ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Справа № 902/215/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Петухов М.Г. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Шилан О.С.

за участю представників сторін:

позивача - адв. Стельмах Ю.М.

відповідача - адв. Цюпик О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2021р. ухваленого у м. Вінниці, повний текст складено 31.05.2021р. (суддя Матвійчук В.В.)

у справі № 902/215/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд"

про стягнення 1818867,96 грн.

в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.08.2021 р. у справі № 902/215/21 частково задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд". Відповідно до рішення підлягає стягненню з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 264279 грн. 96 коп. пені; 1 036 392 грн. 00 коп. штрафу і відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення 518196 грн. 00 коп. штрафу відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2021 р. в частині задоволення позову про стягнення з ТОВ «Вінницяагропроектбуд» на користь позивача ТОВ «Суффле Агро Україна» 264279,96 грн. пені, 20% штрафу за затримку поставки товару понад 30 днів в розмірі 1036392,00 грн. Просить постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість одночасного стягнення штрафу у розмірі 20% за затримку поставки товару на строк понад 30 календарних днів та пені в розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, оскільки ТОВ «Вінницяагропроектбуд» вважатиметься притягненням до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що суперечить ст. 61 Конституції України як нормі прямої дії.

Доводить, що суд першої інстанції при вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафу та пені, які підлягають стягненню з ТОВ «Вінницяагропроектбуд» не в повній мірі дослідив обставини справи та надані відповідачем докази, зокрема, те, які збитки були завдані ТОВ «Суффле Агро Україна» внаслідок невиконанням ТОВ «Вінницяагропроектбуд» зобов`язань за договором купівлі-продажу майбутнього урожаю кукурудзи № від 04.08.2020 р. Звертає увагу, що позивач не надав жодного доказу про те, що він зазнав взагалі будь-яких збитків за невиконання відповідачем договору купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи № від 04.08.2020 р.

Вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення були порушені норми ст.ст. 210, 214 ГПК України, не була надана оцінка висновкам комісійної експертизи та не були враховані обставини, які істотним чином впливають на вирішення питання щодо зменшення штрафних санкцій, а саме - щодо неможливості виконання відповідачем зобов`язання за договором купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи.

Посилається на висновок експертів за результатами проведення комісійного експертного економічного дослідження і зазначає, що за результатами проведеного дослідження експертами у висновку виконаний розрахунок недоотриманого ТОВ «Вінницяагропроектбуд» доходу, передбаченого техніко-економічним обґрунтуванням проекту «КУКУРУДЗА-2020» внаслідок дії несприятливих погодних умов, що зумовили загибель посівів кукурудзи, і розрахунок документально обґрунтований.

Вважає, що висновком експертів доведено, що на дату виконання умов договорів купівлі-продажу майбутнього врожаю (кукурудзи) за № від 07.07.2020 р„ № від 04.08.2020 р„ № від 16.07.2020 р. основні економічні показники (ліквідності, платоспроможності і прибутковості тощо) фінансово-господарського стану ТОВ «Вінницяагропроектбуд» характеризують господарсько-фінансову діяльність ТОВ «Вінницяагропроектбуд», як таку, що не забезпечує повного виконання умов договорів купівлі-продажу майбутнього врожаю (кукурудзи) за № від 07.07.2020 р., № від 04.08.2020 р., № від 16.07.2020 р. Вважає, що висновком експертів підтверджено факт недоотримання доходу та отримання збитків відповідачем через посуху та несприятливі погодні умови. Стверджує, що відповідач станом на дату укладення договору мав намір його реально виконувати, виходячи з фінансово-економічних показників його господарської діяльності.

Зазначає також, що відповідач виконував інші зобов`язання перед позивачем.

Просить врахувати правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Посилається на правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.03.2013 р. № 7-рп/2013 та у постанові Верховний Суд від 08.04.2020 р. у справі № 924/570/19.

Просить врахувати викладене і скасувати рішення суду в частині задоволення позову про стягнення з ТОВ «Вінницяагропроектбуд» на користь ТОВ «Суффле Агро Україна» пені в розмірі 264279,96 грн., 20% додаткового штрафу затримки поставки товару понад 30 днів після прострочення в розмірі 1036392,00 грн., та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Суффле Агро Україна» до ТОВ «Вінницяагропроектбуд» про стягнення штрафних санкцій в розмірі 1818867,96 грн. в повному обсязі.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" надав суду відзив, у якому зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення у справі з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга ТОВ «Вінницяагропроектбуд» є безпідставною та не спростовує висновків суду першої інстанції.

Звертає увагу, що ТОВ «Суффле Агро Україна» не здійснено поставку товару, а довготривале листування та зустрічі не призвели до вирішення спору. Зазначає, що втрата врожаю, на що посилається відповідач, не підтверджується належними доказами, зокрема, належним доказом не може бути довідка Вінницького облцентру гідрометеорології від 05.10.2020 р., додана до листа ТОВ «Вінницяагропроектбуд» від 26.09.2020 р.

Пояснює, що у вересні-жовтні 2020 року ринкова ціна на кукурудзу зросла приблизно на 2500 грн. за 1 тонну, а тому, на думку позивача, ТОВ «Вінницяагропроектбуд» вирішило поставити кукурудзу не ТОВ «Суффле Агро Україна», а іншим особам за вищою ціною.

Вважає висновок експертів таким, що не відповідає законодавству, зробленим за відсутності законодавчо встановлених методів та методик проведення дослідження із зазначених питань, а Порядок визначення фактичних збитків, завданих унаслідок посухи в травні 2007 року, Методичні рекомендації з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, Методичні рекомендації щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, не мають відношення до аналізу неотриманого доходу чи висновку щодо можливості виконання господарського договору.

Звертає увагу, що експертизу проведено за копіями документів, і у висновку немає жодного пояснення, чому документи (договори, статистичні звіти, листи, акти тощо) не могли бути подані в оригіналах.

Стверджує, що чинне законодавство України не містить такого предмету економічної експертизи як обґрунтування неотримання доходу, передбаченого техніко-економічним обґрунтуванням сільгоспвиробника.

Зазначає, що в експертизі явно завищені розрахунки бажаної врожайності 11/12 тонн/га, і крім того, бізнес-проект ТЕО "Кукурудза-2020" стосується всіх посівів кукурудзи на площі 726,58 га у Немирівському (281,58 га) і Крижопільському (445 га) районах, тоді як недоотриманий дохід в експертному висновку зазначається лише на ділянках площею 445 га у Крижопільському районі. Звертає увагу, що експерт при розрахунках використовував ціну 6000 грн., хоча фактично вона на ринку складала щонайменше 7500 грн. тобто на 50% більше запланованої, і фактичний об`єм зібраного врожаю кукурудзи та його вартість взагалі не були встановлені експертом.

Стверджує, що інформація про втрати врожаю у Крижопільському районі, суперечить виявленим позивачем обставинам, зокрема тому, що 371,7 тонн кукурудзи було продано відповідачем компанії ТОВ "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" (ідентифікаційний код 30127924) шляхом переоформлення на ТОВ «Крижопільський елеватор». При цьому, будь-яких пояснень, чому не будо здійснено поставки бодай 50 тонн позивачу, відповідач не надав.

Вважає, що судом першої інстанції правомірно було не прийнято висновок експертів як належний та допустимий доказ з огляду на те, що ним не підтверджено те, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання за договором поставки. Крім того, висновком експерта не підтверджено скрутного матеріального стану відповідача, який би унеможливив виконання поставки кукурудзи шляхом її закупівлі у інших контрагентів.

З посиланням на ч.3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України зазначає, що суд має врахувати розмір збитків, ступінь виконання, майновий стан сторін, причини невиконання зобов`язання, чи вживались боржником заходи щодо усунення порушення та наслідки невиконання зобов`язань боржником. При цьому, оскільки відповідач заявляє про зменшення розміру штрафних санкцій, то саме на нього покладається обов`язок доведення вищевказаних обставин відповідними доказами. З посиланням на п.п. 20, 25 постанови Верховного Суду у справі від 10 червня 2021 року у справі № 910/6471/20 доводить, що обов`язок з обґрунтування і доведення того, що порушення договірних зобов`язань не завдало значних збитків контрагенту, покладається на сторону, до якої застосовується санкція, тобто на відповідача.

Пояснює, що відповідач зовсім не приступив до виконання договору, і не надав жодного доказу щодо наявності у нього скрутного матеріального стану. Вважає, що посилання відповідача на вчинення ним оплат за іншими правочинами не підтверджує його скрутного матеріального стану, а отже не є підставою для зменшення штрафних санкцій, оскільки предметом розгляду даної справи є невиконання відповідачем зобов`язань саме з поставки товару, а не оплати коштів. Таким чином, посилання відповідача на здійснення оплат за іншими правочинами не є підставою для зменшення штрафних санкцій і не має жодного відношення до даної справи.

Доводить, що посилання скаржника на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 р. у справі № 902/215/21 є безпідставними, з огляду на інші обставини справи та її оскарження в касаційному порядку.

Просить апеляційну скаргу ТОВ «Вінницяагропроектбуд» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала доводи та вимоги, викладені у апеляційній скарзі ТОВ "Вінницяагропроектбуд". Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги ТОВ "Вінницяагропроектбуд".

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2021 р. у справі № 902/215/21 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Таким чином, в частині відмови у задоволенні позову Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

04 серпня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" укладений договір купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи № /а.с.15-22 у т.1/.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язаний поставити покупцю товар - кукурудзу врожаю 2020 року в строки, передбачені в цьому договорі, а покупець зобов`язаний прийняти товар та сплатити його вартість.

Умовами п. 1.2 договору сторони погодили наступну залікову вагу/кількість та ціну на товар: загальну вартість договору: 5181960,00 грн., 186000,00 дол. США (ціна вказана станом на дату укладення договору та зазначено її еквівалент в доларах США).

У п. 3.3 договору встановлено, що продавець зобов`язується здійснити поставку всього об`єму товару у строк до 30.12.2020 р.

Продавець зобов`язаний поставляти товар вантажними автомобілями або залізничним транспортом (хопер-вагони зерновози). Для оптимізації поставки об`єм і термін та місце поставки кожної партії може додатково узгоджуватися представниками сторін у будь-який прийнятий спосіб - письмовий, електронна пошта, переговори тощо. Дана норма жодним чином не змінює обов`язку продавця поставити весь погоджений об`єм товару в погоджений строк, оскільки приймання товару в сезон врожаю здійснюється покупцем цілодобово. (п.3.4. договору)

Відповідно до п. 4.1. договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця. Покупець зобов`язується оплачувати вартість поставленого товару в наступні строки: 80% вартості товару протягом 3 банківських днів після фактичної поставки та надання видаткової накладної; 20% вартості товару протягом 3 банківських днів після фактичної реєстрації податкової накладної згідно чинного законодавства України та надання усіх документів, вказаних в п. п. 3.2., 3.7. даного договору.

Товар вважається переданим продавцем за кількістю після підписання видаткової накладної в передбаченому законодавством порядку (п. 5.3 договору).

У разі затримки поставки у заліковій вазі продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення (п. 6.2 договору).

У разі затримки поставки товару у заліковій вазі на строк понад 15 календарних днів з моменту, погодженого п. 3.3. договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю штраф у розмірі 10% від вартості непоставленого товару, що визначається за такою формулою: ВТ = (ОП- ОП1)*Ц, де: ВТ - вартість непоставленого товару, грн з ПДВ, ОП - об`єм планової поставки товару у заліковій вазі, зазначеній у п. 1.2, без врахування відхилення, тонн, ОП1 - об`єм фактичної поставки товару у заліковій вазі, тонн, Ц - ціна на товар, що обраховується відповідно до п. 1.2., 1.3. договору на останній робочий день, що передує даті, зазначеній у п. 3.3 договору, грн. з ПДВ, але не може бути меншою ніж 3 800,00 грн. за одну тонну. (пп.6.2.1 договору).

У разі затримки поставки товару у заліковій вазі додатково на строк понад 30 календарних днів після прострочення згідно з п. 6.2.1 договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю додатково штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару, що визначається за вказаною формулою. Крім цього, покупець матиме право на одностороннє припинення дії цього договору (пп. 6.2.2 договору).

За умовами п. 7.1. договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін, та діє до моменту виконання сторонами усіх своїх обов`язків за Договором.

За умовами п. 8.1 договору сторони погодили, що сторона звільняється від відповідальності за часткове чи повне невиконання зобов`язань за даним договором, якщо це невиконання виявилося наслідком дії обставин непереборної сили, вплив яких не залежить від волі сторін. До таких обставин відносяться: війни і воєнні дії будь-якого характеру; блокади, ембарго та інші міжнародні санкції; акти та дії державних органів, що унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов`язань; пожежі, повені, землетруси, інші стихійні лиха, закриття шляхів сполучення, страйки, епідемії і т.п.

При таких (п. 8.1) обставинах сторона повинна протягом одного тижня з моменту їх настання будь-якими доступними засобами письмово сповістити про них іншу сторону. Несвоєчасне повідомлення про обставини нездоланної сили позбавляє відповідну сторону права посилатися на них у майбутньому. При припиненні зазначених у п. 8.1 обставин сторона повинна без зволікання письмово сповістити про це іншу сторону. У повідомленні повинен бути зазначений термін, у який передбачається виконати зобов`язання за даним договором (п. 8.2 Договору).

Згідно з п.8.3 договору виникнення, строк дії та/або припинення дії обставин, передбачених в п. 8.1, та їх наслідків підтверджується офіційним документом, який видається Торгово-промисловою палатою України. Сторони домовилися, що відсутність/пошкодження врожаю у продавця з будь-яких причин (в т.ч. несприятливі погодні умови) не є форс-мажорними обставинами для цілей даного договору, оскільки договір може бути виконаним продавцем як шляхом поставки вирощеного зерна, так і придбаного на ринку.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Матеріалами справи підтверджено і сторонами не заперечується, що відповідачем не виконані зобов`язання за договором щодо поставки усього обсягу товару у строк до 30.12.2020 р.

06.10.2020 р. позивач надіслав на електронну адресу відповідача транспортні інструкції на поставку товару як автомобільним, так і залізничним транспортом на термінал ТОВ «Транссервіс 2008» /а.с.23 у т.1/.

Листом № 26/09-2 від 26.09.2020 р. відповідач звернувся до позивача з проханням відстрочити виконання зобов`язань за договором у строк до 30.12.2021 р. у зв`язку з втратою всього врожаю кукурудзи на земельних ділянках загальною площею 445,00 га, які розташовані на території Крижопільського району. Повідомив, що несприятливі погодні умови також суттєво знизили урожай на території Немирівського району /а.с.30 у т.1/. Такий лист направлений на адресу позивача 06.10.2020 р. та отриманий останнім 09.10.2020 р. /а.с.80-81 у т.1/.

Позивач на адресу відповідача направив лист вих. № 1 від 26.10.2020 р. з підтвердженням своєї готовності до виконання умов договору, в якому також висловлено припущення, з яких причин відповідач може відмовитися дотримуватися виконання своїх зобов`язань (у зв`язку із істотним підвищенням цін на кукурудзу) та нагадуванням відповідачеві про штрафні санкції, сплату яких позивач буде змушений вимагати /а.с.29 у т.1/.

Листом № 2 від 16.11.2020 р. позивач повторно надіслав транспортні інструкції та звернувся до відповідача з вимогою виконати зобов`язання в майбутньому, вказавши підстави та наслідки, які можуть настати для відповідача за умови невиконання ним зобов`язань за договором /а.с.34-35 у т.1/.

17.12.2020 р. позивачем на адресу відповідача направлений лист вих.№ 3/1 від 16.12.2020 р. з проханням виконати зобов`язання /а.с.37 у т.1/.

В листі вих. № 28/12-1 від 28.12.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" повідомляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про несприятливі погодні умови та втрату врожаю, звертає увагу на погашення основної заборгованості за аграрною розпискою у сумі 14,523 млн.грн. та просить не застосовувати штрафні санкції до нього.

Невиконання відповідачем зобов`язань за договором стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення пені в розмірі 264 279,96 грн., 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів в розмірі 518 196,00 грн та 20% штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення в розмірі 1 036 392,00 грн. згідно з п. 6.2.1. договору.

Господарський суд Вінницької області відповідно до оскаржуваного рішення позовні вимоги задоволив частково. Відповідно до рішення підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 264279 грн. 96 коп. пені; 1036392 грн. 00 коп. штрафу.

Суд першої інстанції залишив без задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій. В цій частині колегія суддів не погоджується із оцінками і висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зменшити розмір належних до стягнення пені та штрафу, враховувавши такі обставини у справі.

Отже, на підставі договору купівлі-продажу № від 04.08.2020 р. між сторонами виникли правовідносини з поставки, які врегульовані нормами пар.1-3 гл.54 Цивільного кодексу України та гл.30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 265 ГК України, статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі матеріалів справи судом встановлено і сторонами не заперечується, що відповідач/постачальник Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" не виконав зобов`язання за договором не поставив товар - кукурудзу у строк до 30.12.2020 р.

Факт непоставки товару відповідач не заперечує і пояснює невиконання зобов`язань за договором втратою всього врожаю кукурудзи на земельних ділянках загальною площею 445,00 га, які розташовані на території Крижопільського району.

Відповідно до норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Умовами п. 6.2. договору визначено, що у разі затримки поставки у заліковій вазі продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого товару за кожен день прострочення.

Також у п.6.2.1. договору передбачено, що у разі затримки поставки товару у заліковій вазі на строк понад 15 календарних днів з моменту погодженого п. 3.3. договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю штраф у розмірі 10% від вартості непоставленого товару, що визначається за такою формулою: ВТ = (ОП- ОП1)*Ц, де: ВТ - вартість непоставленого товару, грн з ПДВ, ОП - об`єм планової поставки товару у заліковій вазі, зазначеній у п. 1.2, без врахування відхилення, тонн, ОП1 - об`єм фактичної поставки товару у заліковій вазі, тонн, Ц - ціна на товар, що обраховується відповідно до п. 1.2., 1.3. договору на останній робочий день, що передує даті, зазначеній у п. 3.3 договору, грн з ПДВ, але не може бути меншою ніж 3 800,00 грн за одну тонну.

У разі затримки поставки товару у заліковій вазі додатково на строк понад 30 календарних днів після прострочення згідно з п. 6.2.1 договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю додатково штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару, що визначається за вказаною формулою. Крім цього, покупець матиме право на одностороннє припинення дії цього договору (п. 6.2.2 договору).

Таким чином, враховуючи факт невиконання відповідачем поставки в установлені договором строки (терміни) і понад 30 календарних днів, позивач правомірно заявив про стягнення пені за період не поставки з 31.12.2020 р. по 19.02.2021 р. у сумі 264279 грн. 96 коп. та штрафу, передбаченого п. 6.2.2 договору у сумі 1036392 грн. 00 коп. Розрахунки позивача перевірені судом і не оспорюються відповідачем.

Колегія суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 р. у справі № 9108/12876/19, відповідно до якої одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

При цьому колегія суддів погоджується із правомірним висновком суду першої інстанції, що стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 15 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки з установлених судом обставин справи вбачається, що відповідач вчинив єдине порушення, яке полягає у невиконанні зобов`язання з поставки за договором, і прострочення поставки понад 30 календарних днів охоплює порушення зобов`язання на строк понад 15 календарних днів.

Одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 15 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з нормами статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що клопотання відповідача про зменшення належних до стягнення штрафних санкцій відхилене судом першої інстанції необґрунтовано.

Так, відповідач, обґрунтовуючи відсутність підстав для стягнення з нього штрафних санкцій у даній справі доводить наявність форс-мажорних обставин, пов`язаних з несприятливими погодними умовами, внаслідок чого втрачений весь врожай кукурудзи на земельних ділянках загальною площею 445,00 га, які розташовані на території Крижопільського району. Повідомив, що несприятливі погодні умови також суттєво знизили урожай на території Немирівського району. Також клопотання відповідач обґрунтовує тим, що позивач не надав доказів понесених збитків у зв`язку з невиконанням договору відповідачем.

Норми ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України передбачають можливість зменшення за рішенням суду належних до сплати штрафних санкцій за порушення зобов`язання, якщо розмір штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Отже, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій, суд першої інстанції встановив, що станом на день ухвалення рішення в даній справі відповідач не виконав зобов`язання з поставки товару за договором, яка мала відбутися в грудні 2020 року, а доводи відповідача про наявність форс-мажорних обставин не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Суд не встановив обставин, які мають істотне значення, та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання відповідача.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.

Доводи відповідача про наявність обставин форс-мажорних обставин дійсно не підтверджені матеріалами справи.

Так, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Таке визначення форс-мажорних обставин міститься у Регламенті засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5).

