УХВАЛА

м. Київ

03.12.2021Справа № 910/19693/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агрохімхолдинг» про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особа, яка може отримати статус учасника справи: Публічне акціонерне товариство «Златобанк» (відповідач),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агрохімхолдинг» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Державному підприємству «Прозорро.Продажі» та будь-яким іншим особам, які можуть виступати як організатори торгів (за виключенням обмежень, встановлених ч. 7 ст. 137 ГПК України), проводити 03.12.2021 та вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та проведення електронних торгів (аукціону) щодо продажу права вимоги за лотом №GL3N120973 пов`язаного з реалізацією права вимоги Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агрохімхолдинг», а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів таких торгів, в тому числі: складати і підписувати будь-які протоколи відкритих торгів (електронних аукціонів), проводити розрахунки (сплачувати платежі, приймати платежі) на підставі відповідних протоколів;

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим суб`єктам та органам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, реєстраторам, нотаріусам та іншим спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме та рухоме майно, а також про звернення стягнення на предмет обтяження, вчиняти будь-які дії, пов`язані із державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо рухомого та нерухомого майна за лотом №GL3N120973, пов`язаного з реалізацією права вимоги Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агрохімхолдинг», в тому числі проте не виключно приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, вносити до них відповідні записи тощо.

Розглянувши заяву ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» про вжиття заходів забезпечення позову, суд відзначає наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункт 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У поданій заяві ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» вказує, що запропоновані заходи спрямовані на забезпечення майбутнього позову до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про:

- визнання частково припиненим зобов`язання ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» перед ПАТ «Златобанк» за кредитним договором №106/12-KL від 16.05.2012 на суму часткового погашення у розмірі 246 163 820,00 грн.;

- встановлення суми заборгованості ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» перед ПАТ «Златобанк» за кредитним договором №106/12-KL від 16.05.2012 станом на 30.11.2021 у розмірі 49 964 302,21 грн.

Так, заявник вказує, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 у справі №910/22729/15 було встановлено розмір заборгованості ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» перед ПАТ «Златобанк» за кредитним договором №106/12-KL від 16.05.2012 у розмірі 296 128 122,21 грн.

Вподальшому Банк звернув стягнення на предмети іпотеки, передані в забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором, шляхом набуття права власності, що підтверджується рішеннями Господарського суду Харківської області у справах №922/5163/15, №922/5147/15 та №922/5161/15.

За твердженнями ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг», за рахунок звернення стягнення на предмети іпотеки його заборгованість перед Банком зменшилася на 246 163 820,00 грн., а саме на вартість таких предметів іпотеки, встановлену рішеннями суду, і залишок непогашеного боргу станом на момент звернення до суду із даною заявою становить 49 964 302,21 грн.

В той же час, 22.11.2021 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1169, яким затверджено умови продажу права вимоги за 8 кредитними договорами, які укладені ПАТ «Златобанк» з юридичними особами, в тому числі і за кредитним договором №106/12-KL від 16.05.2012.

22.11.2021 на сайті Prozorro.продаж опубліковано оголошення про проведення 03.12.2021 голландського аукціону з продажу вказаного лоту №GL3N120973, пов`язаного з реалізацією права вимоги ПАТ «Златобанк», початкова ціна якого становить 635 692 988,68 грн.

Заявник вказує, що до вказаного лоту було неправомірно включено його заборгованість перед Банком у розмірі 639 064 778,55 грн., а також включено нерухоме майно в якості забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №106/12-KL від 16.05.2012.

Вказані обставини, на думку заявника, вводять в оману учасників аукціону з продажу лоту №GL3N120973 та порушують його права і права майнових поручителів за іпотечними договорами, оскільки правонаступник ПАТ «Златобанк» може намагатися звернути стягнення на нерухоме майно, на яке вже було звернуто стягнення останнім.

Згідно правового висновку Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №640/7285/19, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016).

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №914/1257/18).

Тобто, за замістом частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звертається (має намір звернутися) позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 23.05.2019 у справі № 915/1792/18).

Також, за висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Отже, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову може бути, в тому числі, і уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Реальне та ефективне виконання судового рішення в контексті превенції потенційних труднощів стосовно предмету спору у майбутньому слід розуміти так, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, повинна бути в тому числі захищена від необхідності подання наступних позовів, пов`язаних із предметом спору, підстави пред`явлення яких можуть виникнути через те, що в процесі розгляду спору мала місце зміна відповідних обставин.

Таким чином, заходи забезпечення позову спрямовані на забезпечення виконання судового рішення як такого правового стану, за якого позивачу гарантується отримання повного та ефективного відновлення порушених прав та відсутність необхідності повторного звернення до суду з метою захисту прав, порушення яких потенційно може мати місце протягом судового розгляду та до моменту виконання рішення суду та тим чи іншим чином спричиняти неможливість забезпечення судом повноти реалізації судового захисту як кінцевої мети звернення до суду.

В той же час, відповідно до частини 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у справах, відповідачем у яких є неплатоспроможний банк або Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом:

1) накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу;

2) заборони відповідачу, його посадовим особам вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 №105 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ЗЛАТОБАНК», згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015 №99 «Про початок процедури ліквідації АБ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АБ «ЗЛАТОБАНК».

За змістом статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку

До повноважень виконавчої дирекції Фонду у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку входить визначення порядку та способів реалізації майна банку, що ліквідується (пункт 14 частина 5 статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку.

Суд відзначає, що встановлення заборони вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та проведення електронних торгів (аукціону), а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів таких торгів, фактично призводить до заборони виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб своїх повноважень щодо реалізації майна ПАТ «Златобанк», який ліквідується.

Так, процедура реалізації права вимоги за кредитними договорами та договорами, що були укладені на забезпечення виконання відповідних зобов`язань, є складовою процедури ліквідації неплатоспроможного ПАТ «Златобанк», а тому забезпечення позову в даному випадку опосередковано впливає на здійснення повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається.

Відтак, заборона проводити відкриті торги щодо продажу за лотом №GL3N120973 пов`язаного з реалізацією права вимоги ПАТ «Златобанк» до ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг», а також вносити відомості щодо нерухомого майна, яке є предметом забезпечення виконання кредитних зобов`язань, за своєю суттю є накладенням обмеженням щодо такого майна, яка позбавляє можливості Фонд гарантування вкладів фізичних осіб проводити процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 910/16477/18, від 14.08.2019 у справі № 911/2406/16, від 20.08.2019 у справі № 910/16152/18, від 15.11.2019 у справі № 904/2108/19.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агрохімхолдинг» заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агрохімхолдинг» про забезпечення позову відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий