ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3088/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Сучасне місто", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Юрченко Генадія Миколайовича, м. Харків
про стягнення 18398,82 грн
за участю представників сторін:

позивача - Кієнко Г.О., дов № 55 від 16.01.2021 року

відповідач - Юрченко Г.М., особисто

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Сучасне місто", м. Харків звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця Юрченко Генадія Миколайовича, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за тимчасову експлуатацію (управління) окремого елемента благоустрою комунальної власності по просп. Ювілейному у м. Харкові відповідно до договору від 23 липня 2019 року №2033/07/19 із штрафними санкціями у розмірі 1710,71 грн, з яких сума основної заборгованості - 1442,35 грн, 3% річних від простроченої суми - 45,34 грн, сума інфляційних втрат - 136,48 грн, пеня - 86,54 грн та заборгованість за тимчасову експлуатацію (управління) окремого елемента благоустрою комунальної власності поблизу будинку № 182 по просп. Ювілейному у м. Харкові відповідно до договору від 23 липня 2020 року №2033/Л7/20 із штрафними санкціями у розмірі 16688,11 грн, з яких сума основної заборгованості - 14801,88 грн, 3% річних від простроченої суми - 233,47 грн, сума інфляційних втрат - 858,44 грн, пеня - 794,32 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/3088/21 та вказано, що розгляд справи № 922/3088/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30 серпня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою - підприємцем Юрченко Генадієм Миколайовичем подано відзив (вхідний № 20058) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

06 вересня 2021 року через канцелярію суду, Комунальним підприємством "Сучасне місто" подано клопотання (вхідний № 20631), в якому позивач просить вважати вірним місце розташування окремого елементу благоустрою. а саме по просп. Ювілейному у м. Харкові. Суд, задовольняє клопотання позивача та долучає його до матеріалів справи.

07 вересня 2021 року через канцелярію суду, Комунальним підприємством "Сучасне місто" подано відповідь (вхідний № 20885) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

22 вересня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою - підприємцем Юрченко Генадієм Миколайовичем подано клопотання (вхідний № 22198) про перехід до розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження. Також, відповідач просить поновити строк на подання даного клопотання.

Ухвалою господарського суду Харківської області призначено справу № 922/3088/21 до розгляду в порядку загального позовного провадження; почато у справі № 922/3088/21 підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 05 жовтня 2021 року на 15:20 годин.

Протокольною ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, відкладено підготовчого засідання на 26 жовтня 2021 року на 11:20 годин.

Протокольною ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 листопада 2021 року на 15 годин.

Протокольною ухвалою суду від 15 листопада 2021 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву в судовому засіданні до 22 листопада 2021 року до 15:30 годин.

Представник позивача у судовому засіданні та у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідачів, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до Положення про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення малих архітектурних форм та тимчасових - споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення на території міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 21 червня 2017 року № 688/17 (зі змінами) між Комунальним підприємством "Сучасне місто" (позивачем) та фізичною особою-підприємцем Юрченком Генадієм Миколайовичем (відповідачем) укладено договори тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності від 23 липня 2019 року № 2033/07/19 строком до 22 липня 2020 року та від 23 липня 2020 року № 2033/Л7/20 строком по 22 липня 2021 року включно.

Положення є нормативно-правовим актом, який встановлює правовий механізм та підстави надання в тимчасове користування окремих елементів благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності на території міста Харкова, визначає організаційно-правові відносини, пов`язані з оформленням договорів на право розміщення таких об`єктів.

Згідно пункту 1.5. Положення Комунальне підприємство "Сучасне місто" визначено виконавцем послуг з надання права тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності міста Харкова для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності.

Правову позицію щодо законності передачі в тимчасове користування окремих елементів благоустрою комунальної власності та наявності у Харківської міської ради повноважень приймати рішення, якими регулюються правовідносини, пов`язані із виникненням та реалізацією права тимчасового користування окремими елементами благоустрою з метою визначення процедури та уповноваженого (робочого) органу, викладено у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 820/6649/17 за позовом Олійника К.М. до Харківської міської ради Харківської області про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту.

Положенням затверджено Типову форму договору тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності, що міститься в Додатку 1 до Положення.

На підставі укладених договорів позивач надавав Фізичній особі-підприємцю Юрченко Генадію Миколайовичу право тимчасової експлуатації (управління) окремим елементом благоустрою комунальної власності міста Харкова з метою задоволення соціально-економічних потреб шляхом розміщення тимчасового об`єкта підприємницької або іншої діяльності по просп. Ювілейному у м. Харкові.

