ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2483/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.,

за участю представників сторін:

від позивача: Лещенко Г.В. - самопредставництво,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/2483/21

за позовом: Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Канатна, № 83, м. Одеса,65012, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТДІМ» (вул. Чкалова, № 31, смт. Сарата, Одеська обл., 68200, )

про стягнення 408 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Суть спору та зміст аргументів учасників справи.

Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТДІМ» про стягнення штрафу у розмірі 204000,00 грн., нарахованого згідно рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 65/33-р/к від 029.12.2020, а також пені в сумі 204000,00 грн., нарахованої за прострочення сплати накладеного вказаним рішенням штрафу.

Так, позивач вказує, що 29.12.2020 адміністративною колегією Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 65/33-р/к у справі № 01-02/2019, яким у п. 1 визнано дії ТОВ «АНТДІМ» порушенням, передбаченим пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» на закупівлю транспортних засобів спеціального призначення (ДК 021:2015:34114000-9), ідентифікатор закупівлі UA-2017-07-04-001560-b. За вчинене порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Крім того, позивач зазначає, що пунктом 4 рішення № 65/33-р/к дії ТОВ «АНТДІМ» визнано порушенням, передбаченим пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що кваліфікується за пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджений дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» на закупівлю легкових автомобілів (ДК 021:2015:34110000-1), ідентифікатор закупівлі UA-2017-05-13-000228-b. За вказане порушення на відповідача також накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Також, пунктом 7 вищевказаного рішення дії ТОВ «АНТДІМ» визнано порушенням, передбаченим пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що кваліфікується за пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджений дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Відділом освіти Іванівської районної державної адміністрації Одеської області на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» на закупівлю мототранспортних засобів для перевезення 10 і більше осіб (ДК 021:2015:34120000-4), ідентифікатор закупівлі UA-2017-09-18- 000759-а, за що на відповідача накладено штраф у розмірі 68000,00 грн.

Відтак, як вказує позивач, за вчинені порушення на ТОВ «АНТДІМ» накладено штрафи загальною сумою 204000,00 грн.

Вказане рішення № 65/33-р/к було направлено Відділенням на адресу ТОВ «АНТДІМ», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трек - номер: 666), яке було повернуто.

При цьому, позивач зауважує, що Інформація про прийняте 29.12.2020 адміністративною колегією Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення № 65/33-р/к у справі № 01-02/2019 відносно ТОВ «АНТДІМ» надрукована в газеті «Урядовий кур`єр» № 18 (6886) за 28 січня 2021 року, а також докладна інформація про прийняте рішення розміщена на офіційному веб-сайті АМКУ «www.amc.gov.uа». Таки чином, на переконання позивача рішення № 65/33-р/к вважається таким, що вручене 08.02.2021.

При цьому позивач з посиланням ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вказує, що рішення № 65/33-р/к є чинним та підлягає обов`язковому виконанню. В свою чергу відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накладений на відповідача штраф мав бути сплачений у двомісячний строк з дня одержання останнім рішення про накладення штрафу, а саме в строк до 08.04.2021.

Проте, за ствердженнями позивача, станом на момент подання позову інформації щодо сплати штрафів, встановлених рішенням № 65/33-р/к, у добровільному порядку до Відділення з боку відповідача не надходило.

Крім того, позивач посилається на положення ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за якими за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Так, позивач зазначає, що станом на 03.08.2021 розмір пені становить 358020,00 грн. Однак, оскільки за положеннями ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, позивачем заявлена до стягнення сума пені в розмірі 204000,00 грн.

Відповідач відзив на позов не надав, своїм правом на захист не скористався.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання вирішені судом

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 позовна заява вх.№2569/21 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

25.08.2021 ухвалою Господарського суду Одеської області позовну заяву Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня вручення ухвали суду.

31.08.2021 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№22872/21), із змісту якої вбачається усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 25.08.2021.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2021 було прийнято позовну заяву (вх.№ 2569/21) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2483/21. Справу №916/2483/21 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.09.2021 о 12:00 год.

23.09.2021 у судовому засіданні по справі № 916/2483/21 проголошено протокольну ухвалу про перерву в підготовчому засіданні до 19.10.2021 об 11:20 год., про що відповідача було повідомлено ухвалою суду від 23.09.2021, постановленою у відповідності до ст. 120 ГПК України.

Судове засідання у справі № 916/2483/21, призначене на 19 жовтня 2021 року об 11:20 год. не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді з 18.10.2021 по 22.10.2021 у відпустці.

