РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2021Справа № 910/15736/21
Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Спичака О.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/15736/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Омега-Інвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пайлком»

про стягнення 79 256,32 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Омега-Інвест» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пайлком» про стягнення 79 256,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано належним чином взятих на себе зобов`язань за договором №020919/16-Л від 02.09.2019 в частині оплати послуг суборенди нежитлового приміщення та компенсації за комунально-експлуатаційні послуги за період з 11.03.2021 по 29.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/15736/21. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування, суд дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 29.09.2021 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідач відзиву на позов не подав, клопотання про продовження строку на подачу відзиву не заявив.

При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/15736/21 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (01133, м. Київ, бул Л. Українки, 21, прим. 201), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 405, з якого вбачається, що ухвала суду про відкриття провадження у справі №910/15736/21 була отримана відповідачем 19.10.2021.

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом міста Києва справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Омега-Інвест» (суборендодавець, далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пайлком» (суборендар, далі - відповідач) було укладено Договір суборенди №020919/16-Л (далі - Договір оренди), відповідно до умов п.п.1.1, 1.4 якого суборендодавець передав, а суборендар прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6, загальною площею 59,00 кв.м., цільове призначення приміщення: ведення господарської діяльності.

Факт передачі приміщення оформлюється двостороннім Актом прийому-передачі приміщення в суборенду (п.5.1 договору).

Відповідно до п.4.2.3 договору позивач має право в односторонньому порядку розірвати договір та вимагати повернення приміщення у разі порушення суборендарем пункту 4.4 цього договору.

Відповідно до п.4.4 договору суборендар зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором, підписати і повернути один екземпляр Акту наданих послуг за попередній місяць.

Розмір щомісячної суборендної плати за цим договором складає 20 950,00 грн. в тому числі ПДВ 3491,67 грн. (п.5.1 договору).

Згідно з п.5.2 договору суборендна плата сплачується відповідачем до дня фактичного повернення приміщень, включаючи день підписання Акту прийому-передачі в суборенду.

За умовами п.5.3 договору у випадку дострокового розірвання цього договору, суборендар сплачує суборендну плату до дня передачі приміщення суборендодавцю за Актом прийому-передачі з суборенди включно.

Пунктом 5.8 договору передбачено, що компенсація експлуатаційних послуг не входить до складу суборендної плати та сплачується суборендарем окремо за власний рахунок згідно виставлених суборендодавцем рахунків-фактур.

01.04.2020 між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до договору, умовами якої сторони внесли зміни в п.5.8 договору та викладено його в наступній редакції:

« 5.8. Вартість експлуатаційних послуг, в тому числі обслуговування інженерних мереж, прибирання у приміщенні та на прилеглій території, охорона приміщення та інше не входить до складу суборендної плати та сплачується суборендарем окремо, за власний рахунок, згідно виставлених суборендодавцем рахунків-фактур до 10 (десятого) числа кожного наступного місяця за попередній місяць. Вартість експлуатаційних послуг відображається в Акті наданих послуг».

Суборендна плата вноситься на підставі виставленого рахунку суборендодавця до 10 (десятого) числа кожного поточного місяця на поточний рахунок суборендодавця шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (п.5.10 договору).

Відповідно до п.5.16 договору Акт наданих послуг вважається підписаний сторонами, якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання, сторона, яка його отримала у письмовій формі, не повідомила іншу сторону стосовно своїх зауважень та/або заперечень щодо його підписання.

Додатковою угодою №2 до договору сторонами було доповнено розділ 5 договору пунктом 5.17 щодо поряду формування, обміну та підписання електронних документів.

Згідно з п.9.1 договору цей договір набирає чинності з дати підписання та діє до 29 серпня 2020 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому договору та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли з 01 вересня 2019 року, на підставі ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Додатковою угодою №3 від 28.08.2020 до договору сторони дійшли згоди:

1. змінити у розділі 5 договору пункт 5.1, виклавши його в наступній редакції:

« 5.1. Розмір місячної суборендної плати за цим договором з 01 вересня 2020 року складає: 29 500,0 грн. в тому числі ПДВ 4916,66 грн.»

2. змінити у розділі 9 договору пункт 9.1, виклавши його в наступній редакції:

« 9.1. Цей договір набирає чинності з дати підписання та діє до 31 серпня 2021 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому договору та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли з 01 вересня 2019 року, на підставі ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України.»

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір суборенди №020919/16-Л від 02.09.2019 як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов`язків з суборенди нерухомого майна.

За актом здачі-приймання нежилого приміщення від 01.09.2019 до договору суборенди №020919/16-Л від 02.09.2019, який підписаний обома сторонами, позивач передав, а відповідач прийняв нежитлове приміщення загальною площею 59,00 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6 (далі - приміщення).

Додатковою угодою №4 від 13.11.2020 до договору, сторони узгодили встановлення з 13.11.2020 розмір щомісячної орендної плати 34 460,00 грн. з ПДВ та узгоджено, що загальна площа нежитлових приміщень, як передана в суборенду відповідачу, була збільшена до 121 кв.м.

Так, за актом здачі-приймання нежилого приміщення від 13.11.2020 до договору суборенди №020919/16-Л від 02.09.2019, який підписаний обома сторонами, позивач передав, а відповідач прийняв нежитлове приміщення загальною площею 121,00 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6 (далі - приміщення).

Таким чином, позивач виконав свої обов`язки за договором у повному обсязі та передав відповідачу в суборенду об`єкт нерухомості, передбачений договором.

