ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 рокуСправа № 912/3071/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Ліподат Я.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3071/21

за позовом: Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав", вул. А.Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, м. Київ, 02002

до: Фізичної особи-підприємця Кудінової Олени Миколаївни, АДРЕСА_1

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", вул. А. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 10, м. Київ, 02002

Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", вул. А. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 1, м. Київ, 02002

про стягнення 9 461,66 грн

Представники сторін в засідання суду 30.11.2021 не з`явились.

В судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини рішення суду.

Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" (далі - ГС "Українська ліга авторських та суміжних прав", позивач) звернулась до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Фізичної особи-підприємця Кудінової Олени Миколаївни (далі - ФОП Кудінова О.М., відповідач) про стягнення суми основного боргу, що складає 8 512,90 грн, 3% від простроченої суми, що складають 216,78 грн, індексу інфляції від простроченої суми, що складає 731,98 грн, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що очікує на виплату винагороди (роялті) за використання об`єктів суміжних прав від користувача, що, згідно Договору № КБР-26/10/20-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та суміжних прав в публічних закладах, мають надходити на його рахунки, але такі платежі користувачем здійснено не було.

Ухвалою від 01.11.2021 подану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/3071/21; поставлено розглядати вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження; судовий розгляд справи призначено на 30.11.2021.

Крім того даною ухвалою до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Приватну організацію "Українська ліга авторських і суміжних прав" та Приватну організацію "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами".

30.11.2021 суд відкрив розгляд справи по суті.

Сторони явку представників в засідання суду 30.11.2021 не забезпечили.

Позивачем при поданні позову заявлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У поданому клопотання повідомлено суд про те, що представник позивача, який буде брати участь у судовому засіданні - адвокат Сербуль О.Ю. в системі EasyCon - зареєстрований з використанням електронного цифрового підпису.

Проте, 30.11.2021 представник Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" на зв`язок не вийшов, при цьому в телефонному режимі повідомив, що не має змоги вийти на зв`язок у зв`язку з відсутністю у нього Інтернету.

Про вказані обставини 30.11.2021 складено акт за підписом судді Тимошевської В.В., з заступника керівника апарату суду та секретаря судового засідання.

Суд враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

У зв`язку із наведеним, судове засідання у справі № 912/3071/21 проведено 30.11.2021 у звичному режимі та без участі сторін.

Відповідачем про поважність причин відсутності суд не повідомлено, відзив на позов або будь-які клопотання від відповідача не надходили.

За висновком суду відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи, дату, час і місце судового засідання, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі надсилалась на адресу ФОП Кудінової О.М., яка зазначена у позові та за якою остання зареєстрована в ЄДРПОУ.

Згідно п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин, повернення органом поштового зв`язку ухвал суду про призначення справи до розгляду з відміткою: "Адресат відсутній за вказаною адресою" вважається врученням відповідачу відповідних ухвал.

Крім того, відповідача повідомлено про розгляд справи за допомогою засобів телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою № 4267 від 17.11.2021, яка прийнята особисто відповідачем.

Від позивача та третіх осіб будь-які клопотання не надходили.

За вказаних обставин та на підставі п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202, п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за відсутності представників сторін.

У відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, судом встановлено наступні обставини, що є предметом доказування у справі.

01.10.2020 між Фізичною особою-підприємцем Кудіновою Оленою Миколаївною (далі - Користувач), Громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав" (далі - Суміжна організація), Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Авторська організація) та Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (далі - ПО УЛАСП) укладено договір про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах № КБР-26/10/20-Н (далі - Договір), відповідно до якого сторони уклади цей Договір з метою здійснення єдиних виплат за отримання дозволів на публічне виконання як об`єктів авторського права (творів), таж і об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Згідно із п. 1.1. Договору користувач доручає ПО УЛАСП укласти від його імені та за його рахунок договори, за якими користувач отримає одночасно як дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів авторського права (творів), так і дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Сторони передбачили особливий порядок перерахування коштів від користувача до авторської організації та суміжної організація, який при цьому не пов`язаний із жодними додатковими витратами з боку користувача, а направлений на раціональний поділ роялті за напрямками оплати за використання об`єктів авторського права та суміжних прав (п. 1.2.).

Договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав укладається строком на 1 рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором (п. 3.1.).

Договір про надання дозволу на використання авторського права на виплату винагороди за використання об`єктів авторського права укладається строком на 1 рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором (п. 3.2.).

За договорами, зазначеними в п. 3.1. та 3.2. користувач здійснює оплату за 1 рік шляхом виплат в розстрочку, а саме здійснює оплату щомісячними платежами. При цьому користувачем здійснюється оплата єдиним платежем як за авторські, так і за суміжні права (далі - Єдиний Щомісячний сукупний платіж за майнові права) в розмірі, що зазначений в додатку № 3 до цього Договору (з урахуванням інших положень Договору) в строк для сплати Роялті, що визначений у Додатку № 3 до цього Договору на рахунок ПО УЛАСП (п. 3.3.).

Особливості дії механізму розстрочки зазначені в п. 3.3.1. цього Договору.

Як передбачено п. 3.3.1. Договору механізм розстрочки передбачений цим Договором діє наступним чином. Користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15-ти днів з дати підписання цього договору. Режим розстрочки за загальним правилом за цим договором діє без обмеження строку. В той же час, якщо користувач не сплачував Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти річної оплати (умови річної оплати означають: оплату за рік у вигляді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав і це правило стосується кожного із дозволів; як стосовно авторських прав, так і стосовно суміжних прав). Підставою для оплати в цьому випадку є сам цей договір із додатками до нього.

Отриманий ПО УЛАСП від Користувача Єдиний Щомісячний сукупний платіж за майнові права перераховується ПО УЛАСП на рахунок Суміжної організації та на рахунок Авторської організації. Пропорції щодо перерахування на Суміжну організацію та Авторську організацію дотримується ПО УЛАСП завжди в рівних частках (50% на 50%). Тобто 50% від зазначеного платежу Користувача має отримати Суміжна організація, а інші 50% Авторська організація (п. 3.4.).

Відповідно до п. 3.5. Договору акт нарахування роялті виписується кожний період оплати, що визначений у Додатку № 3 до цього Договору і підписується із використанням електронних цифрових підписів за допомогою системи електронного документообігу. Повернення підписаного акту не є обов`язковим.

Згідно із п. 4.1. Договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав оформлений у вигляді додатку № 1 до цього договору і є його невід`ємною частиною.

Договір про надання дозволу на використання об`єктів авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права оформлений у вигляді додатку №2 до цього Договору і є його невід`ємною частиною (п. 4.2.).

Надання дозволу, строк його дії, спосіб використання об`єктів авторського права та суміжних прав визначаються безпосередньо у додатках № 1 та № 2 до цього Договору. Строк дії цього договору визначається строком дії того дозволу, який буде діяти довше (враховуючи додаток № 1 та додаток № 2 до цього Договору (п. 4.3.)).

Вказаний Договір скріплений підписами та печатками сторін.

Додатками №1 та №2 до Договору № КБР-26/10/20-Н від 01.10.2020, між користувачем, від імені якого діє організація, Громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав", Приватною організацією "Організація колективного управління авторських та суміжних прав" підписано договори про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав та про надання дозволу на використання об`єктів авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права.

Відповідно до Додатку № 3 до Договору № КБР-26/10/20-Н від 01.10.2020 "Перелік закладів, в яких користувач здійснює використання об`єктів суміжних прав та об`єктів авторського права" об`єктом авторського права зазначено кафе "Анчоусна", вул. Антонова, 3В Ірпінь, Київська область.

Згідно із п. 2 Додатку № 3 зазначено, що сторонами погоджений наступний розмір єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права, що складає 2 000,00 грн.

