ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/645/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши справу

за позовом Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача Приватного підприємства Никіта, м. Ужгород,

про стягнення заборгованості по орендній платі 793 879,55 грн,

секретар судового засідання Корольчук М.М.

представники сторін не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач, заявив позов до Приватного підприємства Никіта яким просить стягнути з ПП Никіта (4) на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради () заборгованість по орендній платі в розмірі 793 879,55 грн. Позов заявлено з посиланням на статті ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ч.1 статті 286, ст.ст.193,230,231,ч.1 ст 283 Господарського Кодексу України, статтями 11, 509,626 ЦК ст.ст. 4, 206, 271, 284, 286, 288 Податкового Кодексу України, Про оренду землі, Про оцінку землі, Про місцеве самоврядування

Ухвалою суду від 13.08.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених у ній недоліків.

На адресу Господарського суду Закарпатської області 31.08.2021 надійшла заява вх№02.3.1-02/6161/21 від 31.08.2021, за наслідками розгляду якої суд дійшов висновку, що Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород усунув виявленні у позовній заяві недоліки.

Згідно з ч. 3 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 04.10.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить суму 11 908,21 грн сплаченого судового збору.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч.ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов договору оренди землі № 1115 від 15.05.2009, не сплачував орендну плату в період з грудня 2020 року по липень 2021 року, внаслідок чого станом на серпень 2021 року за ним рахується заборгованість по орендній платі в розмірі 793 879,55 грн. Позивач стверджує, що на орендованій земельній ділянці у власності у Відповідача є нерухомість, що свідчить про те, що він використовує дану земельну ділянку для своєї підприємницької діяльності, що в свою чергу встановлює обов`язок Відповідача сплачувати орендну плату за земельну ділянку площею 5,43 га (кадастровий номер :30:001:0101) для будівництва готельно-торговельно-житлового комплексу, оскільки вона перебуває в нього в користуванні.

Заперечення відповідача

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

02.08.2010 між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради (Орендодавцем, позивачем у справі) та Приватного підприємства Никіта (Орендарем, відповідачем у справі) був укладений договір оренди землі № 1115, згідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :30:001:0101 в районі вулиці Університетської в м. Ужгород площею 5,43 га для будівництва готельно-торговельно-житлового комплексу.

Договір укладений строком на 10 років на підставі рішення Ужгородської міської ради від 15.05.2009 № 1115 «Про надання ПП «Никіта» в районі вулиці Університетської в м. Ужгород в оренду строком на 10 років земельної ділянки площею 5,43 га (кадастровий номер :30:001:0101) для будівництва готельно-торговельно-житлового комплексу».

За умовами договору орендодавець позивач у справі - надав, а орендар відповідач у справі прийняв у строкове платне користування земельну ділянку; договором передбачено його істотні умови, зокрема, орендну плату, яка становила 81938,70 грн за рік (6828,70 грн за місяць), виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 2731290,00 грн, строки оплати - щомісячно протягом до 10 числа поточного місяця.

19.03.2015 та 24.03.2016 сторони уклали додаткові угоди до договору оренди і за умовами договору в останній редакції, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки 42 545 679,00 грн, узгодили орендну плату в сумі 1276 370,37 грн за рік (106 364,20 грн. за місяць), строки оплати щомісячно протягом 30 календарних днів за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Передача земельної ділянки в оренду відповідачу у справі відбулася 02.08.2010, про що сторонами складено відповідний акт, що міститься у матеріалах справи. Після закінчення дії договору відповідач не повернув земельну ділянку та продовжив фактичне її використання, оскільки на ній розташоване належне відповідачу нерухоме майно - незавершене будівництво торгово-розважального багатоквартирного житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями.

Позивачем нараховано орендну плату за використання орендованої за договором земельної ділянки по вул. Університетській за період з грудня 2020 по липень 2021 року з розрахунку 106 364,20 грн за місяць та плату за фактичне користування землею після закінчення дії договору включно по серпень 2021 у розмірі встановленої договором орендної плати на загальну суму 793 879,55 грн, яка відповідачем не сплачена.

За таких обставин у відповідача виникла заборгованість на суму 793 879,55 грн, стягнення якої є предметом даного спору. Наведене підтверджено матеріалами справи, не спростовано відповідачем у ході судового розгляду.

Як стверджує позивач, орендар взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого його борг за долученим до позовної заяви розрахунком на день звернення до суду склав суму 793 879,55 грн за період грудень 2020 року по липень 2021.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що відносини між сторонами у спорі врегулювано договором оренди землі № 1115, предметом якого є передача орендодавцем у строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :30:001:0101, в районі вулиці Університетської в м. Ужгород площею 5,43 га для будівництва готельно-торговельно-житлового комплексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2021 з метою вирішення справи у позасудовому порядку, позивач направив відповідачу претензію №32.01-13/32 з вимогою погашення заборгованості по орендній платі, що виникла внаслідок порушення умов договору. Однак, матеріали справи не містять відповіді відповідача на вимогу позивача.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За положенням пункту «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ч. ч. 1-3 Закону України Про оренду землі, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті орендної оплати за користування земельною ділянкою у розмірі 793 879,55 грн.

В ході судового розгляду, відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 86 ГПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких фактичних обставин справи та на підставі наведених приписів чинного законодавства підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості на суму 793 879,55 грн за користування останнім, з грудня 2020 року по липень 2021 року земельною ділянкою площею 5,43 га (кадастровий номер :30:001:0101), яка надана відповідачу для будівництва готельно-торговельно-житлового комплексу

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, на відповідача покладається 11 908,21 грн витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 236, 238, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Никіта» (88008, м. Ужгород, вул. Минайська, 67/191, ) на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (88000, м. Ужгород, пл. Поштова, З, ) заборгованість по орендній платі на суму 793 879,55 грн (сімсот дев`яносто три тисячі 879 гривень 55 коп.) та у відшкодування сплаченого судового збору суму 11 908,21 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот вісім гривень 21 коп).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі //court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Андрейчук