За твердженнями позивача, за період з 11.03.2021 по 29.03.2021 позивачем було нараховано відповідачу за користування орендованим приміщенням 70 834,70 грн., з яких 32 236,80 грн. суборендна плата та 38 597,90 грн. - комунально-експлуатаційних послуг, проте відповідач в порушення обумовлених договірних зобов`язань не сплатив на користь позивача вартість суборенди та комунально-експлуатаційних послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на суму 70 834,70 грн., що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

20.07.2021 позивач звертався до відповідача з вимогами за № 200721/01 від 20.07.2021 про сплату боргу, що підтверджується фіскальним чеком поштової установи, яка була отримана відповідачем 27.07.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також, позивач зазначає, що Акти наданих послуг та рахунки на оплату були надіслані відповідачу відповідно до умов пункту 5.17 договору в формі електронного документу.

Проте, відповідач вищезазначену вимогу залишив без відповіді та задоволення, а також не повернув підписані зі своєї сторони акти наданих послуг за березень 2021 року, а також не надіслав зауважень щодо якості та вартості послуг.

Наразі, позивач стверджує, що додатковою угодою №5 від 29.03.2021 до договору, останній було розірвано за згодою сторін, встановивши кінцевий термін та останній день дії договору суборенди 29.03.2021, та повернення відповідачем орендованого приміщення позивачу підтверджується Актом прийому-передачі з суборенди нежитлового приміщення площею 121,00 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6, від 29.03.2021.

Проте відповідач також не повернув позивачу підписаний ним примірник Додаткової угоди №5 від 29.03.2021 та Акт прийому-передачі з суборенди нежитлового приміщення від 29.03.2021, у зв`язку з чим позивачем вказані документи не додано до позовної заяви.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 5.8 договору сторони передбачили, що вартість експлуатаційних послуг, в тому числі обслуговування інженерних мереж, прибирання у приміщенні та на прилеглій території, охорона приміщення та інше не входить до складу суборендної плати та сплачується суборендарем окремо, за власний рахунок, згідно виставлених суборендодавцем рахунків-фактур до 10 (десятого) числа кожного наступного місяця за попередній місяць. Вартість експлуатаційних послуг відображається в Акті наданих послуг.

Суборендна плата вноситься на підставі виставленого рахунку суборендодавця до 10 (десятого) числа кожного поточного місяця на поточний рахунок суборендодавця шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (п.5.10 договору).

Матеріали справи не містять доказів повернення приміщення відповідачем позивачу з орендного користування.

Судом було встановлено, що позивачем надано приміщення відповідачу в орендне користування у період з 11.03.2021 по 29.03.2021, загальну сума суборенди за цей період склала 32 236,80 грн., а також вартість комунально-експлуатаційних послуг за період з 11.03.2021 по 29.03.2021 склала 38 597,90 грн., загалом 70 834,70 грн.

Як зазначає позивач, відповідачем не було сплачено суму заборгованості в розмірі 70 834,74 грн., а тому просить стягнути з відповідача вказану суму основної заборгованості.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Акти наданих послуг №730, №778 та №753 від 29.03.2021 та рахунки на оплату були надіслані відповідачу відповідно до умов пункту 5.17 договору в формі електронного документу.

Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з зауваженнями щодо якості та вартості наданих послуг у встановлені п.5.16 строки.

Відтак, відповідно до п.5.16 договору Акт наданих послуг з суборенди №730 від 29.03.2021 на суму 32 236,80 грн. та Акти вартості комунально-експлуатаційних послуг №№778, 753 від 29.03.2021 на суму 38 597,90 грн. вважаються підписаними сторонами без жодних зауважень та заперечень щодо якості, вартості та об`єму наданих послуг.

Отже, відповідач, у порушення взятих на себе на умовах п.5.8 та п.5.10 договору зобов`язань, не виконав наявний обов`язок щодо оплати за суборенду нежитлового приміщення та компенсації комунально-експлуатаційних послуг в розмірі 70 834,74 грн.

Наразі, будь-яких доказів про сплату вказаної заборгованості в матеріалах справи не міститься.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов`язання, обумовлені договором суборенди №020919/16-Л від 02.09.2019, та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимога позивача про стягнення суми заборгованості в розмірі 70 834,70 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 1086,66 грн. 3% річних, 2054,71 грн. інфляційних втрат та 5280,25 грн. пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Після здійснення перевірки наведеного позивачем розрахунку нарахувань, що передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, в частині стягнення інфляційних витрат, суд дійшов висновку, що розрахунок є арифметично вірним, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню повністю.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача, є 978,80 грн.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як було зазначено вище, пунктом 8.2.1 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату суборендної плати відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ст. 216 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочку платежів за послуги суборенди в сумі 2415,55 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення пені в сумі 2864,70 грн. за прострочення платежів щодо компенсації комунально-експлуатаційних послуг, оскільки умови договору сторонами не передбачено таку відповідальність, натомість п.8.2.1 договору передбачає відповідальність у вигляді сплати пені лише за прострочення оплати суборенди, а за умовами спірного договору компенсація комунально-експлуатаційних послуг не входить до складу суборендної плати.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, з покладенням судового збору відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пайлком» (01133, м. Київ, бул. Л. Українки, 21, прим.201, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Омега-Інвест» (04073, м. Київ,пров. Куренівський, 19/5, ) 70 834 грн. 70 коп. заборгованості, 978 грн. 80 коп. - 3% річних, 2054 грн. 71 коп. - інфляційних втрат, 2415 грн. 55 коп. - пені та 2184 грн. 86 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Спичак