РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2021Справа № 910/16120/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/16120/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 72 871,09 грн.

За участю представників:

від позивача Алендар Ю.І. (представник за довіреністю від 14.09.2021 № б/н);

від відповідача не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Залізниця) про стягнення суми завданого матеріального збитку в розмірі 72 871,09 грн внаслідок розукомплектування вагонів № 62950142, № 63117857, № 63117873, № 63118137, що належать позивачу на праві власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 відкрито провадження у справі № 910/16120/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 04.11.2021.

26.10.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву; клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення Easycon у порядку статті 197 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 клопотання Залізниці про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення Easycon задоволено.

29.10.2021 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача.

У судовому засіданні 04.11.2021 було оголошено перерву до 25.11.2021.

05.11.2021 представник Товариства подав суду заяву про вступ у справу як представника.

У судове засідання 25.11.2021 представники відповідача не з`явилися, про дату час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У судовому засіданні 25.11.2021 представник позивача надав усні пояснення та підтримав позовні вимоги повністю.

У судовому засіданні 25.11.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 Товариством (замовник) і Залізницею (перевізник) шляхом приєднання відповідно до повідомлення від 19.03.2020 № 99-30944148/2020-002 було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - Договір), відповідно до умов якого:

- перевезення - це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому Договором порядку. Перевезення оформлюється накладною відповідно до Договору, Статуту залізниць України, Збірника тарифів та Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, Правил перевезення вантажів, СМГС, КОТІФ відповідно (пункт 1.3. Договору);

- перевізник відповідає за шкоду спричинену вантажу та/або вагонам замовника відповідно до законодавства (пункт 5.6 Договору).

11.01.2020 позивачем (замовник) і відповідачем (виконавець) було укладено договір № ПЗ/М-208001/НЮ про надання послуг з організації курсування власних вагонів на коліях загального користування (далі - Договір організації), відповідно до умов якого:

- Договір організації регулює взаємовідносини сторін, пов`язані з організацією курсування на коліях загального користування власних вантажних вагонів замовника, а також вагонів інших юридичних осіб, які останній використовує на підставі договорів оренди, сумісної діяльності, управління майном тощо та наданням послуг, пов`язаних із цим (пункт 1.1 Договору організації);

- виконавець зобов`язується забезпечувати перевезення власних вагонів у завантаженому та порожньому стані відповідно до затверджених місячних планів і замовлень на перевезення вантажів понад (поза) план, які погоджені замовником (підпунктом 2.2.3 пункту 2.2 Договору організації).

Позивач є власником вагонів № 62950142, № 63117857, №63117873, № 63118137, що підтверджується договором поставки від 12.12.2019 № 12/12/19-2, специфікацією від 20.12.2019 № 1 та актом прийому-передачі від 20.12.2019 № 1.

У березні-квітні 2021 року Залізниця здійснювала перевезення вантажних вагонів Товариства, а саме:

- вагони № 62950142, № 63117857, № 63117873 було прийнято відповідачем до перевезення 31.03.2021 у позивача та ТОВ «ЄВРАЗТРАНС УКРАЇНА» як відправників, що підтверджується накладними (№ 42108662; № 42093088; № 42093096); вантаж (порожні власні вагони) рухався зі станції відправлення Берегова Одеської залізниці (код станції 40400502) на станцію призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці (код станції 45467201) та 02.04.2021 прибув на станцію призначення;

- вагон № 63118137 було прийнято Залізницею до перевезення 28.03.2021 у відправника ТОВ «ЄВРАЗТРАНС УКРАЇНА», що підтверджується накладною № 42000901; вантаж (порожній власний вагон) рухався зі станції відправлення Никель-Побужский Одеської залізниці (код станції 40412501) на станцію призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці (код станції 45467201) та 01.04.2021 прибув на станцію призначення.

На станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці (код станції 45467201) під час технічного обслуговування у вагонах позивача працівниками станції призначення було виявлено сліди крадіжки та відсутність запасних частин, зокрема:

- у вагоні № 62950142 виявлено відсутність авторегуляторів (2 шт.), що підтверджується поясненнями старшого оглядача вагонів Українець О.Я. (працівника станції призначення) від 02.04.2021; крім того, у вказаному вагоні було виявлено відсутність ручного гальма (1 шт.), що підтверджується актом загальної форми ВУ-25М, складеним працівниками станції призначення;

- у вагоні № 63117857 виявлено відсутність авторегуляторів (2 шт.), що підтверджується поясненнями старшого оглядача вагонів Українець О.Я. (працівника станції призначення) від 02.04.2021;

- у вагоні № 63117873 виявлено відсутність авторегуляторів (2 шт.), що підтверджується поясненнями старшого оглядача вагонів Українець О.Я. (працівника станції призначення) від 02.04.2021;

- у вагоні № 63118137 виявлено відсутність авторегуляторів (2 шт.), що підтверджується поясненнями старшого оглядача вагонів Бєльницького А.В. (працівника станції призначення) від 01.04.2021.

