ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.12.2021р. Справа №905/694/21 (266/1348/21) за позовом ОСОБА_1 , м.Маріуполь

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ", м.Маріуполь

про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 31254,73 грн. та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в сумі 3533,52 грн.

Суддя Левшина Г.В.

без виклику сторін

Позивач звернувся до Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ" про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 31254,73 грн. та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в сумі 3533,52грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02.04.2021р. вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

06.04.2021р. до Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09.04.2021р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ" про стягнення заборгованості по заробітній платі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.06.2021р. передано справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ" () про стягнення заборгованості по заробітній платі на розгляд гсподарському суду Донецької області (61022, м.Харків, пр.Науки, 5).

15.09.2021р. до господарського суду Донецької області надійшла справа №266/1348/21 (2/266/538/21).

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.09.2021р. встановлений єдиний унікальний номер судової справи №905/694/21 (266/1348/21), справу передано до провадження судді Левшиної Г.В. на підставі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку з перебуванням у провадженні судді Левшиної Г.В. справи №905/694/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ", м.Маріуполь ().

Ухвалою від 20.09.2021р. прийнято до провадження в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ", м.Маріуполь справу №905/694/21 (266/1348/21) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ" про стягнення заборгованості по заробітній платі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

01.10.2021р. до суду відповідачем надано відзив на позов, згідно якого заборгованість перед позивачем із заробітної плати становить 31254,73 грн.

Ухвалою суду від 01.11.2021р. витребувано у позивача належним чином засвідчену копію розрахункового листа (табелю обліку робочого часу) за грудень 2020р.

08.11.2021р. позивачем суду надан копії витребуваних документів, а також заяву, згідно якої заявлено до стягнення з відповідача заборгованість із заробітної плати в сумі 31254,73 грн. та середній заробіток за час затримки станом на дату винесення судом рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані сторонами документи, за результатами оцінки матеріалів справи, суд встановив:

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За приписом ст.21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Суханов та Ільченко проти України") "майно" може являти собою "існуюче майно" або засоби, включаючи "право вимоги" відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання"/"правомірне очікування" стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.115,116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як встановлено, ОСОБА_1 працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю "СРЗ" на посаді бухгалтера.

Згідно з наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ" від 22.02.2021р. ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади за власним бажанням.

Згідно з розрахунковим листом табельний №20152 за лютий 2021р. борг перед позивачем із заробітної плати на кінець місяця - 31254,73 грн. (у тому числі індексація зарплати, доплати, надбавка до посадового окладу та компенсація відпустки).

Відповідачем вказані обставини не спростовані, у відзиві на позов підтверджено, всупереч вимог ст.ст.13, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказів перерахування позивачу заробітної плати не надано.

Частиною 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ" заборгованості із заробітної плати в сумі 31254,73 грн. підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки по день винесення судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п.20 Постанови від 24 грудня 1999 року №13 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Також, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум в строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальним є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Стосовно визначення дати з якої повинно бути обраховано середній заробіток, суд виходить з того, що оскільки виплата середнього заробітку настає за умови невиплати з вини підприємства належних сум при звільненні, а такий факт встановлений судом, то обрахування суми середнього заробітку проводиться з наступного дня після дня звільнення, тобто у даному випадку з 23.02.2021р. року по день прийняття рішення, тобто по 02.12.2021р. включно.

Перевіряючи правильність розрахунку середньоденного заробітку суд погоджується із проведеним розрахунком позивача та обраховує середньоденний заробіток наступним чином, виходячи з того, що останні відпрацьовані місяці, що передували звільненню позивача є грудень 2020р. та січень 2021 року. Заробітна плата позивача становила всього 19723,77 грн. При цьому, у грудні 2020р. позивач відпрацював 20 днів, а у січні 2021р. - 21 днів. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить 481,07 грн. (19723,77 грн. /41 робочий день).

Згідно наданих відповідачем до матеріалів справи наказів №33 від 22.02.2021р., №47 від 30.03.2021р., №50 від 28.04.2021р., №53 від 13.05.2021р. в період з 23.02.2021р. встановлено вимушений простій (не з вини працівників) і призупинено роботи роботу усіх структурних підрозділів товариства. Згідно наказів підприємства №46 від 30.03.2021р., №49 від 28.04.2021р., №52 від 13.05.2021р. встановлено з 01.04.2021р. по 30.06.2021р. триденний робочий тиждень на підприємстві, а з 01.07.2021р. по 31.10.2021р. - п`ятиденний робочий тиждень.

Отже визначаючи кількість робочих днів, перевіривши правильність розрахунку зробленого позивачем, суд проводить розрахунок з 23.02.2021р. з урахуванням неповного робочого тижня підприємства, загалом за 162 робочих дня.

Як наслідок, суд вважає правомірним нарахування до стягнення з відповідача середнього заробітку за період затримки в розмірі 77933,34 грн.

При цьому, відкриття провадження у справі про банкрутство роботодавця не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.13, 74, 76-79, 86, 91, 120, 129, 165, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , м.Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ", м.Маріуполь про стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 31254,73 грн. та середнього заробітку за період затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ" (87510 м.Маріуполь, пр.Луніна, буд.2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 ) заборгованість із заробітної плати в сумі 31254,73 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 77933,34 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ" (87510 м.Маріуполь, пр.Луніна, буд.2, ) на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 908,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 02.12.2021р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина