ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

01 грудня 2021 року м. ХарківСправа № 922/1816/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши заяву стягувача про заміну сторони виконавчого провадження за вх.№27496 від 22.11.2021 у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ідентифікаційний код 42206328)
до Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" (61022, м. Харків, майдан Свободи, будинок 5, Держпром, 9 під`їзд, 5 поверх, ідентифікаційний код 32335218)
про стягнення 980 888,35 грн
за участю представників:

стягувача - адвоката Парахіної В.В., довіреність №01-15/291 від 18.12.2020;

боржника - не з`явився;

Комунального підприємства "Куп`янськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

22.11.2021 до суду від Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження (вх. №27496), в якій стягувач просить замінити сторону виконавчого провадження з Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" () на Комунальне підприємство "Куп`янськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області () у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу від 12.08.2021 виданого Господарським судом Харківської області у справі № 922/1816/21 про стягнення з КП "ОІТЦ" на користь ПрАТ "Харківенергозбут" заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 60036 від 04.09.2019 у розмірі 980 888,35 грн, а саме: заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 979 107,90 грн, пені у розмірі 1 446,60 грн та 3% річних у розмірі 333,85 грн, а також стягнення суми судового збору у розмірі 14713,33 грн.

На обґрунтування своїх вимог стягувач посилається на положення частини третьої статті 22 Закону України «Про теплопостачання», якими передбачено, що у разі, якщо суб`єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб`єкт стає правонаступником за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Отож, приймаючи до уваги те, що рішенням від 18.06.2021 №233-VIII VIII сесії VIII скликання Куп`янською міською радою припинено право господарського відання КП "Обласний інформаційно-технічний центр" майном комунальної власності Куп`янської міської територіальної громади та закріплено майно комунальної власності Куп`янської міської територіальної громади (додаток 1,2,3) за комунальним підприємством "Куп`янськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області, стягувач вважає, що в силу вищевказаного закону є підстави для заміни боржника у виконавчому провадженні про стягнення боргу за спожиті енергоносії.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 листопада 2021 року прийнято заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про заміну сторони виконавчого провадження до розгляду та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01 грудня 2021 р. о 10:00 год.

Представник стягувача у судовому засіданні підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити.

Представник боржника та представник Комунального підприємства "Куп`янськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, згідно діючого законодавства.

Враховуючи те, що згідно з ч.2 ст. 334 ГПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд вважає за необхідне розглянути заяву стягувача про заміну сторони виконавчого провадження за відсутності представника боржника та представника Комунального підприємства "Куп`янськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області. .

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про заміну сторони у виконавчому провадженні (вх.№27496 від 22.11.2021) суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" щодо стягнення з останнього заборгованості у розмірі 980 888,35 грн, яка складається з: заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 979 107,90 грн, пені у розмірі 1 446,60 грн та 3% річних у розмірі 333,85 грн. Також, позивач просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 14 713,33 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14 липня 2021 року позов задоволено повністю, стягнуто з Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованість за договором про постачання електричної енергії споживачу № 60036 від 04.09.2019 у розмірі 980 888,35 грн, а саме: заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 979 107,90 грн, пені у розмірі 1 446,60 грн та 3% річних у розмірі 333,85 грн, а також стягнуто з Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" судовий збір у розмірі 14713,33 грн.

12.08.2021 на виконання рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2021 було видано відповідні накази.

Згідно ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а в випадках установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" поняття виконавче провадження розуміється як завершальна стадія судового провадження. Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції (Case of Hornsby v.Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року по справі №6-3172цс15).

Відповідно до статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Згідно зі статтею 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20).

Процесуальне правонаступництво на стадії виконання судового рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Правонаступництво полягає у переході прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого з відповідною відмовою від тих же вимог до суб`єкта від якого такі права і обов`язки переходять.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Отже правонаступництвом є перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого.

На обґрунтування підстав для здійснення заміни сторони у виконавчому провадженні у цій справі стягувач послався на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про теплопостачання".

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про теплопостачання" у разі якщо суб`єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб`єкт стає правонаступником за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Ця норма визначає випадок правонаступництва за борговими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, який раніше використовував цілісний майновий комплекс з вироблення теплової енергії, новим суб`єктом господарювання, який одержав таке майно в користування.

В обґрунтування поданої заяви про заміну сторону виконавчого провадження, стягувач зокрема посилається на те, що 17.07.2020 рішенням Куп`янської міської ради № 1658-VIІ (про закріплення майна на праві господарського відання) з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального періоду 2020-2021 рр., закріплено майно комунальної власності територіальної громади м. Куп`янська за КП "ОІТЦ" на праві господарського відання.

Точками обліку, тобто об`єкти за якими здійснюється постачання електричної енергії, відповідно до договору від 04.09.2019 № 60036 є об`єкти за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ - цілісний майновий комплекс з вироблення теплової енергії, який КП "ОІТЦ" одержав в користування.

ПрАТ "Харківенергозбут" стало відомо, що рішенням від 18.06.2021 № 233-VIII VIII сесії VIII скликання Куп`янською міською радою припинено право господарського відання КП "ОІТЦ" майном комунальної власності Куп`янської міської територіальної громади та закріплено зазначене майно за Комунальним підприємством "Куп`янськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області.

ПрАТ "Харківенергозбут" вважає, що Комунальне підприємство "Куп`янськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області, відповідно до рішення від 18.06.2021 № 233-VIII Куп`янської міської ради та згідно ст. 22 Закону України "Про теплопостачання", є правонаступником за борговим зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у КП "ОІТЦ", яке раніше використовувало зазначене майно (право господарського відання).

Об`єкт централізованого теплопостачання є комунальною власністю, саме власник (Куп`янська міська рада) розпоряджається таким майном, що вбачається з рішення від 18.06.2021 № 233-VIII VIII сесії VIII скликання Куп`янської міської ради і саме таке розпорядження майном тягне за собою правонаступництво нового балансоутримувача Комунальне підприємство "Куп`япськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області за зобов`язаннями старого балансоутримувача цього майна (Комунальне підприємство "Обласний інформаційно-технічний центр") за рішенням господарського суду Харківської області від 14.07.2021 у справі №922/1816/21.

Судом встановлено, що рішенням Куп`янської міської ради №233-VIII VIII сесії VIII скликання припинено право господарського відання правокористувача майна комунальної власності Куп`янської міської територіальної громади комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" (директор Кошарний В.В.), закріпленого згідно з договором №31/7 від 31.07.2020 про закріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Куп`янськ, на праві господарського відання. Закріплено майно комунальної власності Куп`янської міської територіальної громади (додаток 1,2,3) за комунальним підприємством "Куп`янськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області (начальник Довгаль В.М.), ідентифікаційний код юридичної особи 43161346.

Як вбачається з матеріалів справи спір у цій справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (боржником) договору про постачання електричної енергії споживачу № 60036 від 04.09.2019.

Предметом спору у цій справі було стягнення з Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" як основного боргу, так і додаткових нарахувань за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання: пені та 3% річних.

Законом України «Про теплопостачання» (ст.1) визначено, що виробництво теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору, в свою чергу, постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Згідно з ст.23 Закону України "Про теплопостачання" господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 29 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази наявності у боржника ліцензії з метою виробництва теплової енергії.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що цілісний майновий комплекс (індівідуально визначене майно), яке було передане Комунальному підприємству "Куп`янськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області на підставі рішення Куп`янської міської ради від 18.06.2021 №233-VIII VIII сесії VIII скликання згідно додатку №1, 2, 3 боржник використовував для вироблення теплової енергії та згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за основними видами господарської діяльності боржник не здійснює виробництво теплової енергії, а тому використання майна вказаного у додатках до цього рішення не пов`язано з виробництвом теплової енергії в розумінні Закону України "Про теплопостачання" (ст.1 Закону).

До того ж, стягувачем не надано доказів того, що боржник споживав електричну енергію за договором постачання електричної енергії споживачу № 60036 від 04.09.2019 для виробництва теплової енергії.

За таких обставин, положення ч.3 ст.22 Закону України "Про теплопостачання" не підлягають застосуванню до цих правовідносин, у зв`язку з чим заява стягувача про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11. 2004 № 15-рп/2004 визначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно із ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене суд, яким досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним в її матеріалах доказам, не вбачає підстав для здійснення процесуального правонаступництва та заміни сторони виконавчого провадження (боржника) - Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" по справі №922/1816/21 на Комунальне підприємство "Куп`янськтеплоенерго" Куп`янської міської ради Харківської області, а тому заява Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" за вх.№27496 від 22.11.2021 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 52, 234, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви стягувача про заміну сторони виконавчого провадження за вх.№27496 від 22.11.2021.

Ухвала набирає законної сили 01.12.2021 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п.п.17.5 п.17 розділу XІ "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалу складено (підписано) 02.12.2021.

Суддя І.О. Чистякова

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.