23.10.2021 ухвалою Господарського суду Одеської області призначено підготовче засідання у справі № 916/2483/21 на 02 листопада 2021 року о 10:40 год.

02.11.2021, в підготовчому засіданні судом була проголошена протокольна ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/2483/21 до розгляду по суті в судовому засіданні, призначеному на 03.11.2021 о 14:00 год., призначено резерву дату судового засідання з розгляду справи по суті на 18.11.2021 об 11:40 год., із повідомленням позивача в порядку, передбаченому ст.120 ГПК України.

03.11.2021 ухвалою Господарського суду Одеської області, у зв`язку з неявкою учасників справи, відкладено судове засідання по справі № 916/2483/21 відповідно до раніше визначеної резервної дати, на 18.11.2021 об 11:40 год.

В судових засіданнях по суті представник позивача Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України виступив із вступною промовою, позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Відповідач ТОВ «АНТДІМ», про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, проте свого представника в судові засідання не направив, поважність підстав неявки належними та допустимими доказами суду не обґрунтував, своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ухвали суду надсилались відповідачу за місцезнаходженням відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуті на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. п. 1, 2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, встановлені наступні нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відсутній», «закінчення терміну зберігання» тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та її повернення до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвали суду вважаються врученими відповідачу в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, двічі було повідомлено відповідача про дату, час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Одеської області.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

Також в судовому засіданні, 18.11.2021 Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України після виходу з нарадчої кімнаті проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Розпорядженням адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.01.2019 за № 65/1-рп/к розпочато розгляд справи № 01-02/2019 за ознаками вчинення ТОВ «ВЕСТА ЛАЙФ» та ТОВ «АНТДІМ» порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом один статті 50, які кваліфікуються пунктом чотири частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених: Одеським науково - дослідним експертно - криміналістичним центром МВС України, (ідентифікатор доступу - UA-2017-07-04-001560-b, UA-2017-05-13-000228-b) та Відділом освіти Іванівської районної державної адміністрації Одеської області (ідентифікатор доступу - UA-2017-09-18-000759-а).

Як вбачається із матеріалів справи, 29.12.2020 Адміністративною колегією Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення №65/33-р/к по справі №01-02/2019, яким, визнано, серед іншого, що ТОВ «АНТДІМ» вчинило порушення:

- передбачені п. 1 ст.50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Одеським науково-дослідним експертно криміналістичним центром МВС України на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» на закупівлю транспортних засобів спеціального призначення (ДК:021:2015:34114000-9) [оголошення про проведення відкритих торгів з публікацією англійською мовою опубліковано на веб порталі Уповноваженого органу з питань закупівель, ідентифікатор закупівлі UA-2017-07-04-001560-b]. За вчинене правопорушення накладено штраф у розмірі 68 000 грн. (п.1, 3 резолютивної частини рішення);

- передбачені п. 1 ст.50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Одеським науково-дослідним експертно криміналістичним центром МВС України на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» на закупівлю легкових автомобілів (ДК:021:2015:34114000-1), [оголошення про проведення відкритих торгів, з публікацією англійською мовою опубліковано на веб порталі Уповноваженого органу з питань закупівель, ідентифікатор закупівлі UA-2017-05-13-000228-b]. За вчинене правопорушення накладено штраф у розмірі 68 000 грн. (п.4, 6 резолютивної частини рішення);

- передбачені п. 1 ст.50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Відділом освіти Іванівської районної державної адміністрації Одеської області на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» на закупівлю Мототранспортних засобів для перевезення 10 і більше осіб (ДК:021:2015:34120000-4), [оголошення про проведення відкритих торгів з публікацією англійською мовою опубліковано на веб порталі Уповноваженого органу з питань закупівель, ідентифікатор закупівлі UA-2017-09-18-000759-а]. За вчинене правопорушення накладено штраф у розмірі 68 000 грн. (п.7, 9 резолютивної частини рішення).

Так, загальна сума штрафу, накладеного на ТОВ «АНТДІМ», яке є відповідачем у даній справі, за вказаним рішенням Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України склала 204000,00 грн. (68000,00 грн. х 3).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що вказане Рішення було надіслано на адресу ТОВ «АНТДІМ» супровідним листом від 29.12.2020 №65-02/3690, який був повернутий із відділення Укрпошти без вручення відповідачу.

Інформація про прийняте Рішення від 29.12.2020 у справі №01-02/2019 відносно ТОВ «АНТДІМ» була оприлюднена в офіційному друкованому органі центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур`єр» від 28.01.2021 № 18 (6886).

