ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р. Справа №909/141/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів М.Б. Желіка

Р.І. Марка

секретар судового засідання В.Б. Лагутін

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Нива +», б/н від 04.08.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/2661/21 від 04.08.2021)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2021 (повний текст рішення складено 16.07.2021, м. Івано-Франківськ, суддя Кобецька С.М.)

у справі № 909/141/21

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Нива+», с. Липецьке, Подільський район, Одеська область

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Альба Профіль Україна», м.Івано-Франківськ

про:стягнення 1201200,00 грн,

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Антонюк С.В. - ордер серії АС № 1025969 від 21.09.2021

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «НИВА+» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альба Профіль Україна» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 1 201 200,00грн.

Позов обґрунтований помилковим перерахуванням платіжним дорученням №817 від 11.02.2021 на рахунок відповідача коштів в сумі 1 201 200,00грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2021 в позові Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «НИВА+» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки між сторонами у справі, склалися правовідносини поставки, а кошти в сумі 1 201 200,00грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача отримано останнім у якості оплати за товар, який з 18.02.2021 знаходиться на складі постачальника та готовий до відвантаження (протилежного не спростовано), то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому вони не можуть бути витребувані відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива +» подало до суду апеляційну скаргу б/н від 04.08.2021, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що суд в оскаржуваному рішення дійшов хибного висновку, що виставлений відповідачем рахунок є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Також, апелянт зазначає, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору (договору поставки), тому такий договір є неукладений. Позивачем обрано вірний спосіб захисту своїх порушених прав заявлено позовну вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів та не заявлено вимогу про визнання договору поставки неукладеним.

Апелянт посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 500/2867/18.

Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 10.08.2021 (вх. № 01-04/5989/21 від 30.08.2021), в якому просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновку місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжним дорученням №817 від 11.02.2021 позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «НИВА+» перерахував на рахунок відповідача ТзОВ «Альба Профіль Україна» грошові кошти в сумі 1 201 200,00грн, в якому зазначив призначення платежу «сплата за матеріали згідно рахунку №191 від 19.01.2021».

У листі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «НИВА+» № 1102/2 від 11.02.2021, адресованому відповідачу позивач просить вважати оплату здійснену платіжним дорученням №817 від 11.02.2021 помилковою та повернути грошові кошти в сумі 1 201 200,00грн.

У заявах свідки ОСОБА_1 від 30.04.2021 (а. с. 228, т. 1), ОСОБА_2 від 21.05.2021 (а. с. 229, т.1) вказали, що головним бухгалтером СТОВ «Агрофірма «НИВА+» Рузієвою К.А. 11.02.2021 помилково перераховано 1 201 200,00грн платіжним дорученням №817 - на рахунок ТОВ «Альба Профіль Україна», в той час, як вказівкою керівника СТОВ «Агрофірма «НИВА+» ОСОБА_2 було перерахування коштів - на рахунок ТОВ «Альфа-Лізинг Україна».

Водночас повідомленням №19/02 від 19.02.2021 відповідач інформував позивача, про те, що замовлений товар з 18.02.2021 знаходиться на складі ТОВ «Альба Профіль Україна» та готовий до відвантаження (а.с.82-84).

Поряд з цим, рахунком на оплату №191 від 19.01.2021, на який є посилання у платіжному дорученні №817 від 11.02.2021, виписаним відповідачем ТзОВ «Альба Профіль Україна» визначено - асортимент, номенклатуру, кількість, ціну, вартість товару: профнастил ПК 57, 624кв.м./625,00грн; НС спец.планка тип-1, 87шт./620,83грн; НС спец.планка тип-2, 76шт./656,67грн; НС спец.планка тип-3, 14шт./702,50грн; НС спец.планка тип-4, 43шт./765,00грн; НС спец.планка тип-5, 153шт./790,83грн; НС спец.планка тип-6, 93шт./827,50грн; НС спец.планка тип-7, 38шт./871,67грн; НС спец.планка тип-8, 45шт./915,83грн; НС спец.планка тип-9, 194шт./990,00грн, усього на суму 1 201 200,00грн з ПДВ; - умови оплати: 100% попередня оплата на рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту виставлення даного рахунку; строк поставки: протягом 30 календарних днів з моменту 100% передплати на склад постачальника за адресою: м. Київ, вул. Лугова 9 з завантаженням товару на транспорт поданий покупцем на склад постачальника; - покупця: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «НИВА+» (а.с.81, т.1).

У картці рахунку 26 за період 17.02.2021-29.03.2021 (а.с.85-87) ТОВ «Альба Профіль Україна» відображено наявність та рух готової продукції, яка дорівнює рахунку на оплату №191 від 19.01.2021.

Відповідачем складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (квитанція №1 від 28.02.2021 а.с.89) податкову накладну №10 від 11.02.2021 (а.с.88), в якій міститься інформація про постачальника/продавця ТОВ «Альба Профіль Україна», покупця СТОВ «Агрофірма «НИВА+», обсяги постачання (база оподаткування) без ПДВ 1 001 000,00 грн, суму податку на додану вартість 200 200,00грн та загальну суму коштів, що підлягають сплаті 1 201 200,00грн.