Пунктом 4 Додатку № 3 визначено, що Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права перераховується Користувачем на розрахунковий рахунок ПО УЛАСП відповідно до умов основного договору (Договором про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права і суміжних прав). Він сплачується не пізніше ніж за п`ять днів до початку місяця за який він здійснюється (перший платіж здійснюється не пізніше 5 числі місяця стосовно якого він сплачується).

Як стверджує позивач, відповідач не виконав належним чином свій обов`язок сплачувати винагороду за Договором на умовах п. 3.3.1. договору більше ніж 2 календарних місяця, а тому механізм (режим) розстрочки є таким, що вже не діє, і відповідач має сплатити за цей період винагороду "у вигляді повної передоплати".

За повідомленням позивача, відповідачем була сплачена винагорода за Договором у розмірі 2 000,00 грн.

Як стверджує позивач, у зв`язку із введенням карантину у період з листопада 2020 по квітень 2021 включно, окрім лютого 2021 сума щодо сплати винагороди (роялті) у розмірі п`яти єдиних щомісячних сукупних платежів за майнові права (2 000,00 грн. х 5= 10 000,00 грн) була перерахована і сумарно становить 5 025,81 грн за зазначений період 5 місяців.

Відповідно до п.3.1 і 3.2 Договору ліцензійні договори, що укладалися відповідачем (Додаток 1 та Додаток 2 до Договору) є договорами, укладеними на 1 рік із автоматичною пролонгацією.

Згідно з п. 5.1 та 5.2 Додатку №1 та №2 до Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 жовтня 2020 року, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання.

У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії цієї Ліцензійної угоди протягом місяця до настання зазначеної в п.5.1 дати, дія цієї Ліцензійної угоди вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії цієї Ліцензійної угоди не буде належного повідомлення про припинення.

Оскільки від відповідача не надходило належного повідомлення про припинення Договору у строк, передбачений Ліцензійними угодами, то зазначений договір було пролонговано на 1 рік.

Отже, відповідно до умов Договору, укладеного між сторонами, відповідач має заборгованість за період з листопада 2020 року до вересня 2021 року включно (перший рік дії Договору)

Як зазначає позивач, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає:

2 000,00 грн х 10 (кількість місяців у першому році дії договору, за які не була здійснена оплата послуг) = 20 000,00 грн.

У зв`язку із введенням карантину у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно, окрім лютого 2021 сума щодо сплати винагороди (роялті) у розмірі п`яти щомісячних єдиних платежів за авторські і суміжні права (2 000,00 грн х 5 = 10 000,00 грн) була перерахована і сумарно становить 5 025,81 грн за зазначений період (п`ять місяців). Сума заборгованості за перший рік договору становить 12 000 + 5 025, 81 = 17 025,81 грн.

З урахуванням п. 3.4. Договору позивачеві належить 50% від винагороди, що підлягає перерахуванню відповідачем на рахунок ПО УЛАСП, що дорівнює 8 512,90 грн, (50% від суми 17 025,81 грн).

Крім того, позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано до сплати 3% річних у сумі 216,78 грн та 731,98 грн інфляційних втрат за неналежне виконання зобов`язань за Договором.

Норми права, які застосовано судом та мотивована оцінка поданих доказів.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", організація колективного управління (організація колективного управління майновими правами) - організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Частиною третьою статті 426 Цивільного кодексу України встановлено, що використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законом.

Відповідно до частин четвертої і п`ятої статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах. При цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління (ст. 45, ч. 1 ст. 47 Закону).

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об`єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Загальні вимоги до змісту та істотних умов ліцензійного договору закріплені у ст.ст. 1109 - 1111 ЦК України. При укладенні ліцензійних договорів про надання прав на використання окремих об`єктів інтелектуальної власності необхідно враховувати також положення спеціального законодавства, що регулює відносини у сфері охорони таких об`єктів (Закон України "Про авторське право і суміжні права", Закон України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", Закон України "Про охорону прав на промислові зразки", Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" тощо).

