СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Харків Справа № 922/2868/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.,

за участю представників сторін:

прокурора - Хряк О.О., посвідчення № 059740 від 08.02.21

позивача не з`явився

відповідача - керівник Івлєва О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури (вх. № 3300Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року (повний текст складено 30.09.2021, суддя Байбак О.І.) у справі № 922/2868/21

за позовом Василівської окружної прокуратури Запорізької області, м. Василівка Запорізької області, в інтересах держави в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, м. Василівка Запорізької області,

до відповідача Приватного підприємства "Нікатрейд", м. Харків,

про стягнення 7656,99 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Керівник Василівської окружної прокуратури Запорізької області звернувся до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області з позовною заявою до ПП "Нікатрейд" про стягнення 7656,99 грн за договором поставки № 3003 від 30.03.2020.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.09.2021 у справі № 922/2868/21 (суддя Байбак О.І.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2218,09 грн, сплачених за договором № 3003 від 30.03.2020 та 657,58 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку що частина поставленого відповідачем товару на виконання умов договору №3003 про закупівлю товарів за кодом ДК 021:2015:33140000-3: Медичні матеріали від 30.03.2020 не відповідала переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), які звільняються від сплати ввізного мита та з ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 та Технічним регламентом засобів індивідуального захисту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2008 № 761.

Харківська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмовлених позовних вимог на суму 5438,90 грн та в зазначеній частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на те, що у специфікації до договору від 30.03.2021 № 303 визначено предмет поставки, який відповідає переліку, визначеному Постановою Кабінету міністрів України від 20.03.2020 № 224, ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 у справі № 922/2868/21 апеляційну скаргу прокурора було залишено без руху з підстав ненадання доказів сплати судового збору.

Приймаючи до уваги усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 27.09.2021 у справі № 922/2868/21 та призначено справу до розгляду на 02.12.2021.

29.11.2021 за вх. № 13838 відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами прокурора, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

В обгрунтування заперечень посилається на те, що Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 28.08.2008 затверджено Технічний регламент засобів індивідуального захисту, згідно якого засоби захисту повинні мати декларацію відповідності нанесені на товар або на його упаковку, а також на супровідні документи, якщо такі документи передбачені технічним регламентом, знак відповідності технічному регламенту згідно з правилами та умовами його нанесення. Тобто згідно вказаної постанови, засоби захисту повинні мати декларацію відповідності та маркування згідно технічному регламенту. Зазначене в свою чергу свідчить про безпідставність заявлених прокурором вимог про стягнення 5438,90 грн сплачених позивачем на користь відповідача як ПДВ у складі вартості товарів.

У судове засідання 02.12.2021 з`явився прокурор та представник відповідача. Представкик позивача не прибув, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є зворотнє повідомлення про вручення ухвали суду.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи та викладені в апеляційній скарзі прокурора та відзиві на апеляційну скаргу відповідача доводи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи, Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області (покупець) на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано оголошення про проведення закупівлі за UA-2020-03-30-002622-b та відомості про укладення 30.03.2020 з ПП «Нікатрейд» (продавець) договору № 3003 про закупівлю товарів за кодом ДК 021:2015:33140000-3: Медичні матеріали.

Відповідно до п 1.1. договору продавець бере на себе зобов`язання здійснити поставку товарів згідно Специфікації (Додаток 1), яка є невід`ємною частиною чинного Договору, а покупець прийняти і оплатити Продавцю за вироби медичного призначення.

Згідно з п. 3.1. договору, його ціна становить 45941,93 грн. в т.ч. ПДВ 7656,99 грн.

З наявної в матеріалах справи специфікації до договору вбачається, що сторонами визначено предмет поставки за договором, а саме: халат поліпропіленовий - 39 шт, комбінезон захисний багаторазовий - 39 шт, рукавички латексні Ambulance - (25пар.) 9 уп, рукавички нітрильні - 4 уп, бахіли - 4 уп, фартух ПВХ - 39 шт, шапочка шарлотка - (100 шт) 1 уп, щиток НБТ-1 - 39 шт.

Як свідчить платіжне доручення від 30.03.2020 № 1 на виконання умов вказаного договору покупцем перераховано на рахунок продавця 45941,93 грн, у т.ч. 7656,99 грн податку на додану вартість.

У липні 2021 року Керівник Василівської окружної прокуратури Запорізької області звернувся до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області з позовною заявою до ПП "Нікатрейд" про стягнення 7656,99 грн податку на додану вартість, сплаченого за договором поставки № 3003 від 30.03.2020.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно ч. 4, 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Обгрунтовуючи необхідність захисту інтересів держави прокурор вказує на те, що відповідно до інформації Василівської районної державної адміністрації від 24.05.2021 № 1133/01-40 закупівля здійснювалась за кошти місцевого бюджету.

