ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. Справа№ 910/4307/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Буравльова С.І.

Руденко М.А.

Секретар судового засідання Макуха О.А.

За участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2021 (повний текст складено 14.06.2021 ) у справі № 910/4307/19 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

до Концерну "Техвоєнсервіс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України

стягнення 5 481 637, 93 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення 5 481 637, 93 грн., з яких 4 567 827,96 грн. інфляційних втрат та 913 809,97 грн. 3%річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 у справі № 13/127, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 22.09.2009, позов військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та в особі Державного підприємства «Житомирський ремонтно-механічний завод» (назву змінено на Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод») до Державного господарського об`єднання Концерн «Техвоєнсервіс» про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з Державного господарського об`єднання Концерн «Техвоєнсервіс» на користь Державного підприємства «Житомирський ремонтно-механічний завод» 11 673 095,05 грн. - основного боргу за надані послуги та 583 993, 33 грн. - пені.

Враховуючи невиконання відповідачем грошового зобов`язання, розмір якого підтверджено судовим рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 4 567 827,96 грн. інфляційних втрат та 913 809,97 грн. 3%річних, нарахованих за період з 01.04.2016 по 31.03.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з концерну «Техвоєнсервіс» на користь державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» 869 245,00 грн. - 3% річних, 4 154 844,50 грн. - інфляційних втрат та 75 646, 60 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що факт наявності простроченого грошового зобов`язання встановлено рішенням суду, що набрало законної сили, при цьому надані відповідачем документи, у тому числі лист слідчого від 31.05.2015, судове рішення про визнання Концерну «Техвоєнсервіс» потерпілою особою та вручення йому пам`ятки, не є належними доказами, що спростовують встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину і обов`язки відповідача виконати свої грошові зобов`язання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 року у справі № 910/4307/19 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема, судом не прийнято до уваги, що у сторін відсутні оригінали Договору № 255/К/112-06-9 від 11.08.2006 та будь-які первісні бухгалтерські документи щодо наявності заборгованості, тобто, не позивачем не доведено наявність обставин, на які він посилається як на підставу свої вимог - існування у відповідача грошового зобов`язання, з огляду на невиконання якого позивачем нараховано відповідачу 5 481 637, 93 грн.

Апелянт також зазначав, що під час вирішення спору у справі № 13/127 судами не розглядалось питання недійсності договору № 225/К-112-06-9 від 11.08.2006.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 123 336,86 грн., надано скаржнику строк на усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги.

Апелянтом протягом встановленого вказаною ухвалою строку (десять днів з дня вручення ухвали) були усунені недоліки оформлення апеляційної скарги.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021, у зв`язку із перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства Оборони України на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2021 у справі № 910/4307/19. Призначено справу до розгляду на 29.09.2021. Зупинено дію рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2021 р. у справі № 910/4307/19 до прийняття апеляційним господарським судом кінцевого рішення. Встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

10.09.2021 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржуване рішення без змін. На думку позивача, в апеляційній скарзі апелянтом жодним чином не спростовується чинність судового рішення у справі № 13/127, а надані відповідачем документи не спростовують правомірність правочину,тим більше, що такі вимоги не були предметом спору.

20.09.2021 відповідачем подано пояснення на апеляційну скаргу, доводи яких збігаються з апеляційною скаргою Міністерства оборони України.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2021 справу № 910/4307/19, у зв`язку із перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 прийнято апеляційну скаргу Міністерства оборони України до провадження у визначеному складі суддів. Призначено справу до розгляду на 17 листопада 2021 року.

17.11.2021 відповідачем подано заяву про зупинення провадження у справі до закінчення кримінального провадження №000092 з одночасним направленням матеріалів справи №910/4307/19 до Слідчого управління Головного управління національної поліції в м. Києві, яке проводить досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 оголошено перерву у розгляді справи до 29.11.2021.

26.11.2021 позивачем подано заперечення на заяву відповідача про зупинення провадження у справі.

29.11.2021 відповідачем подано клопотання про долучення доказів на доповнення до заяви про зупинення провадження у справі.

У судове засідання 29.11.2021 представники учасників справи з`явилися.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав свою заяву про зупинення провадження у даній справі.

Колегія суддів залишила без розгляду вказане клопотання, оскільки інтереси відповідача представляв професіональний адвокат, якому мають бути відомі підстави, визначені ст.ст. 227-228 Господарського процесуального кодексу України для зупинення провадження, серед яких відсутня така підстава як наявність кримінального провадження. У свою чергу зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для перегляду оскаржуваного судового рішення та які є предметом судового розгляду. При цьому колегією суддів враховано, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призведене до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, поставить під сумнів принцип правової визначеності, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного стоку.

Представник апелянта вказував на обґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги третьої особи, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі

Заслухавши пояснення представників учасників справи, що з`явились, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Міністерства оборони України не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 у справі № 13/127, яку залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 22.09.2009, позов військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та в особі Державного підприємства «Житомирський ремонтно-механічний завод» (назву змінено на Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод») до Державного господарського об`єднання Концерн «Техвоєнсервіс» про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з Державного господарського об`єднання Концерн «Техвоєнсервіс» на користь Державного підприємства «Житомирський ремонтно-механічний завод» 11 673 095,05 грн. - основного боргу за надані послуги та 583 993, 33 грн. - пені.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 у справі № 13/127 встановлено факт порушення господарського зобов`язання відповідачем та наявність грошової заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 225/К/112-06-9 від 11.08.2006 у сумі 11 673 095, 05 грн.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 26.10.2017 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа - судового наказу у справі № 13/127.

Під час примусового виконання судового рішення на користь позивача стягнуто 24018,60 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за Договором № 225/К/112-06-9 від 11.08.2006, розмір якої встановлено судовим рішенням та присуджено до стягнення з відповідача у примусовому порядку.

Враховуючи невиконанням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 4 567 827,96 грн. інфляційних втрат та 913 809,97 грн. 3%річних за період з 01.04.2016 по 31.03.2019.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про стягнення заборгованості на користь позивача, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених чинним законодавством.

Колегією суддів перевірено правильність нарахування позивачем розміру 3% річних та суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції та встановлено, що заявлені до стягнення суми підлягають задоволенню у розмірі визначеному судом першої інстанції.

Посилання апелянта на відсутність у сторін та в матеріалах справи оригіналів/примірників Договору № 225/К/112-06-9 від 11.08.2006 та будь-яких первісних бухгалтерських документів, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини щодо наявності між сторонами відповідних правовідносин, а також існування у відповідача невиконаних грошових зобов`язань та їх розмір, встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, отже може бути поставлено під сумнів і не потребує доказування в межах даної справи.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, яка не спростовується доводами апеляційної скарги та матеріалами справи, оскільки в судовому порядку Договір № 225/К/112-06-9 від 11.08.2006 недійсним не визнано.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №910/4307/19 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/4307/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.12.2021.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.І. Буравльов

М.А. Руденко