08.11.2021 оголошено перерву, ухвалою суду від 08.11.2021 повідомлено Мангушську селищну раду Маріупольського району Донецької області, військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України про продовження судового засідання, що відбудеться 23.11.2021.
Документи, надані позивачем із заявою б/н від 05.11.2021 про долучення до матеріалів справи документів, долучено до матеріалів справи, проте судом до уваги не береться, оскільки відносно них вирішено питання та постановлено ухвалу суду від 09.08.2021, одночасно при поданні даних документів не дотримано приписи ст.80 Господарського процесуального кодексу України.
Інші представлені учасниками справи документи долучено до матеріалів справи та враховано під час розляду справи по суті.
Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 23.11.2021 не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Судом не встановлено наявності останніх.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також забезпечення з боку суду можливості учасників справи для реалізації своїх процесуальних прав, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір у цьому судовому засіданні.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1920 м2 (п.1.2 договору).
Як визначено п.1.3, п.1.4 договору на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна Елінг. Земельна ділянка передається в оренду разом з Елінгом.
Відповідно до п.1.5 договору (в редакції договору про внесення змін від 26.03.2013, зареєстровано у реєстрі за №357) нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 207,92 грн. за 1м.кв грн.
Згідно з пунктами 1.6, 1.7 договору, земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню. Інших особливостей об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини не має.
Пунктом 2.1 договору встановлено, що його укладено на сорок п`ять років.
Розділом 3 договору визначено оренду плату.
Згідно з п.3.3 договору орендна плата вноситься рівними частинами щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом (п.3.4 договору).
Як визначено розділом 4 договору, земельна ділянка передається в оренду для обслуговування Елінгу. Цільове призначення земельної ділянки обслуговування Елінгу.
Пунктом 8.3 договору до прав орендаря віднесено: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, куотиурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здавати земельну ділянку в суборенду при наявності згоди орендодавця; здійснювати в установленому законодавством порядку будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.
Відповідно до п.11.5 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та нотаріального посвідчення та його державної реєстрації у відповідності з вимогами Закону України «Про оренду землі» (п.13.1 договору).
Посилаючись на лист Національної гвардії України №27/29/2-Ф-88-А3-/Ф-88/1-АЗ від 28.04.2020 на №796, 797 від 15.04.2020 «Про надання інформації»; лист Головного управління Національної гвардії України МВС України №27/29/2-Ф-117-АЗ від 27.05.2020 на №1099 від 19.05.2020 «Про розгляд адвокатського запиту»; лист військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України МВС Украйни №40/57/29/2-3256 від 11.09.2020 «Про надання інформації»; лист Донецької торгово-промислової палати №1221/12.1-21-03 від 16.11.2016 на №31/10-16/3 від 31.10.2016 «Щодо надання роз`яснень», позивач стверджує на неможливості користуватися своїм правом господарювати на земельній ділянці, яка є предметом спірного договору через надзвичайні, непередбачувані, непереборні та не залежні від його волі або дій обставини, а відтак наявними підстави для звільнення від сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки б/н від 08.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Ковальовою М.В., зареєстрованого в реєстрі за №2184, за період з 01.06.2014 до закінчення дії таких обставин.
Третьою особою підтверджено розміщення особового складу озагСпП «Азов» по вул.Набережній, 70-А, с.Урзуф, Першотравневого району Донецької області, просить суд ухвалити законне, обґрунтоване та об`єктивне рішення по даній справі.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Відповідно до ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання, тобто, правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, виникають, зокрема, з договору.
Згідно із ст.792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 13 цього ж закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Частиною 1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.
Зважаючи на наведені положення законодавства та наведені вище положення укладеного між сторонами договору оренди землі, суд дійшов висновку, що між сторонами наявні саме правовідносини щодо оренди землі, який регулює строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, а тому до цього договору в повній мірі застосовані положення Закону України «Про оренду землі» та іншого законодавства, яке регулює земельні відносини в Україні.
Одночасно, відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється відповідно до закону.
На підставі ст.270 Податкового кодексу України об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Згідно зі ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір земельної ділянки.
Статтею 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності це обов`язків платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Таким чином, суб`єктом плати за землю є орендар, у користуванні якого за договором перебуває земельна ділянка, отримувачем такої плати орендодавець, яким надано у користування земельну ділянку.
Позивачем статус орендаря за договором не втрачено.
Статтею 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства
Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, орендна плата за землю має сплачуватися своєчасно та в повному обсязі, згідно з умовами укладеного договору оренди землі.
Пунктом 3.4 договору оренди земельної ділянки передбачено перегляд розміру орендної плати у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.
У відповідності до положень ч.1-2 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.
Проте, як слідує з тверджень відповідача та пояснень представника позивача, останній до Урзуфської сільської ради та/або Мангушської селищьної ради з вимогою про зміну/перегляд сплати орендної плати не звертався.
З огляду на таке, не відстежується порушення прав позивача діями відповідача.
Як слідує з умов укладеного договору, право орендаря впродовж відповідного періоду (надзвичайні, непередбачувані, непереборні та такі, що не залежать від волі або дій позивача (орендаря) обставини до закінчення дії таких обставин тощо) не здійснювати орендні платежі за користування земельною ділянкою не встановлено.
Позивач посилається на приписи 6 ст.762 Цивільного кодексу України, якою визначено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає
Проте, суд не може погодитись з тим, що таким чином законодавчо обумовлені підстави для звільнення позивача від сплати орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою, виходячи з такого.
Як зазначалось вище, до спірних правовідносин застосовуються положення законодавства, яке регулює земельні відносини в Україні.
Спеціальність означених законодавчих приписів по відношенню до приведеної норми цивільного законодавства відносно обов`язку сплати орендної плати за користування земельними ділянками зумовлена в силу припису ст.206 Земельного кодексу України, відповідно до якої використання землі в Україні є платним.
Право орендарів впродовж відповідного періоду не здійснювати орендні платежі за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, у контексті розглядуваних правовідносин, є спеціальним правом, яке за своєю суттю опосередковує гарантії підприємництва в умовах, за які воно не відповідає, і може бути надано безпосередньо спеціальним Законом у відповідності до п.8 ст.92 Конституції України, і саме в такому порядку запроваджується таке право або його зміна/скасування.
У зв`язку з чим приписи ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню.
Відтак, нормами, що регулюють спірні правовідносини, як і умовами укладеного договору оренди земельної ділянки, не передбачено звільнення від сплати орендної плати.
Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, як то передбачено п.11.1 договору, та, відповідно до ст.654 Цивільного кодексу України, у такій самій формі, що і договір.
Позивач не звертався із заявою про зміну умов договору, вимоги про таке не заявляє.
V. Висновки суду:
Зважаючи на положення ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від доведеності одночасної наявності таких елементів: захищуваного суб`єктивного права (інтересу) у позивача; порушення означеного ним права чи інтересу з боку відповідача; належність обраного способу захисту (його адекватність характеру правовідносин і здатність відновити порушені права чи інтереси, можливість до застосування за змістом діючого законодавства).
Відсутність або недоведеність позивачем згідно приписів чинного процесуального законодавства належними доказами будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права. Тому, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.
Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Між тим, як свідчать фактичні обставини справи, на момент подання позову у позивача відсутнє порушене суб`єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес на захист якого подано позов з вимогою про звільнення від сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки б/н від 08.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Ковальовою М.В., зареєстрованого в реєстрі за №2184.
Одночасно, слід звернути увагу заявника на таке.
Положеннями ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "ефективний засіб правого захисту" повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Визначений позивачем предмет позову в повній мірі має забезпечувати захист його порушеного права. При цьому метою правосуддя є забезпечення ефективного поновлення порушеного права.
Позовні вимоги до відповідача, викладені в прохальній частині позовної заяви повинні бути зрозумілими, чіткими та конкретизованими. При цьому, предмет позову, що являє собою матеріально - правову вимогу позивача та характеризується певним змістом, повинен бути спрямований на захист порушеного права та охоронюваного інтересу позивача та містити конкретний виклад позовних вимог.
Під час звернення до суду із позовом позивачем заявлено вимоги про звільнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» від сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки б/н від 08.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Ковальовою М.В., зареєстрованого в реєстрі за №2184, через обставини, за які позивач (орендар) не відповідає, а саме у зв`язку із надзвичайними, непередбачуваними, непереборними та такими, що не залежать від волі або дій позивача (орендаря) обставинами, за період з 01.06.2014 до закінчення дій таких обставин.
Проте, обраний позивачем спосіб захисту - звільнення від орендної плати є неналежним, оскільки не може забезпечити реального та ефективного виконання судового рішення, з тих підстав, що виконання рішення не призведе до фактичного та належного зменшення орендної плати за земельну ділянку, а позивачем не викладено чіткого змісту позовних вимог відносно того, які саме має вчинити дії відповідач щодо звільнення позивача від орендної плати.
Позивач звертаючись до суду з даним позовом мав сформулювати заявлені вимоги таким чином, щоб вони відповідали ефективному способу захисту права, були чіткими та зрозумілими, однак, заявлена позивачем вимога про звільнення позивача від орендної плати за договором оренди земельної ділянки є такою, що не відповідає наведеним вище вимогам та ефективному способу захисту.
Доводи позивача стосовно того, що обрання способу захисту позивачем шляхом заявлення позовної вимоги в саме звільненні від орендної плати передбачено ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України, якою визначено, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилась, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає - судом відхилено, за обставин наведених вище.
Підсумовуючи викладене, виходячи із наведених позивачем обґрунтувань та заявлених позовних вимог, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1.У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» про звільнення від сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки б/н від 08.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Ковальовою М.В., зареєстрованого в реєстрі за №2184, через обставини, за які позивач (орендар) не відповідає, а саме у зв`язку із надзвичайними, непередбачуваними, непереборними та такими, що не залежать від волі або дій позивача (орендаря) обставинами, за період з 01.06.2014 до закінчення дій таких обставин, відмовити.
2.В судовому засіданні 23.11.2021 оголошено рішення (вступна та резолютивна частини рішення).
3.Згідно зі ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
4. Повний текст рішення складено 03.12.2021.
Суддя О.В. Кротінова