ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 904/4203/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б. Ю. і Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Шевчик О.Ю.,

представників учасників справи:

позивача - Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - Войтенкова І.О. (у порядку самопредставництва),

відповідача за первісним позовом - товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" - Кобеляцький Д.М., адвокат (ордер від 10.09.2021 № 1091035),

відповідача 2 за зустрічним позовом - Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - Лещенко Г.В. (у порядку самопредставництва),

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020 (суддя Назаренко Н.Г.)

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2021 (колегія суддів: Мороз В.Ф. (головуючий), Коваль Л.А., Кузнецова В.О.)

у справі №904/4203/20

за первісним позовом Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" (далі - Товариство)

про стягнення штрафу та пені у розмірі 377 832,00 грн та

за зустрічним позовом Товариства

до: 1. Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - обласне територіальне відділення);

2. Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - міжобласне територіальне відділення)

про визнання недійсним рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позовних вимог

Обласне територіальне відділення звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства 377 832,00 грн штрафу та пені за порушення антимонопольного законодавства.

Позовна заява обласного територіального відділення обґрунтована тим, що Товариство не подало інформацію обласному територіальному відділенню на вимоги про надання інформації у встановлений строк, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у зв`язку з чим на Товариство було накладено штраф. Разом з тим обласне територіальне відділення зазначило, що Товариство у встановлений строк штраф не сплатило, доказів сплати штрафа не надало, а тому з нього також підлягає стягненню пеня.

Товариство звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.12.2019 № 48-ріш. (далі -рішення АМК).

Товариство зазначало, що воно не отримувало вимог обласного територіального відділення від 17.11.2017 та від 24.01.2018 про надання інформації та як наслідок вимоги виконані не були.

Стислий виклад судових рішень

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2021, первісний позов обласного територіального відділення про стягнення штрафу та пені у сумі 377 832,00 грн задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства до загального фонду Державного бюджету України штраф у розмірі 188 916,00 грн та пеню у розмірі 188 916,00 грн. Стягнуто з Товариства на користь обласного територіального відділення витрат зі сплати судового збору - 5 667,48 грн.

У задоволенні зустрічного позову Товариства про визнання недійсним рішення АМК відмовлено.

Судами встановлено, що обласним територіальним відділенням дотримано вимог щодо порядку надання рішення для виконання проте Товариством пропущений присічний строк оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України до господарського суду.

Стислий виклад вимог касаційної скарги

Товариство, з урахуванням уточненої касаційної скарги, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2021 повністю та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог обласного територіального відділення відмовити, а вимоги зустрічного позову задовольнити у повному обсязі. Судові витрати Товариство просить покласти на відповідачів за зустрічним позовом.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Товариство оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій з підстав передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначає про відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" стосовно надсилання розпоряджень органів Антимонопольного комітету України та тлумачення частини першої статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" щодо відсутності повноважень у Антимонопольного комітету України у сфері публічних закупівель вимагати від суб`єктів господарювання інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, про яку зазначалося у їх вимогах.

Разом з тим Товариство зазначає, що судами попередніх інстанцій не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права у зв`язку з чим ухвалено необґрунтовані рішення.

Жодного повідомлення Товариство від обласного територіального відділення не отримувало та не повідомлялося про будь-які поштові надходження. Товариство вважає, що обласне територіальне відділення, оцінивши обставини, мало направити рішення АМК повторно, або повідомити Товариство в інший спосіб, наприклад шляхом телефонного повідомлення.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність керівника (директора), його уповноважених осіб або взагалі посадових осіб Товариства за місцем знаходження юридичної особи, а тому відсутні підстави для застосування положень статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" стосовно оприлюднення інформації про прийняте рішення в офіційному друкованому органі.

Також скаржник, просить Суд взяти до уваги висновок Верховного Суду в окремій ухвалі від 23.01.2019 у справі № 761/15565/16, в якій описується практика порушень АТ "Укрпошта" правил вручення судових повісток.

Право Антимонопольного комітету України вимагати від суб`єктів господарювання інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, не входить до повноважень Антимонопольного комітету України у сфері публічних закупівель.

Обласне територіальне відділення є неналежним позивачем у цій справі оскільки з 02.06.2020 у нього відсутні відповідні повноваження, у зв`язку з його припиненням, а тому і право заявляти будь-які вимоги до юридичних осіб та стягувати грошові кошти на свій рахунок.

