ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021р. Справа № 904/8093/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт-Днепр», м. Дніпро

До: Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Жовті Води

Про: стягнення 55 348, 12 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Стандарт-Днепр» (позивач) звернувся з позовом до ДП «Східний ГЗК» (відповідач) про стягнення 55 348, 12 грн. (в т.ч.: 45 333, 90 грн. - основна заборгованість; 3 173, 37 грн. - штраф; 5 021, 73 грн. - інфляційні втрати та 1 819, 12 грн. - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором про закупівлю товару №137/13/27Е від 21.02.20р. (укладеним між сторонами).

Ухвалою суду від 04.10.21р. було відкрито провадження у справі №904/8093/21, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

ДП «Східний ГЗК» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу 07.10.21р. ухвали суду від 04.10.21р. про відкриття провадження у справі (а.с.43).

Згідно ч.2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк (встановлений законом).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.20р. між ДП «Східний ГЗК» (покупець) та ТОВ «Стандарт-Днепр» (постачальник) укладено договір про закупівлю товарів №137/13/27Е, відповідно до умов якого та специфікації №1 постачальник у період березень-квітень 2020р. здійснив поставку покупцю товару на загальну суму 45 333, 90 грн. (що підтверджується відповідними видатковими накладними, а.с.30-32); а покупець відповідно до п.4.2. договору зобов`язався здійснити оплату отриманої партії товару по факту його поставки протягом 60-ти календарних днів.

В п.7.4. договору сторони погодили, що за порушення строків оплати за поставлений товар, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України (а.с.12-18, 19-26).

Однак, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором відповідач оплату за поставлений товар не здійснив; у зв`язку з чим (згідно наданого позивачем розрахунку) у відповідача рахується заборгованість за поставлений товар в розмірі 45 333, 90 грн. Окрім того, позивач посилаючись на п.7.4. договору та приписи ч.2 ст. 231 ГК України та ст. 625 ЦК України , нарахував відповідачу: 3 173, 37 грн. - штрафу; 5 021, 73 грн. - інфляційних втрат та 1 819, 12 грн. - 3% річних (а.с.4-6).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). У відповідності із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, за результатами якої суд дійшов до висновку про обґрунтованість таких нарахувань.

В той же час, суд не погоджується зі здійсненими позивачем нарахуваннями відповідачу 3 173, 37 грн. штрафу (оскільки договором не встановлено розміру штрафних санкцій). Враховуючи вищезазначене, в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновків про те , що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 45 333, 90 грн. - основна заборгованість; 5 021, 73 грн. - інфляційні втрати та 1 819, 12 грн. - 3% річних. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити, судові витрати за якими покладаються на позивача.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 139, 85 грн. покладаються на відповідача.

Також, позивач заявив вимогу про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, яку викладено в прохальній частині позовної заяви, в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відкласти вирішення питання про розподіл таких витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача - Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (52210, м. Жовті Води, вул. Горького, буд.2; ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт-Днепр» (49000, м. Дніпро, вул. Белелюбського академіка, буд. 54-А; ): 45 333, 90 грн. - основної заборгованості; 5 021, 73 грн. - інфляційних втрат; 1 819, 12 грн. - 3% річних та 2 139, 85 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити, судові витрати в цій частині покласти на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 06.12.21р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.