Свідки ОСОБА_3 (менеджер зі збуту ТОВ «Альба Профіль Україна» в період 01.10.2018-22.03.2021), ОСОБА_4 (менеджер зі збуту ТОВ «Альба Профіль Україна» в період 10.07.2019-22.03.2021) у заявах від 14.05.2021 (а.с. 202-203, т1) зазначають про те, що 18.02.2021 в офіс Одеської філії ТОВ «Альба Профіль Україна» з"явився чоловік 25-30 років, представився представником СТОВ Агрофірма «НИВА+» на ім"я ОСОБА_5 , пред"явив рахунок ТОВ «Альба Профіль Україна» на суму 1 201 200,00грн та вимагав поставити товар та надати пояснення щодо причин непоставки товару до цього часу. У відповідь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рекомендували звернутись у центральний офіс ТОВ «Альба Профіль Україна» у м.Київ, як безпосереднього виконавця замовлення СТОВ «Агрофірма «НИВА+».

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна врегулювано главою 83 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з частинами 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом приписів глави 83 Цивільного кодексу України кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Отже, об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: по-перше, набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння. По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою. По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Для застосування до спірних правовідносин у справі статті 1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі договірних правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

Приписами частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 2 статті 180 Господарського кодексу України).

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини 1, 2 статті 640 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частини 1, 2 статті 205 Цивільного кодексу України).

В даному випадку вчинені сторонами дії, зокрема: - пред"явлення відповідачем позивачу рахунку на оплату №191 від 19.01.2021 на суму 1 201 200,00грн, в якому містяться всі істотні умови договору обумовлені статтями 638 Цивільного кодексу України, 180 Господарського кодексу України; - перерахування позивачем відповідачу платіжним дорученням №817 від 11.02.2021 грошових коштів в сумі 1 201 200,00грн за матеріали згідно рахунку №191 від 19.01.2021; - складення та реєстрація відповідачем у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №10 від 11.02.2021 на суму податку на додану вартість в розмірі 200 200,00грн, розрахованого від суми отриманих коштів 1 201 200,00грн; - відображення відповідачем у картці рахунку 26 за період 17.02.2021-29.03.2021 про наявність та рух готової продукції, яка дорівнює рахунку на оплату №191 від 19.01.2021; - інформування позивача про те, що замовлений товар з 18.02.2021 знаходиться на складі відповідача та готовий до відвантаження (повідомлення №19/02 від 19.02.2021) свідчать про те, що між сторонами виникли та існують правовідносини поставки до яких, згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України, підлягають застосуванню загальні положення про купівлю-продаж урегульовані параграфом 1 глави 54 Цивільного кодексу України.

Так за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України обумовлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі - продажу (частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України).

Як вказують приписи статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження відмови відповідача поставити позивачу товар, відвантажений на склад постачальника, як і не містять доказів відмови позивача від договору поставки чи повідомлення відповідача про відсутність потреби у поставці товару.

При цьому пояснення, викладені у нотаріально посвідчених заявах від 14.05.2021 свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (менеджери зі збуту ТОВ "Альба Профіль Україна") та показання надані останніми в судовому засіданні 30.06.2021 вказують на те, що 18.02.2021 в офіс Одеської філії ТОВ «Альба Профіль Україна» з"явився чоловік 25-30 років, представився представником СТОВ «Агрофірма «НИВА+», при собі мав рахунок ТОВ «Альба Профіль Україна» на суму 1 201 200,00грн. Просив надати пояснення щодо причин непоставки товару до цього часу та вимагав поставити товар. Про повернення помилково перерахованих коштів мова не йшла.

Викладені у заявах від 30.04.2021, від 21.05.2021 свідчення свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про помилкове перерахування грошових коштів відповідачу внаслідок непорозуміння між керівником та головним бухгалтером позивача щодо належного отримувача коштів - вказують на протилежне. Водночас представник позивача двічі, без обґрунтування поважності причин, не забезпечив явку викликаних ухвалами суду від 17.06.2021, від 30.06.2021 свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 для спростування сумніву та встановлення повноти достовірності обставин, викладених останніми у заявах свідків, а приписи частини 2 статті 89 Господарського процесуального кодексу України вказують на те, що якщо свідок без поважних причин не з`явився в судове засідання суд не бере до уваги його показання.

Що стосується поданого позивачем листа №1 від 11.03.2021 адресованого Головному управлінню ДПС в Одеській області про повернення податкового кредиту згідно податкової накладної №10 від 11.02.2021, не може свідчити до спірні кошти були помилкового перераховані.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що між сторонами у справі, склалися правовідносини поставки, а кошти в сумі 1 201 200,00грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача отримано останнім у якості оплати за товар, який з 18.02.2021 знаходиться на складі постачальника та готовий до відвантаження (протилежного не спростовано), то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому вони не можуть бути витребувані відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, позаяк договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень вказаної правової норми.

Судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 500/2867/18 та на який посилався скаржник у апеляційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними. Адже, у справі № 500/2867/18 предметом позову є повернення грошових коштів, які були перераховані з урахуванням укладання депозитного договору.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.11.2021 відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива +» б/н від 04.08.2021 (вх. № 01-05/2661/21 від 04.08.2021) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2021 у справі № 909/141/21 без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Р.І. Марко

Суддя М.Б. Желік