Суди необґрунтовано відхилили клопотання Товариства про витребування доказів чим порушили принцип рівності та змагальності сторін у судовому процесі, що призвело до неможливості встановлення всіх обставин справи, які мають суттєве значення для ухвалення справедливого рішення, що є підставою для скасування судових рішень на підставі статті 310 ГПК України.

Аргументи інших учасників справи, зазначені у відзиві на касаційну скаргу

Міжобласне територіальне відділення у своєму відзиві на касаційну скаргу вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій без змін, оскільки на його думку, подання позову Товариством та його позиція у справі є намаганням уникнути відповідальності за передбачене законодавством про захист економічної конкуренції правопорушення шляхом зловживання правом і застосуванням формальних процедур. При цьому міжобласне територіальне відділення зазначає, що саме органи Антимонопольного комітету України визначають форму, спосіб та строк надання інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Товариство подаючи позовну заяву, апеляційну скаргу та касаційну скаргу повинно спростувати доводи органу Антимонопольного комітету України викладені у його рішенні, проте касатором не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у касаційній скарзі, а отже позиція викладена у рішенні АМК Товариством не спростована. Міжобласне територіальне відділення не є правонаступником обласного територіального відділення.

Обласне територіальне відділення у відзиві на касаційну скаргу зазначило, що суди попередніх інстанцій встановивши і дослідивши на підставі належних, допустимих і вірогідних доказів усі обставини, які мають суттєве значення для справи, правильно застосувавши норми матеріального права, зокрема, Закон України "Про Антимонопольний комітет України" та Закон України "Про захист економічної конкуренції" дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог обласного територіального відділення та відсутність законних підстав для скасування у судовому порядку рішення АМК. Також доводи скаржника зводяться до становлення інших обставин, ніж встановлені судами попередніх інстанцій , та стосуються переоцінки наданих сторонами доказів, без урахування меж повноважень суду касаційної інстанції.

Також від Товариства надійшла заява з проханням врахувати висновок Верховного Суду викладений у постанові від 20.10.2021 у справі № 915/296/20.

Водночас від Обласного територіального відділення надійшли пояснення у справі в яких останній просить залишити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2021 без змін, а касаційну скаргу Товариства - без задоволення.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

Обласним територіальним відділенням на виконання доручення голови Антимонопольного комітету України від 09.11.2017 № 13-01/412 проводилось дослідження на предмет наявності або відсутності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях Товариства під час участі у процедурі закупівлі, проведеної ВП ЮУАЕС ДП «НАЕК Енергоатом» за допомогою веб-порталу «ProZorro» (ідентифікатор закупівлі UA-2017-08-17-000059-b).

У рішенні АМК по справі № 2-26.250/44-2019 зазначено, що головою обласного територіального відділення до Товариства направлялись вимоги про надання інформації від 17.11.2017 № 1-292/80-1600 та від 24.01.2018 № 1-292/80-75, а у встановленні головою відділення строки Товариство запитуваної інформації не надало, про продовження строків надання інформації не клопотало.

За результатами розгляду справи № 2-26.250/44-2019 такі дії Товариства визнано порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

На підставі зазначеного, адміністративною колегією обласного територіального відділення прийнято рішення АМК, згідно з яким визнано, таке.

Дії Товариства, які полягають в неподанні інформації обласному територіальному відділенню, на пункти 1-11 вимоги про надання інформації від 17.11.2017 № 1-292/80-1600 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строки.

За зазначене порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 31 486,00 грн.

Дії Товариства, які полягають в неподанні інформації обласному територіальному відділенню, на пункти 12-16 вимоги про надання інформації від 17.11.2017 № 1-292/80-1600 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За зазначене порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 31 486,00 грн.

Дії Товариства, які полягають в неподанні інформації обласному територіальному відділенню, на пункти 17-32 вимоги про надання інформації від 17.11.2017 № 1-292/80-1600 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За зазначене порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 31 486,00 грн.

Дії Товариства, які полягають в неподанні інформації обласному територіальному відділенню, на пункти 1-11 вимоги про надання інформації від 24.01.2018 № 1-292/80-75 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За зазначене порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 31 486,00 грн.

Дії Товариства, які полягають в неподанні інформації обласному територіальному відділенню, на пункти 12-16 вимоги про надання інформації від 24.01.2018 № 1-292/80-75 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За зазначене порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 31 486,00 грн.

Дії Товариства, які полягають в неподанні інформації обласному територіальному відділенню, на пункти 17-32 вимоги про надання інформації від 24.01.2018 № 1-292/80-75 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За зазначене порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 31 486,00 грн.

Загальна сума штрафу складає 188 916,00 грн.

У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до частини третьої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Зокрема, Товариству також роз`яснено, що відповідно до частини восьмої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу.

Окрім того, у рішенні АМК зазначено про те, що рішення може бути оскаржено повністю або частково до господарського суду Миколаївської області у двомісячний строк з дня його одержання.

Обласне територіальне відділення листом від 13.01.2020 № 2-26.250/44-2019 направив на адресу Товариства рішення АМК.

Рішення АМК направлено на адресу Товариства, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (вул. Дружби, б. 24, кв. 56, м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53200), рекомендованим листом від 13.01.2020 № 64-02/54, із повідомленням про вручення поштового відправлення. Відділення поштового зв`язку повернуло відправлення № 649 у зв`язку з неможливістю його вручити внаслідок закінчення строку зберігання, про що свідчить конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (довідка ф.20).

Враховуючи неможливість вручення Товариству спірного рішення, інформація про прийняте рішення була оприлюднена в офіційному друкованому органі - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» (випуск від 11.03.2020 № 46)

Таким чином, рішення АМК вважається врученим відповідачу 20.03.2020.

Отже кінцевим терміном сплати Товариством штрафу є 21.05.2020.

Станом на час звернення позивача до господарського суду, Товариство доказів сплати штрафу не надало та не оскаржило рішення АМК у встановлений двомісячний строк.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що первісні позовні вимоги щодо стягнення з Товариства штрафу у розмірі 188 916,00 грн є обґрунтованими належними доказами, та підлягають задоволенню.

Окрім того, суди враховуючи допущення Товариством порушення статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", перевіривши правильність розрахунків та межі граничного строку та розміру нарахування, дійшли висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення пені та наявності підстав для їх задоволення у розмірі 188 916,00 грн.

При цьому судами встановлено, що в Єдиному державному реєстрі міститься інформація, що обласне територіальне відділення перебуває в стані припинення, запису про його припинення до реєстру не внесено, відсутній запис щодо припинення його як юридичної особи, а також відомості щодо його правонаступників. Змін до відомостей, що містяться є Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, до реєстру не внесено.

В Єдиному державному реєстрі міститься інформація щодо двох окремих самостійних юридичних осіб - Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України () та Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (). Належними сторонами у судовому процесі є суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. Належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Відповідно, належними сторонами будуть ті особи, які є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку.

Рішення АМК у справі № 2-26.250/44-2019, яким Товариство притягнуто до відповідальності шляхом накладанням штрафу, прийнято адміністративною колегією обласного територіального відділення, а тому право вимоги щодо стягнення штрафу та пені згідно цього рішення належить саме обласному територіальному відділенню, отже воно є належним позивачем у даній справі.

Окрім того, судами встановлено, що вимога № 1 надіслана за адресою місцезнаходження Товариства, зазначеною, станом на 17.11.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, б. 49) листом з рекомендованим повідомленням про його вручення за штрихкодовим ідентифікатором № 141. Згідно даних, що містяться в цьому повідомленні, останнє 21.11.2017 вручено представнику позивача за зустрічним позовом за довіреністю - Сушиній.

Вимога №2 надіслана за адресою місцезнаходження Товариства, зазначеною, станом на 24.01.2018 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, б. 49) листом з рекомендованим повідомленням про його вручення за штрихкодовим ідентифікатором № 700. Згідно даних, що містяться в цьому повідомленні, останнє 29.01.2018 вручено представнику позивача за зустрічним позовом за довіреністю - Малому.

З метою підтвердження належного вручення вимог № 1 та № 2, обласне територіальне відділення АМК листом від 29.05.2018 № 2-292/80-465 звернулося до Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» стосовно надання інформації щодо порядку вручення поштових відправлень №141, №700, якими за адресою Товариства направлено вимоги №1 та №2.

Відповідно до пояснень та документів, наданих Дніпропетровською дирекцією ПАТ «Укрпошта» Обласному територіальному відділенню (лист від 20.06.2018 №39-А-02-21373-1503), рекомендований лист з повідомленням про його вручення №141 дійсно вручений 21.11.2017 уповноваженій особі на отримання поштової кореспонденції Товариства Сушиній М.С., про що свідчить запис у реєстрі «ф.8».

Одночасно, Дніпропетровська дирекція ПАТ «Укрпошта» надала Обласному територіальному відділенню копію листа-доручення від 17.11.2017, відповідно до якого, керівник Товариства - Малий В.С., на час своєї відсутності з 20.11.2017 по 25.11.2017 довіряє отримувати поштову кореспонденцію Сушиній Марині Сергіївні.

Щодо порядку доставки вимоги №2, то згідно із вказаним вище листом Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта», рекомендований лист з повідомленням про його вручення № 700 дійсно вручений 29.01.2018 уповноваженій особі на отримання поштової кореспонденції Товариства Малому В.С., про що свідчить запис у реєстрі «ф.8».

Одночасно, Дніпропетровська дирекція ПАТ «Укрпошта» надала обласному територіальному відділенню копію довіреності від 02.01.2018, відповідно до якої, Товариство, в особі директора Малого Віталія Сергійовича, який діє на підставі Статуту, уповноважує Малого Віталія Сергійовича на отримання усіх видів поштової кореспонденції, в тому числі й рекомендованих листів з повідомленням, надісланої на адресу Товариства, в усіх поштових відділеннях УДП ПЗ «Укрпошта».

Отже вимоги №1 та №2 надіслані та вручені уповноваженим особам Товариства відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку.

Щодо клопотання Товариства про витребування доказів, встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 у задоволені клопотання Товариства про витребування доказів було відмовлено.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що витребувані докази наявні в матеріалах справи та їм надавалася належна правова оцінка судом першої інстанції при ухваленні рішення.

При цьому Товариство не було позбавлене права та можливості самостійно ознайомитися з матеріалами справи № 2-26.250/44-2019, оскільки воно є учасником зазначеної справи, власне як і з матеріалами господарської справи №904/4203/20, в якій наявні затребувані відповідачем документи в тій мірі, яка вимагається процесуальним законодавством для прийняття рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з Товариства штрафу та пені за порушення антимонопольного законодавства та визнання рішення АМК недійсним.

Законом України "Про захист економічної конкуренції", зокрема, визначено порядок надання рішень Антимонопольного комітету України для виконання.

Відповідно до абзаців третього та четвертого частини першої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" неможливість вручити рішення може бути пов`язана, зокрема (але не виключно) з відсутністю фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутністю посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою.

Обов`язок органу АМК оприлюднити інформацію в офіційному друкованому органі, у даному разі про прийняте рішення, настає внаслідок неможливості вручити це рішення.

Тобто зазначений обов`язок настає в разі неможливості реалізувати спосіб надання рішення АМК до виконання, який передбачає його вручення, наприклад, шляхом надсилання (такий спосіб безпосередньо зазначений в абзаці першому частини першої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що вимога про надання інформації від 17.11.2017 надіслана за адресою місцезнаходження Товариства, зазначеною станом на 17.11.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, б. 49) листом з рекомендованим повідомленням про його вручення за штрихкодовим ідентифікатором № 141. Згідно даних, що містяться в цьому повідомленні, останнє 21.11.2017 вручено представнику позивача за зустрічним позовом за довіреністю - Сушиній.

Вимога про надання інформації від 24.01.2018 надіслана за адресою місцезнаходження Товариства, зазначеною станом на 24.01.2018 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, б. 49) листом з рекомендованим повідомленням про його вручення за штрихкодовим ідентифікатором № 700. Згідно даних, що містяться в цьому повідомленні, останнє 29.01.2018 вручено представнику позивача за зустрічним позовом за довіреністю - Малому.

Товариством не було надано інформації обласному територіальному відділенню на запити від 17.11.2017 та 24.01.2018.

За результатами розгляду справи № 2-26.250/44-2019 такі дії Товариства визнано порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" внаслідок чого було винесено Рішення АМК.

Рішення АМК направлено на адресу Товариства, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (вул. Дружби, б. 24, кв. 56, м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53200), рекомендованим листом від 13.01.2020 № 64-02/54, з повідомленням про вручення поштового відправлення. Відділення поштового зв`язку повернуло відправлення № 649 у зв`язку з неможливістю його вручити внаслідок закінчення строку зберігання, про що свідчить конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (довідка ф.20).

У зв`язку з неможливістю вручення поштового відправлення інформація про прийняте рішення була оприлюднена в офіційному друкованому органі - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» (випуск від 11.03.2020 № 46).

Добросовісна поведінка суб`єкта господарювання передбачає забезпечення ним отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Невиконання чи неналежне виконання господарських зобов`язань ПАТ «Укрпошта», навіть якщо б останнє і мало місце (чого у цій справі позивачем не доведено, а судами попередніх інстанцій не встановлено), не може бути підставою для звільнення суб`єкта господарювання від обов`язкових для виконання розпоряджень, рішень, вимог органу Антимонопольного комітету України та відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що рішення АМК вважається врученим відповідачу 20.03.2020, а тому кінцевим терміном сплати Товариством штрафу є 21.05.2020.

Щодо доводів скаржника про те, що право Антимонопольного комітету України вимагати від суб`єктів господарювання інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, не входить до повноважень Антимонопольного комітету України у сфері публічних закупівель необхідно зазначити таке.

Згідно з приписами статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі: перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно з частиною сьомою статті 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" державний уповноважений АМК є органом Антимонопольного комітету України.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" державний уповноважений Антимонопольного комітету України має, серед іншого, такі повноваження: проводити перевірки суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; безперешкодно входити до приміщень підприємств, установ та організацій під час проведення перевірок та розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за умови пред`явлення службового посвідчення і документів, що підтверджують проведення перевірки чи розслідування; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Положеннями статей 22 та 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом; невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність; суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб`єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими. Суб`єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності. Господарською діяльністю не вважається діяльність фізичної особи з придбання товарів народного споживання для кінцевого споживання.

Верховний Суд на підставі вищевказаних норм вважає за необхідне зазначити, що законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких органи АМК мають право витребувати інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб. Так, інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених Законом.

Верховний Суд звертається і до власних послідовних правових позицій, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 23.04.2019 у справі №915/827/18, від 01.08.2019 у справі №910/15697/18, від 21.11.2019 у справі № 908/24/19, від 16.01.2020 у справі №910/12392/18, від 23.01.2020 у справі №922/1124/18, від 23.01.2020 у справі №910/13204/18 тощо, щодо того, що саме орган АМК визначає форму, спосіб та строк надання інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Отже, Антимонопольний комітет України та його органи для реалізації основного завдання, визначеного у статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 1 статті 3) відповідно до повноважень, передбачених, зокрема, пунктами 4, 5 частини першої статті 7, статей 12, 22, 22-1 цього Закону, положень Закону України «Про захист економічної конкуренції» може витребувати інформацію, пов`язану з дослідженням наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції суб`єктами господарювання.

Аналіз зазначених норм та законів уцілому не дає підстав для висновку, що витребувана інформація не може стосуватися дій суб`єктів господарювання під час участі в торгах (тендері), що проводилися відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі».

Верховний Суд також виходить з того, що законодавство про захист економічної конкуренції не наділяє суб`єкта господарювання правом на власний розсуд вирішувати питання щодо форми, способу та доцільності витребування органом АМК інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Близька за змістом правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 915/827/18, від 04.07.2019 у справі № 910/13461/18, від 01.08.2019 у справі № 910/15697/18, від 07.08.2019 у справі № 910/13460/18, від 07.08.2019 у справі № 910/13472/18, від 26.09.2019 у справі № 910/12393/18.

Пункт 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначає порушенням законодавства про захист економічної конкуренції неподання інформації Антимонопольному комітету України строки.

Отже, неподання інформації Антимонопольному комітету України у встановлені органами Антимонопольного комітету України строки є актом невиконання заснованої на законі вимоги державного органу, що тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність.

Посилання Товариства на постанову Вищого господарського суду України від 14.12.2017 у справі № 910/6373/17 не беруться до уваги, оскільки постанови Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики у розумінні частини четвертої статті 236 ГПК України, як не можуть бути джерелом правозастосовчої практики, з цих же підстав, висновки щодо застосування норми права викладені в окремій ухвалі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 761/15565/16.

Щодо доводів Товариства про те, що обласне територіальне відділення є неналежним позивачем у цій справі оскільки з 02.06.2020 у нього відсутні відповідні повноваження, у зв`язку з його припиненням, а тому і право заявляти будь які вимоги до юридичних осіб та стягувати грошові кошти на свій рахунок, то судами попередніх інстанцій встановлено, що в Єдиному державному реєстрі міститься інформація, що обласне територіальне відділення перебуває в стані припинення, запису про його припинення до реєстру не внесено, відсутній запис щодо припинення його як юридичної особи, а також відомості щодо його правонаступників. Змін до відомостей, що містяться є Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, до реєстру не внесено.

В Єдиному державному реєстрі міститься інформація щодо двох окремих самостійних юридичних осіб - Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України () та Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (). Належними сторонами у судовому процесі є суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. Належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Відповідно, належними сторонами будуть ті особи, які є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку.

Проте поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося питання щодо повноважень особи (осіб) відповідача (відповідачів) у цій справі, з огляду на наявність розпорядження від 28.11.2019 № 23-рп «Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України», згідно з яким постановлено припинити Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України з 01.06.2020 шляхом приєднання до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, у подальшому найменування яким змінено на Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, та обсяг переданих повноважень.

Водночас, за приписами частин першої, другої, четвертої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази; суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду у постанові від 20.10.2021 у справі №915/296/20 уточнено висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду від 06.03.2018 у справі № 915/482/17, у зв`язку з чим зазначено про те, що Закон не встановлює певної форми витребування інформації, у зв`язку з чим воно може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону. Отже, чинне законодавство про захист економічної конкуренції не містить обмежень або заборони органу Антимонопольного комітету України встановлювати в одному запиті про надання інформації вимоги щодо окремих пунктів, груп пунктів вимоги та зазначати різні строки подання інформації, тобто встановлювати декілька строків для подання інформації на різні (окремі) пункти або групи пунктів вимоги. Кожний факт неподання інформації на відповідні блоки (пункти) вимоги у встановлений строк, за наявності об`єктивних причин для групування (поділу) органом Антимонопольного комітету України запитуваної інформації по блоках (пунктах) із встановленням у запиті різних строків для подання витребуваних документів та інформації, містить ознаки окремого порушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону, в яких наявний різний склад правопорушення - інформація не подана з різних блоків (пунктів) Вимоги, щодо яких встановлено різні строки подання інформації.

Отже, з урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин у справі стосовно вчинення Товариством інкримінованих йому порушень, які передбачені пунктом 13 статті 50 Закону з метою ухвалення законного та обґрунтованого рішення у справі, судам належало: з`ясувати причини, які зумовили потребу у групуванні (поділі) органом Антимонопольного комітету України запитуваної інформації по блоках із встановленням у запиті різних строків для подання витребуваних документів та інформації; встановити, чи мали такі причини об`єктивний характер, які не залежали від волі самого органу Антимонопольного комітету України. У залежності від наведеного з`ясувати обґрунтованість визначеної органом Антимонопольного комітету України кількості допущених Товриством порушень законодавства про захист економічної конкуренції та, відповідно, правомірність притягнення такої особи до відповідальності шляхом накладення штрафу (за кожне з таких порушень) у визначеному органом Антимонопольного комітету України розмірі.

Проте встановлення зазначених обставин залишилося поза увагою судів попередніх інстанцій, що, у свою чергу, вплинуло на результат вирішення спору у цій справі.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Беручи до уваги те, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушили норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відповідно до частини другої статті 300 ГПК України Верховний Суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судові рішення попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказані у цій постанові питання є ключовими у з`ясуванні обставин щодо законності накладеного на Підприємства штрафу (штрафів).

Таким чином, доводи касаційної скарги знайшли своє часткове підтвердження.

Враховуючи наведене, у тому числі, допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, розгляд інших доводів скаржника Верховний Суд вважає передчасним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

З огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції та приписи частини четвертої статті 300 ГПК України, Суд дійшов висновку, що справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене у цій постанові, надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з оцінки доказів здійсненою за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів за правилами статті 86 ГПК України, ураховуючи принципи господарського судочинства, перевірити вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні, ухваленому за результатами судового розгляду.

Судові витрати

За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання щодо судових витрат у ній.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2021 зі справи № 904/4203/20 скасувати.

Справу № 904/4203/20 передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова
Суддя Б. Львов
Суддя Т. Малашенкова