Розмір плати відповідно до пунктів 4.1. договорів становить: за умовами договору від 23 липня 2019 року № 2033/07/19 розмір плати за експлуатацію (управління) елемента згідно з розрахунком становить 1471,75 грн на місяць, (в тому числі ПДВ) (плата) та є невід`ємною частиною цього договору; за умовами договору від 23 липня 2020 року № 2033/Л7/20 розмір плати за експлуатацію (управління) елемента згідно з розрахунком становить 1471,80 грн (в тому числі ПДВ (плата).

Також відповідно до умов договорів: плата перераховується відповідачем на розрахунковий рахунок позивача в безготівковій формі авансовим платежем до 25 числа поточного місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата (пункт 4.2. договорів); відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за договором (пункт 5.3.4 договорів); позивач має право відмовитися від договору в односторонньої порядку та вимагати звільнення та повернення елемента, якщо відповідач не вносить плату, визначену згідно з розділом 4 цього договору, протягом двох місяців поспіль або має заборгованість, що еквівалентна двомісячному розміру плати, передбаченої цим договором (пункт 7.2.1. договорів); за невиконання або неналежне виконання зобов`язань згідно з цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором (пункт 10.1. договорів); за порушення строків внесення плати відповідач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розрахованої за кожний день прострочення платежу від суми заборгованості, що склалася з моменту виникнення заборгованості, включаючи день сплати заборгованості (пункт 10.3. договорів); відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (пункт 10.4. договорів); при погашенні суми заборгованості кошти, що сплачує відповідач, у першу чергу зараховуються у рахунок погашення пені, у наступну чергу - на погашення заборгованості з плати за договором (пункт 10.5. договору).

Договір від 23 липня 2019 року № 2033/07/19 припинив дію 22 липня 2020 року внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Дію Договору від 23 липня 2020 року № 2033/Л7/20 припинено позивачем в односторонньому порядку з 24 червня 2021 року на підставі пункту 7.2.1. зазначеного договору у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язання щодо строків та обсягів сплати за договором.

Представник Комунального підприємства "Сучасне місто" зазначає, що позивач виконував свої зобов`язання відповідно до умов договорів в повному обсязі та належним чином, діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені актами законодавства України та умовами договорів.

Проте, як вказує представник позивача, Фізичною особою-підприємцем Юрченко Генадієм Миколайовичем у порушення вимог пункту 4.2. та пункту 5.3.4. договорів свої договірні зобов`язання зі сплати за користування окремим елементом не виконано, у зв`язку з чим у відповідача перед Комунальним підприємством "Сучасне місто" наявна заборгованість за договором від 23 липня 2019 року №2033/07/19 у розмірі 1442,35 грн, за договором від 23 липня 2020 року № 2033/Л7/20 у розмірі 14801,88 грн, разом 16244,23 грн, що підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків між Комунальним підприємством "Сучасне місто" та Фізичною особою-підприємцем Юрченко Генадієм Миколайовичем та актами надання послуг, які були направлені на адресу відповідача цінними листами із повідомленням про вручення від 11 червня 2021 року (трек-номер № 817), від 08 липня 2020 року (трек-номер 084) та від 20 липня 2020 року (трек-номер № 627) й вважаються на думку позивача підписаними відповідачем на підставі пункту 4.9. договорів.

Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості Фізичної особи-підприємця Юрченко Генадія Миколайовича за договорами і складається із суми основної заборгованості за договорами, суми трьох відсотків річних від простроченої суми, суми інфляційних втрат та пені за подвійною обліковою ставкою НБУ: за договором від 23 липня 2019 року № 2033/07/19 - 1710,71 грн; за договором від 23 липня 2020 року № 2033/Л7/20 - 16688,11 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7.1.4. договору дія договору припиняється в разі ліквідації юридичної особи, припинення діяльності фізичної особи ні підприємця - замовника. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України відповідач не є "фізичною особою -підприємцем" з 08 лютого 2021 року.

23 липня 2019 року між відповідачем, на той час ще зареєстрованим в ЄДР юридичних осіб "Фізичною особою - підприємцем" та Комунальним підприємством "Сучасне місто" було укладено договір №2033/07/19 тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності (договір), відповідно до якого відповідачу було надано право тимчасової експлуатації - до 22 липня 2020 року - окремим елементом благоустрою комунальної власності міста Харкова з місцезнаходженням елементу по просп. Ювілейному в м. Харкові, площею 14,0 кв.м., з метою задоволення соціально-економічних потреб шляхом розміщення тимчасового об`єкта підприємницької діяльності.

Згідно пунктів З.1., 3.2. 3.5. договору відповідачу було дозволено розміщення на окремому елементі благоустрою тимчасової споруди (павільйону), площею по зовнішньому контуру 14,0 кв.м., з розташуванням відповідно до схеми розташування окремого елементу благоустрою.

Матеріали справи свідчать про те, що скористатись своїм правом за договором Фізична особа-підприємець Юрченко Генадій Миколайович не зміг, оскільки на орендованому відповідачем за договором окремому елементу благоустрою комунальної власності розміщений торговельний павільйон В-005-11-0036, у якому здійснює свою підприємницьку діяльність Фізична особа - підприємець Науцевич Олександр Олександрович на підставі договору оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківська роздрібна компанія".

Відповідач звернувся до керівництва Комунального підприємства "Сучасне місто" з вимогою виконати свої зобов`язання згідно пункту 5.1.1. та надати Фізичній особі-підприємцю Юрченко Генадію Миколайовичу об`єкт для розміщення об`єкта та подальшої тимчасової експлуатації (управління) окремим елементом благоустрою з метою задоволення соціально-економічних потреб (пункт 1.1 договору) та виконати свої зобов`язання згідно договору.

З матеріалів справи вбачається, що забезпечити Фізичній особі-підприємцю Юрченко Генадію Миколайовичу доступ до користування елементом благоустрою за адресою: просп. Ювілейний у м. Харкову позивач був фактично не в змозі. Відповідачем було укладено договір № 46 від 13 травня 2019 року з представником Комунального підприємства "Сучасне місто" - Ястребовою Є.Б. з метою звернення до суду з позовом щодо усунення перешкод в користуванні спорудою

Рішенням господарського суду Харківської області від 08 вересня 2020 року в задоволенні позову Фізичній особи - підприємцю Юрченко Генадію Миколайовичу про усунення перешкод в користуванні спорудою було відмовлено.

Весь цей час, до рішення суду, відповідач сумлінно виконував свої зобов`язання згідно умов договору та в повному обсязі і належним чином проводив оплату розрахунків за договором на розрахунковий рахунок Комунального підприємства "Сучасне місто" в той час, коли Фізична особа-підприємець Юрченко Генадій Миколайович фактично не користувався своїм правом експлуатації (управління) окремим елементом благоустрою комунальної власності м. Харкова та ніякого задоволення своїх соціально-економічних потреб не отримував.

Цей факт фактично досліджений під час розгляду справи та підтверджений рішенням господарського суду Харківської області від 26 серпня 2020 року по справі № 922/337/20.

Суд зазначає, що в описово- мотивувальній частині рішення господарського суду Харківської області від 26 серпня 2020 року по справі № 922/337/20 вказано, що згідно наявної в матеріалах справи копії договору тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності № 2033/07/19 від 23 липня 2019 року - окремим елементом благоустрою є частина покриття вулиці, місце знаходження якої - просп. Ювілейний у м. Харкові (пункту 2.1.).

Визначення терміну "вулиця" надано у Державних будівельних нормах України "Вулиці та дороги населених пунктів ДБН В.2.3-5:2018".

Так, згідно пункту 3.1. зазначеного Державних будівельних нормах України: вулиці населених пунктів - смуга міської або сільської території, обмежена геодезично фіксованими червоними лініями, яка призначена для руху транспортних засобів та/або пішоходів, з усіма розташованими в її межах спорудами та інженерними мережами - складовими елементами вулиці.

Пунктом 3.3 Державних будівельних нормах України визначено, що: елементи вулиці чи дороги - одна чи декілька проїзних частин, технологічні та перехідно-швидкісні смуги, тротуари, узбіччя (у разі відкритої системи водовідведення), пішохідні та велосипедні доріжки, трамвайні колії, смуги зелених насаджень, центральні розділювальні смуги між проїзними частинами зустрічних напрямків руху, розділювальні смуги між основною проїзною частиною і місцевими (бічними) проїздами, між проїзними частинами і тротуарами, укоси насипів і виїмок, підпірні стінки, шумозахисні споруди, технічні та резервні смуги, зупинки маршрутного транспорту, розміщені в межах червоних ліній тимчасові автостоянки, штучні споруди, підземно-наземні інженерні комунікації, технічні засоби організації дорожнього руху тощо.

У договорі не зазначено ані виду покриття вулиць, ані елементу вулиці що є предметом договору.

Таким чином з наданого позивачем до суду договору неможливо встановити, яку саме із можливих складових частин вулиці та яке саме покриття вулиці надано у користування, що встановлено судовим рішенням у справі № 922/337/20.

Відповідно до частини 4 статті 75 господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто подавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-IIV).

Таким чином, у розумінні положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України однієї із цілей цієї норми законодавець визначив, у тому числі, уникнення можливості різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин і правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Для рішення господарських судів важливої умовою преюдиціальність фактів, що містяться в рішення господарського суду, є суб`єктивний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Отже суд приходить до висновку щодо відсутності предмету договору та факту його передання у користування відповідачеві.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "02" грудня 2021 р.

Суддя П.В. Хотенець