За своєю правовою природою ліцензійний договір є двостороннім, оплатним та консенсуальним договором. Двосторонність передбачає покладення на ліцензіара обов`язку надати дозвіл на використання об`єкта інтелектуальної власності та кореспондуючого його правам обов`язок ліцензіата сплати винагороду за таке використання. Консенсуальність договорів виражається у набранні ними чинності з моменту досягнення, у передбаченій законодавством формі, згоди сторін по всіх істотних умовах. Оплатність договору підтверджується законодавчим положенням обов`язкової сплати плати за використання об`єкта інтелектуальної власності (ч. 3 ст. 1109 ЦК України).

Крім загальних вимог до змісту цивільно-правового договору, що стосуються сторін, предмета та форми правочину, законодавство містить ряд додаткових істотних умов ліцензійного договору, що пов`язані з специфікою розпорядження правами інтелектуальної власності. До істотних умов ліцензійного договору, можна віднести визначення сторонами:

1) виду ліцензії;

2) сфери використання об`єкта промислової власності;

3) розміру, порядку і строків виплати плати за використання об`єкта ліцензійного договору.

До істотних умов належать також ті, що вимагаються чинним законодавство для договорів даного виду та інші умови, які сторони чи одна з сторін вважає за необхідне включити до змісту договору.

Переважна більшість умов ліцензійного договору сформульовані законодавцем як диспозитивні, тобто такі, що застосовуються у разі, якщо сторони не домовилися про інше. У випадку відсутності погодження сторін щодо окремих умов договору (виду ліцензії, території та строку використання об`єкта промислової власності) застосуються відповідні норми ЦК України. Проте у ряді випадків умови ліцензійного договору сформовані як імперативні вимоги, не погодження яких сторонами має наслідком неукладеність ліцензійного договору. До останніх можна, зокрема, віднести визначення сторонами об`єкта договору, конкретних прав, що надаються за договором, способів використання об`єкта інтелектуальної власності тощо.

Перелік прав та способів використання об`єкта інтелектуальної власності має бути чітко вказаний у ліцензійному договорі. За відсутності такої вказівки, вважається, що майнові права на використання та способи використання об`єкта, вважаються такими, що не надані ліцензіату. Тобто, лише безпосередньо зазначені у тексті договору права та способи використання об`єкта інтелектуальної власності надаються ліцензіату.

Слід також наголосити, що конструкція ліцензійного договору, яка до набрання чинності ЦК України застосовувалася, насамперед, у сфері надання прав на використання об`єктів промислової власності, наразі придатна для опосередкування відносин по наданню прав інтелектуальної власності, у тому числі щодо об`єктів авторського та суміжних прав, незважаючи на відсутність у тексті Закону України "Про авторське право та суміжні права" безпосередньої вказівки на ліцензійний договір як спосіб надання права на використання творів, виконань, фоно- та відеограм тощо.

Враховуючи, що для режиму охорони прав інтелектуальної власності характерна територіальна та часова обмеженість, то у ліцензійному договорі має бути визначено територію та строк дії майнових прав. У разі відсутності в ліцензійному договорі умови про територію, на яку поширюються надані права, дія ліцензії поширюється на територію України.

Розмір плати за використання об`єкта інтелектуальної власності на підставі ліцензійного договору встановлюється за вибором сторін в одній із трьох форм. По-перше, у вигляді фіксованої суми, що виплачується ліцензіатом по закінченню відповідного календарного періоду - паушальний платіж. По-друге, у вигляді періодичних платежів (роялті) розмір яких визначається, як правило, у відсотковому відношенню до прибутку ліцензіата, пов`язаного з використанням об`єкту промислової власності. По-третє, як комбінація паушальних платежів та роялті. Слід також враховувати, що урядом встановлені мінімальні ставки авторської винагороди (постанова КМ України "Про затвердження мінімальних ставок винагороди (роялті) за використання об`єктів авторського права і суміжних прав" від 18 січня 2003 р. № 72).