Таким чином, Рішення вважається таким, що вручене відповідачу 08.02.2021.

Отже, штраф, накладений Адміністративною колегією Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, відповідач повинен був сплатити у строк до 08.04.2021, у відповідності до вимог ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Разом з тим, судом встановлено, що рішення Адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2020 №65/33-р/к, прийняте у справі №01-02/2019, у встановлений двомісячний строк ТОВ «АНТДІМ» оскаржено не було, отже, як на час звернення позивача до суду, так і на час вирішення спору, є чинним та підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТДІМ» чинного рішення Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2020 №65/33-р/к по справі №01-02/2019 та направлено на стягнення з відповідача 204000,00 грн. штрафу та 204000,00 грн. пені.

4. Норми права застосовані Господарським судом при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Відповідно до ст. 3 цього Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Відповідно до п. 5, 7 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Положеннями ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Крім того згідно до ч. 2, 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Хоча ГПК України і не містить визначення вказаних понять, їх зміст розкривається у відповідних статтях Кодексу через встановлення певних прав та обов`язків, а також меж поведінки учасників справи та суду, який, відповідно до ч.5 ст.13 ГПК України, повинен зберігати об`єктивність та неупередженість.

Відповідно до ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Інформація про прийняте Рішення №65/33-р/к від 09.12.2020 була оприлюднена в офіційному друкованому органі центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур`єр» від 28.01.2021 №18(6886) та вказане рішення вважається врученим 08.02.2021.

Отже, накладений на відповідача штраф підлягав оплаті у двомісячний строк з дня отримання рішення, а документи, що підтверджують оплату штрафу, протягом п`яти днів з дня оплати штрафу мали бути надіслані до територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Як з`ясовано судом, у встановлений ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строк зазначене рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 65/33-р/к по справі № 01-02/2019 від 29.12.2020 не було оскаржено ТОВ «АНТДІМ» до господарського суду. Відтак, вищевказане рішення Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є чинним, а тому відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є обов`язковим до виконання.

Поряд з наведеним судом встановлено, що накладений на відповідача штраф останнім в добровільному порядку не сплачено. Вказані обставини відповідачем не спростовано, відповідні докази сплати штрафу в матеріалах справи відсутні. Частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на вказане та враховуючи відсутність доказів оскарження відповідачем рішення територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2020 № 65/33-р/к та сплив строку на таке оскарження, а також нездійснення відповідачем оплати штрафу, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача накладеного штрафу в розмірі 204000,00 грн., оплату якого мало бути здійснено у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Так, оскільки рішення про накладення штрафу вважається врученим відповідачу 08.02.2021, відповідно встановлений ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» двомісячний строк на оплату штрафу сплинув 08.04.2021.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 204000,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно роз`яснень, що наведені в п. 20.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» від 26.12.2011 № 15, абзацами третім - п`ятим частини п`ятої зазначеної статті Закону України «Про захист економічної конкуренції» ( 2210-14 ) передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. Слід також мати на увазі, що припинення та зупинення нарахування пені, про які йдеться у цих нормах, відбувається лише у зв`язку з прийняттям рішення, розглядом чи переглядом справи саме господарським судом, а не будь-яким органом, що вирішив (вирішує) спір.

Як випливає зі змісту позову, позивачем здійснено нарахування відповідачу пені за прострочення сплати штрафу за період з 08.04.2021 по 03.08.2021 (117 дн.) в розмірі 358000,00 грн. (204000,00 грн. х 1,5% х 117 дн.). Однак, з огляду на те, що розмір пені не може перевищувати розміру накладеного штрафу, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в заявленому розмірі 204000,00 грн.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Господарський суд також враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТДІМ» штрафу у розмірі 20400,00 грн. та пені у розмірі 204000,00 грн. відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 2, 13, 76, 86, 129, 202, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТДІМ» (вул. Чкалова, № 31, смт. Сарата, Одеська обл., 68200, ) до Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 21081100, символ банку 106, «Адміністративні штрафи та інші санкції») штраф у розмірі 204000 (двісті чотири тисячі) грн. 00 коп. та пеню у розмірі 204000 (двісті чотири тисячі) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТДІМ» (вул. Чкалова, № 31, смт. Сарата, Одеська обл., 68200, ) на користь Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Канатна, № 83, м. Одеса,65012, ) судовий збір у розмірі 6120 (шість тисяч сто двадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.

Накази видати відповідно до ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29 листопада 2021 р.

Суддя О.В. Цісельський