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

В постановах Верховного Суду від 15.06.2018 р. у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 р.у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17 зазначено, що статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання і саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини відповідач не надав суду в порядку ст.ст.74,76-78 ГПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що за умовами п. 8.1, 8.3 договору сторони погодили, що сторона звільняється від відповідальності за часткове чи повне невиконання зобов`язань за даним договором, якщо це невиконання виявилося наслідком дії обставин непереборної сили, вплив яких не залежить від волі сторін, а саме - війни і воєнні дії будь-якого характеру; блокади, ембарго та інші міжнародні санкції; акти та дії державних органів, що унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов`язань; пожежі, повені, землетруси, інші стихійні лиха, закриття шляхів сполучення, страйки, епідемії і т.п.

Разом з тим, сторони домовилися, що відсутність/пошкодження врожаю у продавця з будь-яких причин (в т.ч. несприятливі погодні умови) не є форс-мажорними обставинами для цілей даного договору, оскільки договір може бути виконаним продавцем як шляхом поставки вирощеного зерна, так і придбаного на ринку.

Отже, посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, які полягають у несприятливих погодних умовах, внаслідок чого втрачений врожай кукурудзи, не підтверджені доказами та не може слугувати підставою для звільнення від відповідальності з урахуванням умов п.8.1, 8.3 договору.

Однак наведені відповідачем/скаржником обставини, на переконання колегіі суддів, є підставою для зменшення належних до стягнення штрафних санкцій згідно зі ст.233 ГК України, ч.3 статті 551 ЦК України.

Розглядаючи питання про зменшення розміру належних до стягнення штрафних санцій, колегія суддів виходить із загальних засад, встановлених уст.3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, і враховує, що неустойка як засіб розумного стимулювання виконання основного грошового зобов`язання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

На підтвердження обставин, які колегія суддів враховує як підставу для зменшення штрафних санкцій, відповідач надав суду:

акт обстеження посівів кукурудзи від 25.09.2020 р. на територіях Гарячківської, Вільшанської сільських рад Крижопільського району Вінницької області, складений комісією в складі посадових осіб позивача, голови Гарячківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Котюжанським О.М., начальником управління виробництва продуктів рослинництва та технічної політики Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької ОДА Темченка В.В. /а.с.82 у т.1/;

довідки Вінницького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 25.09.2020 № 04-03/2-13/414, від 02.10.2020 р. № 04-03/2-13/441, від 06.10.2020 р. № 04-03/2-13/447 /а.с.83-85 у т.1/;

витяг з протоколу № 51 позачергового засідання комісії з питання техногенно- екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при райдержадміністрації від 04.12.2020, виданого Крижопільською районною адміністрацією Вінницької області /а.с.86 у т.1/;

висновок експертів № 22302.2021-1005 від 17.03.2021 р. за результатами проведення комісійного експертного економічного дослідження з питань поставлених на вирішення та зазначених у клопотанні ТОВ «Вінницяагропроектбуд» /а.с.126-214 у т.1/.

Наведені докази в їх сукупності підтверджують, що внаслідок посухи урожай кукурудзи на земельних ділянках відповідача загальною площею 445,00 га, які розташовані на території Крижопільського району, а саме Вільшанської та Гарячківської сільських рад, втрачений, а також дані погодні умови негативно вплинули на посіви кукурудзи на території Немирівського району загальною площею 281,58 га та суттєво знизили урожай.

Посилання позивача на інформацію про продаж відповідачем 371,7 тонн кукурудзи іншій компанії не спростовують вищенаведених обставин, оскільки свідчать про виконання зобов`язань перед іншим господарюючим суб`єктом. При цьому відповідач надав докази виконання за рахунок одержаних коштів строкових грошових зобов`язань перед позивачем за іншим право чином (аграрною розпискою), що позивач не заперечує.

Листування сторін в свою чергу свідчить, що відповідач на виконання умов п. 8.1 договору письмово сповістив позивача про настання несприятливих обставин і просив ТОВ «Суффле Агро Україна» з урахуванням таких обставин відстрочити виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи № від 04.08.2020 в строк до 30 грудня 2021 року.

Отже, наданими відповідачем доказами підтверджено факт посухи та несприятливих погодних умов як причини втрати врожаю, що унеможливило поставку кукурудзи позивачеві у визначеній у договорі кількості та строки. При цьому відповідач вжив необхідних заходів для сповіщення позивача про такі обставини та негативні наслідки і пропонував відстрочити виконання поставки, а також - виконував строкове зобов`язання перед позивачем за іншим правочином аграрною розпискою.

Наданий відповідачем висновок експертів № 22302.2021-1005 від 17.03.2021 р. за результатами проведення комісійного експертного економічного дослідження з питань, поставлених на вирішення та зазначених у клопотанні ТОВ «Вінницяагропроектбуд», підтверджує, що станом на дату укладення договорів поставки основні економічні показники відповідача характеризуються такими, що забезпечують виконання їх умов. Разом з тим на період виконання договору основні економічні показники відповідача погіршились та не забезпечували виконання умов договорів.

Такий висновок експертів, які попереджені про кримінальну відповідальність, оцінюється колегією суддів як підтвердження наміру відповідача виконати зобов`язання з поставки, а також в сукупності з іншими доказами підтверджує причини невиконання зобов`язання та складний фінансовий стан відповідача, тобто обставин, які мають істотне значення відповідно до норм ч.1 статті 233 ГК України.

Посилання позивача на недоліки експертизи, як то відсутність методики та виконання експертизи за копіями документів, відхиляються як безпідставні і спростовані змістом висновку експертів, оскільки у п.1 висновку експертів перелічені використані експертами нормативні акти і методичні рекомендації, а виконання екеспертизи, крім почеркознавчої, за копіями документів відповідає п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, і не суперечить методичним підходам до проведення відповідної експертиз.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що позивач в порядку ст.ст.74, 76-78 ГПК України не довів наявність збитків внаслідок невиконання відповідачем поставки, не надав жодного доказу про те, що він зазнав взагалі будь-яких збитків внаслідок невиконання відповідачем договору купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи № від 04.08.2020 р., що впливає на оцінку балансу інтересів сторін.

Отже, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) відповідно до наведених норм ч.1 статті 233 ГК України, ч.3 ст. 551 ЦК України, суд першої інстанції не надав оцінки всім обставинам справи, як це передбачено нормами ст.86, ч.5 ст.236 ГПК України, натомість обмежився висновком, що має місце невиконання умов договору та відсутні форс-мажорні обставини як підстава для звільнення відповідача від відповідальності. Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, що має місце невиконання умов договору та відсутні форс-мажорні обставини як підстава для звільнення відповідача від відповідальності. Разом з тим, інші наведені відповідачем обставини, які залишились поза увагою і оцінкою суду першої інстанції, дають підстави для зменшення належних до стягнення штрафних санкцій.

Враховуючи норми ч.1 ст.233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів про збитки, завдані позивачу внаслідок невиконання відповідачем договору купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи № від 04.08.2020 р., що впливає на оцінку балансу інтересів сторін. Натомість колегія суддів враховує, що несприятливі погодні умови стали причиною неврожаю кукурудзи та, відповідно, невиконання відповідачем поставки. Враховано також поведінку боржника, вжиті ним заходи до попередження позивача, намагання врегулювати спір та одночасне виконання ним інших зобов`язань перед позивачем. Акт обстеження посівів, довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій, витяг з протоколу позачергового засідання комісії Крижопільської райдержадміністрації в сукупності із експертним висновком підтверджують причини невиконання поставки та фінансові втрати відповідача. Наведені обставини дозволяють колегіі суддів дійти висновку про наявність підстав для зменшення суми належних до стягнення штрафних санкцій.

Колегія суддів з огляду на встановлені обставини та баланс інтересів сторін звертає увагу, що фінансові санкції не можуть бути засобом безпідставного збагачення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір належних до стягнення штрафних санкцій (пені та штрафу) до 20% та стягнути 52855,99 грн. пені; 207278,40 грн. штрафу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, які мають значення у справі, що призвело до порушення процесуального і матеріального права, тому оскаржуване рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2021 р. у справі № 902/215/21 підлягає зміні на підставі п.1,3 ч.1 ст.277 ГПК України. Оскільки господарський суд самостійно зменшує розмір штрафних санкцій, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, тобто з суми 1300671, 96 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 277, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" задоволити частково. Рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2021 р. у справі № 902/215/21 змінити, виклавши абзаци 1-3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 82, офіс 538, м. Вінниця, 21036; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068; код ) 52855,99 грн. пені; 207278,40 грн. штрафу та 19510 грн. 08 коп. - витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

В решті позовних вимог відмовити.».

В решті рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.2021 р. у справі № 902/215/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 902/215/21 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 06 грудня 2021 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.