Як вбачається із матеріалів справи, сторони у п. 4.3.Договору передбачили, що надання дозволу, строк його дії, спосіб використання об`єктів авторського права та суміжних прав визначаються безпосередньо Додатках №1 та №2 до цього Договору. Строк дії цього Договору визначається строком дії того дозволу, який буде діяти довше (враховуючи Додаток №1 та №2 до цього Договору). Адреса публічного закладу (адреси публічних закладів) (прим. - територія), в яких користувач отримує дозволи використовувати об`єкти авторського права та суміжних прав визначені в Додатку №3 до цього Договору. Розмір винагороди (роялті) визначається сторонами як в Додатку №3 та в Додатках №1 та №2 відповідно стосовно суміжних прав та стосовно авторських прав. Порядок виплати сукупної суми винагороди (роялті) користувачем на рахунок позивача встановлений цим Договором та Додатком №3 до нього при цьому порядок сплати винагороди роялті позивачу (від імені і за рахунок користувача) на користь авторської організації та суміжної організації встановлений також відповідно Додатками №1 та №2 до цього Договору.

Як стверджує позивач, відповідач в порушення умов Договору та Додатків до нього не сплатив в повному обсязі визначену винагороду у вигляді щомісячних сукупних платежів з листопада 2020 по вересень 2021 в сумі 8 512,90 грн з урахуванням карантинних обмежень.

Відповідач в установленому ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, матеріали справи не містять доказів оплати визначеної винагороди в повному обсязі, що є істотним порушенням умов Договору та свідчить про порушення відповідачем вимог статті 1109 ЦК України щодо строків оплати.

У зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 8 512,90 грн.

Крім того, згідно приписів частини другої статті 193 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України (частина перша статті 199 ГК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку, за порушення виконання зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог позивача щодо нарахування і стягнення на свою користь з відповідача інфляційних втрат та 3% річних господарський суд враховує положення частини другої статті 625 ЦК України.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу на те, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок заявлених до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 216,78 грн та 731,98 грн інфляційних втрат за період з 27.10.2020 по 01.09.2021 суд приходить до висновку, що такі нарахування здійснено правомірно, при цьому позивачем вірно визначено період та суми їх нарахування.

Таким чином, позовні вимоги Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" до Фізичної особи-підприємця Кудінової Олени Миколаївни є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати.

Судовий збір за правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, враховано, що позивачем надано попередній розрахунок судових витрат, згідно якого зазначено, що витрати на надання правової допомоги можуть скласти 15 000,00 грн. Окрім того, разом з позовною заявою позивачем подано заяву про подання доказів після ухвалення рішення суду.

За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

У відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене, господарський суд призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивача на 20.12.2021, про що зазначає в резолютивній частині рішення, та встановлює позивачу строк для подачі суду доказів щодо розміру понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 221, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кудінової Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (вул. А.Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, м. Київ, 02002, ідентифікаційний код 42502769) 8 512,90 грн основного боргу, 216,78 грн 3% річних та 731,98 грн інфляційних, а також 2 270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Призначити у справі судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивача на 20.12.2021 о 16:00 год.

Встановити позивачу строк для подання доказів щодо понесених витрат протягом 5 днів з дня ухвалення рішення. Докази подати до суду з доказами їх надсилання відповідачу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Громадській спілці "Українська ліга авторських та суміжних прав" (вул. А.Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, м. Київ, 02002), Фізичній особі-підприємець Кудіновій Олені Миколаївні ( АДРЕСА_1 ), Приватній організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (вул. А. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 10, м. Київ, 02002) та Приватній організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (вул. А. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 1, м. Київ, 02002).

Повне рішення складено 06.12.2021.

Суддя В.В.Тимошевська