Слід зазначити, що факт прибуття вагонів на станцію призначення з розукомплектованим гальмівним обладнанням, які підлягали технічному обслуговуванню з відчепленням, підтверджується складеними працівниками станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (код станції 45467201) такими документами:

- повідомленнями № 9656, №9653, № 9652, № 9583 (форма ВУ-23);

- актами загальної форми № 412, 413, 414 (форма ГУ-23);

- актами про пошкодження вагона (форма ВУ-25М).

Оскільки характер розукомплектування вагонів мав ознаки пошкодження, яке могло спричинити аварію поїзда, порушення нормальної роботи залізничного транспорту або створити небезпеку для життя людей чи інших тяжких наслідків, то 06.04.2021 за фактом розукомплектування вагонів внаслідок крадіжки сторонніми особами структурним підрозділом «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» направлено до Відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції ГУ НП України в Дніпропетровській області заяви № 109 та № 110 щодо виявленого розобладнання вагонів.

Внаслідок пошкодження (розукомплектування) вагонів Товариством було придбано у ТОВ «ПРОМУНІВЕРСАЛГРУП» на підставі договору поставки від 15.10.2019 № 15/10 такі запчастини:

- регулятори РТРП-3000 (8 шт.), тягу регулятора РТРП-300 (8 шт.) на загальну суму 63 360 грн, що підтверджується специфікацією від 05.04.2021 № 41, рахунком на оплату від 05.04.2021 № 648, видатковою накладною від 06.04.2021 № 714 та платіжним дорученням від 27.04.2021 №81;

- стояночне гальмо в зборі (1 шт.) на суму 4 080 грн, що підтверджується специфікацією від 16.12.2020 № 29, рахунком від 16.12.2020 № 1880, видатковою накладною від 06.04.2021 № 715 та платіжним дорученням від 30.03.2021 № 1582.

Для проведення ремонтних робіт вказані вище деталі були передані СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця», що підтверджується актами приймання-передачі від 10.04.2021.

Слід зазначити, що характер і обсяг ремонтних робіт необхідних для усунення пошкоджень, завданих вантажним вагонам № 62950142, № 63117857, № 63117873, № 63118137, підтверджується дефектними відомостями (форма ВУ-22) та листками обліку комплектації вантажного вагона після ремонту та при технічному обслуговуванні з відчепленням (форма ВУ-35Р), що складені СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська з залізниця».

Проведення ремонтних робіт щодо усунення пошкоджень, завданих внаслідок розукомплектації, та визнання вагонів придатними для подальшої експлуатації підтверджується повідомленнями № 3056 та № 3057 про приймання вантажних вагонів №62950142, № 63117857, № 63117873, № 63118137 з технічного обслуговування з відчепленням (форма ВУ-36М).

Крім того, позивачем були понесені витрати на загальну суму 5 431,09 грн (1 038,48 грн - плата за подавання/забирання вагонів; 4 392,61 грн - плата за технічне обслуговування вагонів з відчепленням), що підтверджується такими документами: актами виконаних робіт від 30.04.2021 № 4-пу-2 та № 4-то-2; розрахунками вартості від 30.04.2021 до вказаних актів.

Встановлення стояночного гальма на вагон № 62950142 підтверджується розрахунком до акту приймання-здавання наданих послуг № 4-то-2, а надання послуг з подавання/забирання вагонів - пам`яткою № 336 на подавання вагонів; відомістю плати № 22040120 за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу; пам`яткою № 372 на забирання вагонів; відомістю плати № 23040121 за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу.

Даний господарський спір виник через незабезпечення відповідачем схоронності (збереження) майна (вагонів) позивача при перевезенні залізничним транспортом, внаслідок чого Товриством понесені збитки на загальну суму 72 871,09 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі статтею 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613 (далі - Правила експлуатації власних вантажних вагонів), перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Як встановлено судом, у березні - квітні 2021 року Залізниця здійснювала перевезення вантажних вагонів власності Товариства, а саме: № 62950142, № 63117857, № 63117873, № 63118137.

Згідно зі статтею 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

За приписами пункту 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до пункту 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як встановлено судом, на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (код станції 45467201) було виявлено пошкодження (розкомплектування) вищевказаних вагонів, які в подальшому були направленні на технічне обслуговування через встановлення відсутності авторегуляторів і ручного гальма, про що свідчать відповідні документи додані до матеріалів справи позивачем.

При цьому, надані Товариством докази на підтвердження пошкодження (розкомплектування) вагонів є належними та допустимими доказами в розумінні норм процесуального законодавства, а твердження відповідача, викладені у відзиві, не приймаються судом, оскільки, позивач є власником спірних вагонів, Товариством доведено факт нанесення шкоди його майну.

Крім того, відповідно до пункту 6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001), забороняється ставити в склад потягу вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзпо-дільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера; пошкодження повітропроводів: тріщини, прориви, протертості й розшарування з`єднувальних рукавів, тріщини, надломи і вм`ятини на повітропроводах, нещільність їх з`єднань, послаблення трубопроводів у місцях їх кріплення; несправності механічної частини: траверс, триангелів, важелів, тяг підвісок, авторегулятора важільної передачі, башмаків, тріщини чи зломи в деталях, відколи провушин колодки, неправильне кріплення колодки в башмаку, несправність чи відсутність запобіжникових деталей та балки авторежиму, нетипове кріплення, нетипові деталі та шплінти у вузлах; несправне ручне гальмо; відсутня ручка кінцевого чи роз`єднувального крана; послаблення кріплення деталей; невідрегульована важільна передача; товщина колодок менша за вказану в пункті 6.2.1.

Таким чином, відсутність авторегуляторів та гальма є саме пошкодженням вагону, а їх несправність тягне заборону для поставлення такого вагону в склад потягу.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагони власності Товариства були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Відповідно до пункту 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 875/5096, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту забирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Судом було встановлено, що на виконання Правил користування вагонами і контейнерами, у зв`язку з розукомплектуванням вказаних вагонів, їх було відправлено до СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» для проведення ремонтних робіт, за наслідком виконання яких, відповідно до актів виконаних робіт (наданих послуг), позивачем були понесені витрати по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) зазначених вище деталей на вагони.

Вартість ремонтних робіт, подавання/забирання вагонів була повністю сплачена позивачем на рахунок відповідача, що підтверджується платіжними дорученнями та не спростовується Залізницею.

Відповідно до пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з: витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем було придбано та оплачено вартість необхідних деталей для ремонту розукомплектованих вагонів та понесено витрати на технічне обслуговування вагонів (встановлення деталей на вагони), подавання/забирання вагонів на загальну суму 72 871,09 грн (67 440 грн придбані деталі + 5 431,09 грн технічне обслуговування та плата за подавання/забирання вагонів).

Отже, загальна сума збитків, завданих позивачу пошкодженням вагонів склала 72 871,09 грн.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода)

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного з перелічених вище елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до частини першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з пунктом 2 статті 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Що стосується доводів відповідача на спростування позовних вимог, викладених у відзиві на позов, судом їх розглянуто та відхилено, з огляду на таке.

Так, за твердженнями відповідача, позивач належним чином не довів наявність підстав, які дають йому право на звернення з даним позовом, оскільки переуступний напис був виконаний без додержання вимог пункту 2 Правил заявлення та розгляду претензій.

Разом з тим, позивач є власником спірних вагонів, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами.

Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Отже, позивач як власник пошкодженого майна мав право звернутись до суду з даним позовом, оскільки, саме йому завдано матеріальних збитків.

Крім того, накладні містять відповідний передавальний напис як одержувача вантажу так і відправника.

Що ж до тверджень про відсутність у заступника генерального директора АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» Булатецької Наталії Борисівни права на вчинення такого напису, то слід зазначити, що зі змісту довіреності від 24.12.2020 №52/16/62 вбачається наявність заборони на вчинення такої дії, також вказаній особі надано, зокрема, право на підписання угоди щодо заміни сторони у зобов`язанні.

Стосовно тверджень відповідача, про те, що позивачем не було вчинено дій на подання документів до правоохоронних органів з метою визнання його потерпілою особою у справі щодо крадіжки деталей, то слід зазначити таке.

Факт вчинення крадіжки не звільняє Залізницю від обов`язку відшкодувати шкоду, яка була завдана внаслідок неналежного виконання обов`язку щодо збереження вагонів Товариства.

Інші заперечення відповідача також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються її матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

У свою чергу, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення Залізницею сталось не з вини відповідача.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ» (01001, м. Київ, вул. Ірининська, буд. 5/24, приміщення 91, ідентифікаційний код 30944148) 72 871 (сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят одну) грн 09 коп. завданого матеріального збитку внаслідок розукомплектування вагонів і 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.12.2021.

Суддя О.Г. Удалова