Правовідносини, пов`язані із використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес. Порушення законодавства про публічні закупівлі при закупівлі виробів медичного призначення, необхідних для запобігання поширенню, локалізації та ліквідації спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби, зі сплатою податку на додану вартість не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення економічних інтересів держави.

У листі Василівської окружної прокуратури від 20.05.2021 № 51 - 1030 орган, уповноважений здійснювати функції у спірних правовідносинах - Василівську районну державну адміністрацію повідомлено про вказане порушення із зазначенням правових підстав щодо вжиття заходів, спрямованих на усунення виявлених порушень. Водночас, належних та ефективних заходів не вжито.

Листом від 24.05.2021 вказаний суб`єкт владних повноважень не повідомив про звернення до відповідача з вимогою про повернення ним набутих без достатньої правової підстави коштів у розмірі 7 656,99 грн, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави та територіальної громади Василівською районною державною адміністрацією, яке виявилось в пасивній поведінці.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що прокурором обгрунтована необхідність його звернення до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що в обгрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що на підставі умов договору № 3003 від 30.03.2020 відповідач поставив позивачу вироби медичного призначення на загальну суму 45941,93 грн, в т.ч. ПДВ в сумі 7656,99 грн, за які позивач повністю розрахувався сплативши на користь відповідача 45941,93 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 7656,99 грн. платіжним дорученням № 1 від 30.03.2020.

Однак, Законом України від 30.03.2020 № 540-14 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19)», який набрав чинності 02.04.2020, викладено в новій редакції пункт 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та з 17.03.2020 звільнено від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію Україну та з постачання на митній території України певних товарів медичного призначення.

За твердженням прокурора, на підставі вказаних положень Закону, операція з постачання відповідачем медичного обладнання за договором № 3003 від 30.03.2020 не підлягала оподаткуванню ПДВ, а тому відповідач без належних правових підстав отримав від позивача в складі оплати вартості товару - ПДВ в сумі 7656,99 грн, та як наслідок, зобов`язаний повернути ці грошові кошти на користь позивача.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Законом України від 30.03.2020 № 540-14 Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19) викладено в новій редакції пункт 71 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України від оподаткування податком на додану вартість звільняються такі операції:

- з ввезення на митну територію України товарів (в тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України;

- з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

При цьому норми п. 71 підрозділу 2 р. XX Податкового кодексу України застосовуються до операцій, здійснених в період, починаючи з 17.03.2020 і до останнього числа місяця в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів встановлено карантин на всій території України, дія якого продовжується відповідними постановами КМУ.

Таким чином, операції з постачання товарів на митній території України, які здійснюються з 17.03.2020 звільняються від оподаткування незалежно від періоду, коли такі товари було виготовлено чи придбано на митній території України або ввезено на митну територію України (до дати запровадження пільги з оподаткування чи після такої дати).

У разі здійснення операцій, звільнених від оподаткування ПДВ відповідно до п. 71 підрозділу 2 р. XX Кодексу, положення пункту 198.5 ст. 198 та ст. 199 р. V Податкового кодексу України не застосовуються, та податкові зобов`язання з ПДВ при здійсненні таких операцій не нараховуються.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 затверджено перелік лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Разом з тим, пунктами 1-3 приміток до Переліку який містить постанова Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 передбачено наступне:

1. Коди згідно з УКТЗЕД наводяться у цьому переліку довідково. Основною підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, є відповідність таких товарів назві товару (медичного виробу, основного компонента), міжнародному непатентованому найменуванню (назві) лікарського засобу, які зазначені в переліку.

2. Для цілей цього переліку:

1) медичні вироби, активні медичні вироби у значенні, наведеному в Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046), Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3047), Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3048);

2) термін засоби індивідуального захисту вживається у значенні, наведеному в Технічному регламенті засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 р. № 761 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 66, ст. 2216), або Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046).

3. Для віднесення товарів, зазначених у розділі Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, до товарів, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування на додану вартість, повинно бути:

- подано декларацію про відповідність та нанесено на товар або на його упаковку, а також на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом, знак відповідності технічним регламентам згідно з правилами та умовами його нанесення, визначеними у Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046), Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3047), Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3048), Технічному регламенті засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 р. № 761 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 66, ст. 2216); або

- подано повідомлення Міністерства охорони здоров`я про введення в обіг та/або експлуатацію медичних виробів (медичних виробів для діагностики in vitro, активних медичних виробів, які імплантують), стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів, або повідомлення Державної служби з питань праці про введення в обіг засобів індивідуального захисту, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України за № 761 від 78.08.2008 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 632 ( 632-2013-п ) від 28.08.2013) затверджено Технічний регламент засобів індивідуального захисту.

Згідно з п. 50-51 даного технічного регламенту передбачено наступне:

50. Оцінку відповідності засобів захисту вимогам цього Технічного регламенту виробник або його уповноважена особа чи постачальник проводить шляхом застосування процедур (модулів оцінки відповідності), визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 жовтня 2003 р. N 1585 ( 1585-2003-п ) "Про затвердження Технічного регламенту модулів оцінки відповідності та вимог щодо маркування національним знаком відповідності, які застосовуються в технічних регламентах" (Офіційний вісник України, 2003 р., N 41, ст. 2175; 2007 р., N 1, ст. 31).

Оцінка відповідності засобів захисту, що належать до першої категорії, проводиться згідно з модулем A. У разі коли користувач засобів захисту може самостійно оцінити ступінь захисту від мінімальної небезпеки або шкідливої дії та своєчасно виявити таку дію, перевірка на відповідність стандартам з офіційно опублікованого переліку національних стандартів, які відповідають європейським гармонізованим стандартам та добровільне застосування яких може сприйматися як доказ відповідності засобів захисту вимогам цього Технічного регламенту, не проводиться.

Оцінка відповідності засобів захисту, що належать до другої та третьої категорії, проводиться за вибором виробника відповідно до модуля В у комбінації з модулем C або D.

51. Під час проведення оцінки відповідності виробник або його уповноважена особа чи постачальник:

- складає декларацію про відповідність згідно з додатком, яку пред`являє на вимогу призначених органів державної влади;

- маркує кожну одиницю засобу захисту національним знаком відповідності ( 1599а-2001-п ) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. N 1599 ( 1599-2001-п ) "Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності" (Офіційний вісник України, 2001 р., N 49, ст. 2188).

Національний знак відповідності, який повинен легко читатися і не стиратися протягом передбачуваного строку служби, наноситься на видному місці кожного засобу захисту, що постачається на ринок, та його упаковці.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наведеними нормами чинного законодавства встановлено, що одним з критеріїв звільнення товарів медичного призначення від оподаткування ПДВ операції з ввезення на митну територію Україну та з постачання на митній території України на підставі викладеного в новій редакції пункт 71 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (згідно з Законом України від 30.03.2020 № 540-14 Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19) є відповідність товарів медичного призначення переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224, та Технічному регламенту засобів індивідуального захисту затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 761 від 28.08.2008 (про яку йдеться в примітках до переліку вказаного в Постанові Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224).

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, частина поставленого на виконання умов договору № 3003 від 30.03.2020 товару не відповідала вказаному Переліку, зокрема:

1. Комбінезон захисний багаторазовий 39 шт, поставлявся з паспортом виробника; декларація відповідності на товар відсутня.

2. Халат поліпропіленовий 39 шт, поставлявся з висновком Державної санітарно-епідеміологічної експертизи; декларація відповідності відсутня.

3. Бахіли 4 уп, поставлялись з висновком Державної санітарно-епідеміологічної експертизи; декларація відповідності відсутня.

За таких обставин колегія судів дійшла висновку про те, що заявлені прокурором вимоги про стягнення 5438,90 грн, сплачених позивачем на користь відповідача як ПДВ у складі вартості за зазначений вище перелік товарів, який не відповідав Переліку лікарських засобів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 та Технічному регламенту засобів індивідуального захисту затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 761 від 28.08.2008 обгрунтовано залишені господарським судом без задоволення.

Як свідчать матеріали справи, операції з поставки решти товарів медичного призначення, а саме: рукавички латексні Ambulance (25 пар) - 9 уп; рукавички нітрильні - 4 уп; фартух ПВХ - 39 шт.; шапочка шарлотка - 1 уп (100 шт); Щиток НБТ-1 (39 шт), які поставлені відповідачем на користь позивача на виконання умов договору № 3003 від 30.03.2020 відповідають вищевказаному Переліку товарів, що звільнені від оподаткування податком на додану вартість на підставі викладеного в новій редакції пункт 71 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (згідно з Законом України від 30.03.2020 № 540-14 Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Цією ж статтею передбачено, що вона застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, яке набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) на підставі, яка згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Таким чином, сплачене позивачем на користь відповідача в складі вартості товару ПДВ в сумі 2218,09 грн з моменту набрання чинності Законом України від 30.03.2020 № 540-14 Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19) вважається таким, що набуте без належних правових підстав, а тому на підставі ст. 1212-1213 ЦК України підлягає повернення відповідачем на користь позивача.

З огляду на вищевикладнене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 2218,09 грн, сплаченого ПДВ за договором № 3003 від 30.03.2020.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора Харківської області та залишення без змін рішення Господарського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року у справі № 922/2868/21.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Отже, в силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора, судові витрати, понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 129, 247, 248, 252, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури залишити без задоволенні.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року у справі № 922/2868/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок оскарження передбачено ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.12.2021.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна