СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Харків Справа № 922/2399/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя Лакіза В.В.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю:

прокурора - ТРОФІМЕНКО Оксана на підставі посвідчення від 03.12.2020р. №058452;

позивача не з`явився;

1-го відповідача - не з`явився;

2-го відповідача МОСЕЙЧУК Анастасія на підставі ордеру серії АХ №1071789 від 13.10.2021р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції, Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, (вх.№3208 Х/2) та апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх.№3213 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 (суддя Чистякова І.О., ухвалене в м.Харків о 16:56год., дата складення повного тексту - 27.09.2021р.)

за позовом: Керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області, м.Харків в інтересах держави, в особі Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоніцівка,

до 1-го відповідача: Харківської районної державної адміністрації Харківської області,

до 2-го відповідача: Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції, Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин,

про скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів: Харківської районної державної адміністрації Харківської області та Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції, в якій просив суд:

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію № 37694554 від 17.02.2015р. додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 щодо земельної ділянки, площею 17,0872 га, кадастровий номер: :25:000:0001, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області;

- зобов`язати Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції, , повернути земельну ділянку з кадастровим номером: :25:000:0001, загальною площею 17,0872 га, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, прокурор зазначав, що строк дії договору оренди від 17.11.2006р. укладеного між Дергачівською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції з урахування терміну його продовження на підставі додаткової угоди 10.02.2012р. 10.02.2012р. закінчився 17.03.2016р.

Проте, прокурором було встановлено, що державним реєстратором Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області 17.02.2015р. за №37694554 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо продовження строку дії договору оренди до 09.02.2022р.

З огляду на те, що будь- яких рішень уповноваженого органу виконавчої влади щодо продовження строку дії договору оренди до 09.02.2022р. не приймалось, на думку прокурора, Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції незаконно використовує спірну земельну ділянку, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

У відзиві на позовну заяву поданому до місцевого господарського суду 12.07.2021р. 2-ий відповідач - Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Зокрема, 2-ий відповідач зазначав про те, що скористався своїм переважним правом на поновлення дії договору оренди землі на новий строк та своєчасно повідомив про це орендодавця - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, якому відповідно до постанови Кабінету Мінстрів України від 14.01.2015р. №15 було передано права орендодавця спірної земельної ділянки державної форми власності.

В свою чергу, в Головного управління Держгеокадастру у Харківській області були відсутні заперечення щодо поновлення цього договору оренди землі на новий строк, проте, додаткова угода про поновлення договору оренди землі всупереч вимогам ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не була укладена, з огляду на наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису щодо строку дії договору оренди землі від 17.11.2006р. саме до 09.02.2022р.

В подальшому, на підставі рішення Солоніцівської селищної ради від 14.12.2020р. №25-ОТГ та на підставі акту приймання передачі спірну земельну ділянку передано до комунальної власності, та як стверджував 2-ий відповідач, новий орендодавець також не заперечував проти права користування Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції спірною земельною ділянкою в строк до 09.02.2022р.

На підтвердження вказаних обставин, 2-й відповідач посилався на рішення XIV сесії VIII скликання Солоніцівської селищної ради від 20.05.2021р. №128 на підставі якого було між позивачем та 2-им відповідачем було укладено додаткову угоду від 10.06.2021р. про внесення змін до договору оренди землі від 17.11.2006р.

Як зазначав 2-ий відповідач, станом на дату подання позовної заяви, Солоніцівській селищній раді було відомо про те, що запис в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містить помилку щодо строку дії договору оренди землі до 09.02.2022р., проте, незважаючи на вказані обставини, позивачем було прийнято рішення про укладення додаткової угоди від 10.06.2021р. про внесення змін до договору оренди землі від 17.11.2006р.

Крім того, 2-ий відповідач зазначав, що протягом всього часу користування спірною земельною ділянкою належним чином виконує покладені на нього обов`язки орендаря, зокрема, щодо внесення орендної плати, що підтверджується доданими до відзиву копіями платіжних доручень про сплату орендних платежів.

Отже, за наведених обставин, 2-ий відповідач вважав, що прокурор безпідставно звернувся до господарського суду Харківської області з відповідним позовом, з огляду на відсутність порушення інтересів держави в особі Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області.

Крім того, до відзиву на позовну заяву 2-им відповідачем було додано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 відмовлено в позові частково; відмовлено в задоволенні позову щодо вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію № 37694554 від 17.02.2015р. додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006 за №26 щодо земельної ділянки, площею 17,0872 га, кадастровий номер: :25:000:0001, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області; в іншій частині позов задоволено; зобов`язано Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції повернути земельну ділянку з кадастровим номером: :25:000:0001, загальною площею 17,0872 га, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області; судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 4540,00 грн. покладено на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, зокрема на прокурора покладається судовий збір у розмірі 2270,00грн, а решта сума судового збору сплаченого за немайнову вимогу до 2-го відповідача у розмірі 2270,00 грн покладається на 2-го відповідача; стягнуто з Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2270,00грн.

Відповідні висновки місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог прокурора про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації № 37694554 від 17.02.2015р. додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованої 05.12.2006р. за №26 щодо земельної ділянки, площею 17,0872 га, кадастровий номер: :25:000:0001, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківського району Харківської області з посиланням на положення статей 202, 204, 215 Цивільного кодексу України, статей 11, 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень мотивовані тим, що відомості до реєстру було внесено на підставі додаткової угоди № 1 від 10.02.2012р. до договору оренди земельної ділянки від 17.11.2006р., яка не оспорюється прокурором та в силу презумції правомірності правочину є дійсною та чинною, у зв`язку із чим, підстави для задоволення позовних вимог у відповідній частині відсутні.

В частині задоволення позовних вимог прокурора щодо зобов`язання 2-го відповідача - Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції повернути земельну ділянку з кадастровим номером: :25:000:0001, загальною площею 17,0872 га, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, місцевий господарський суд керуючись положеннями статей 12, 116, 122, 319, 321, 764, 777, 795 Земельного кодексу України, статей 626, 792, Цивільного кодексу України, статей 1, 2, 11, 13, 33, 34 Закону України Про оренду землі дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази укладення 2-им відповідачем додаткової угоди щодо поновлення договору оренди землі або укладення договору оренди землі на новий строк після закінчення строку його дії (05.12.2016р.), як і не містять доказів оскарження відмови або зволікання орендодавця в укладенні додаткової угоди до вказаного договору про його поновлення в судовому порядку, отже договір оренди від 17.11.2006р. припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку його дії 05.12.2016р.

За наведених обставин, господарський суд першої інстанції вказав, що у 2-го відповідача - Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції відпала правова підстава утримувати та користуватись спірною земельною ділянкою.

Окрім викладеного, місцевим господарським судом з посиланням на правову позицію викладені у постанові Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі №3653/1096/16-ц було відмовлено в задоволення заяви 2-го відповідача щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог у відповідній частині, з огляду на те, що до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майно позовна давність не застосовуються, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

Також, судом було зазначено про те, що позовна давність не застосовується до вимог про скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог, проте, в даному випадку суд дійшов висновку що позовні вимоги у відповідній частині є необґрунтованими та відмовив в позові саме з цих підстав.

Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог прокурора про зобов`язання 2-го відповідача - Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції повернути земельну ділянку з кадастровим номером: :25:000:0001, загальною площею 17,0872 га, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області.

Зокрема, апелянт стверджує, що звертаючись до господарського суду першої інстанції з негаторною вимогою прокурор мав довести наявність порушеного права позивача Солоницівської селищної ради, як власника спірної земельної ділянки, а також неправомірність дій 2-го відповідача стосовно використання земельної ділянки.

Враховуючи, що позов у даній справі стосується захисту прав землевласника щодо можливості вільного користування земельною ділянкою шляхом звільнення відповідної земельної ділянки, до предмету дослідження у справі № 922/2399/21 мало входити встановлення обставин щодо наявності порушення, невизнання або оспорення права Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, визначення в чому саме полягає таке порушення прав та якими доказами воно підтверджується.

Проте, жодних доказів на підтвердження наявності порушень зі сторони 2-го відповідача щодо користування земельною ділянкою ані прокурором ані позивачем до господарського суду першої інстанції надано не було.

Крім того, однією з умов застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і 2-им відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально правовими способами.

Натомість, доданими 2-им відповідачем до матеріалів справи доказами підтверджується наявність між позивачем та 2-им відповідачем договірних відносин та правомірність користування останнім спірною земельною ділянкою, що визнається і не заперечується ані попередніми орендодавцями - Дергачівською районною державною адміністрацією, ГУ Держгеокадастру у Харківській області ані Солоницівською селищною радою, в інтересах якої прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.

Проте, при ухваленні оскаржуваного рішення, місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки вказаним обставинам, що призвело до передчасного висновку місцевого господарського суду про задоволення негаторної вимоги про повернення земельної ділянки.

Крім того, апелянт також не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що договір оренди від 17.11.2006р. припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку його дії 05.12.2016р., та відповідно, у 2-го відповідача - Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції відпала правова підстава утримувати та користуватись спірною земельною ділянкою.

Апелянт наголошує, що внаслідок укладення додаткової угоди №1 від 10.02.2012р. до договору оренди від 17.11.2006р. було змінено строк його дії на 10 років, тобто до 17.11.2016р.

Листом повідомленням від 13.10.2016р. № 582 (тобто, більш ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди землі від 17.11.2006р.) 2-ий відповідач, в порядку визначеному ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", письмово повідомив орендодавця - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про намір продовжити дію договору оренди землі, скориставшись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк.

До вказаного листа повідомлення було додано проект додаткової угоди №3 про внесення змін до договору оренди землі від 05 грудня 2006 року, яким запропоновано викласти п. 6 Договору оренди землі в новій редакції: "6. Договір укладено на 25 років до 2030 року. Після закінчення строку дії договору, Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен, не пізніше ніж за 30днів до закінчення строку дії договору, повідомити письмово І Орендодавця про намір продовжити його дію".

Проте, листами № 19-20-14А 34263/0/19-16 від 10.11.2016р. та №582 від 13.10.2016р. Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було повідомлено 2-го відповідача про відсутність правових підстав для поновлення вказаного договору оренди землі, з огляду на наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису щодо права оренди Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції на земельну ділянку площею 17,0872 га з кадастровим номером :25:000:0001, строком дії до 09.02.2022р.

Отже, як стверджує апелянт, орендодавцем було витлумачено зміст додаткової угоди про продовження строку дії договору таким чином, що строк дії договору оренди землі продовжено до 2022 року, та відповідно орендар (апелянт) погодився з таким тлумаченням та за наявності розумних та достатніх підстав вважав, що договір оренди землі діє до 2022 року.

За наведених обставин, апелянт вважає, що скористався наданим йому переважним правом орендаря на поновлення дії договору оренди землі на новий строк та своєчасно повідомив про це орендодавця, який відповідно до наявних в матеріалах справи доказів не висловлював заперечень щодо поновлення договору оренди землі у формі листа-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Окрім викладеного, апелянт також не погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність помилки державного реєстратора при внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації щодо додаткової угоди №1 від 10.02.2012р. до договору оренди від 17.11.2006р. та строку дії договору, оскільки вказані обставини не були предметом судового розгляду в межах даної справи.

При цьому, наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що сторони договору оренду землі під час здійснення орендних правовідносин не вважали, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна помилка щодо строку дії договору оренди землі.

Крім того, на думку апелянта, можлива помилка державного реєстратора. що полягає у внесенні до архівного запису № 8829985 неточних відомостей щодо строку дії договору оренди та можлива помилка Головного управління Держгеокадастру у Харківській області під час здійснення розгляду листа-повідомлення №582 від 13.10.2016р. про намір скористатися переважним правом на поновлення строку дії договору в порядку передбаченому ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не могли бути підставою для задоволення позовних вимог в даній справі, враховуючи наявність правомірних очікувань 2-го відповідача на володіння та користування земельною ділянкою за наявності факту визнання - Солоницівською селищною радою правомірності користування останнім спірною земельною ділянкою з кадастровим номером :25:000:0001.

Окрім викладеного, апелянт також звертає увагу суду на те, що прокурором в порушення вимог частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з відповідним позовом не було обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту, не зазначено які збитки причиняються державі, зважаючи на наявність щомісячних орендних платежів за користування земельною ділянкою та прийняття їх орендодавцем без жодних зауважень та наявності укладених додаткових угод до договору оренди землі (додаткової угоди № 3 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05 грудня 2006 року за № 26 від 03.05.2019р., яка укладена між Дергачівською районною державною адміністрацією Харківської області та 2-им відповідачем та додаткової угоди від 10.06.2021р. про внесення змін до договору оренди землі від 17.11.2006р. № б/н, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.02.2015р., номер запису про інше речове право: 8829985, укладеною між Солоницівською селищною радою та 2-им відповідачем), які є чинними станом на день подання апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції на рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21; встановлено сторонам у справі строк до 10.11.2021р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; встановлено учасникам справи строк до 10.11.2021р. для подання заяв, клопотань тощо та призначено справу до розгляду на 15.11.2021р.

Заступник керівника Харківської обласної прокуратури з рішенням місцевого господарського суду також не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації № 37694554 від 17.02.2015 додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006 за №26 щодо земельної ділянки, площею 17,0872 га, кадастровий номер: :25:000:0001, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов прокурора задовольнити повністю. Одночасно прокурор звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог прокурора про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідного запису з посиланням на те, що відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено на підставі додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки від 17.11.2006р., яка не оспорюється прокурором та в силу презумпції правомірності правочину є дійсною.

Прокурор наголошує, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про те, що скасування державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснюється внаслідок визнання документу, на підставі якого здійснено державну реєстрацію, нікчемним або визнання його у встановленому порядку недійсним виходячи з наступного.

Окрім викладеного, прокурор також стверджує, що вказана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки земля є об`єктом права власності Українського народу, отже умови щодо використання даного природного ресурсу є особливо суворими.

Таким чином, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації № 37694554 від 17.02.2015р. щодо продовження строку дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :25:000:0001, площею 17,0872га, до 09.02.2022р. порушує права та охоронювані законом інтереси Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області щодо розпорядження даною земельною ділянкою відповідно до вимог діючого законодавства, що призводить до ненадходження відповідних коштів до бюджету.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2021р. залишено апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

02.11.2021р. прокурором подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору (вх.№9754).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2021р. прийнято апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 до спільного розгляду з апеляційною скаргою Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції та призначено у відкритому судовому засіданні на 15.11.2021 р. о 15:00год.; встановлено сторонам у справі строк до 10.11.2021р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та встановлено учасникам справи строк до 10.11.2021р. для подання заяв, клопотань тощо.

10.11.2021р. ОСОБА_1 подано до апеляційного господарського суду заяву про залучення його до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні 2-го відповідача Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції (вх.№13041).

11.11.2021р. прокурором подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції (вх.№13103), в якому просить суд відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 в оскаржуваній частині залишити без змін.

12.11.2021р. 2-им відповідача - Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх.№13157), в якому просить суд відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2021р. у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Мартюхіної Н.О., для розгляду справи №922/2399/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2021р. оголошено в судовому засіданні перерву до 29.11.2021р.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 29.11.2021р. прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації № 37694554 від 17.02.2015 додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006 за №26 щодо земельної ділянки, площею 17,0872 га, кадастровий номер: :25:000:0001, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов прокурора задовольнити повністю.

Представник 2-го відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги прокурора, просив відмовити в її задоволенні,

Представник 2-го відповідача також підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Прокурор заперечив проти вимог апеляційної скарги Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції, просив відмовити в її задоволенні.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що представники сторін з`явились в судове засідання та надали відповідні пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянтів, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, пунктом 1 розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 02.11.2006р. №786 (надалі Розпорядження) було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Сільськогосподарському кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції для сільськогосподарського виробництва на території Солоніцівської селищної ради за межами населеного пункту, загальною площею 17,0872га.

Відповідно до пункту 2 Розпорядження, ухвалено передати Сільськогосподарському кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції в оренду із земель державної власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 17,0872га, в тому числі ріллі- 17,0872га на території Солоніцівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років (т.1 а.с.31).

Згідно з пунктом 3 вказаного Розпорядження, Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції має право приступити до використання земельної ділянки тільки після встановлення її меж в натурі (на місцевості) ,укладення договору оренди та його державної реєстрації.

На виконання вказаного Розпорядження, 17.11.2006р. між Дергачівською районною державною адміністрацією (надалі - орендодавець) та Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції (надалі - орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (надалі договір оренди т.1 а.с.28-29), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 17,0872га, в тому числі ріллі- 17,0872, яка знаходиться на території Солоніцівської селищної ради за межами населеного пункту (кадастровий номер 250000001) (пункти 1 (в редакції додаткової угоди № 2 від 27.06.2014р. т.1 а.с.36) та 2 договору оренди землі).

Згідно з пунктом 16 договору оренди, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у триденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання передачі.

На виконання вказаного пункту договору оренди, сторонами було складено та підписано акт прийому - передачі земельної ділянки (т.1 а.с.30).

Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 6 договору оренди).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонам та його державної реєстрації (пункт 35 договору оренди).

Вказаний договір оренди було зареєстровано в Харківській регіональній філії державного підприємства державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах 05.12.2006р. за №26.

17.03.2011р. Дергачівською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №133 Про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки, укладеного із Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області за межами населеного пункту (т.1 а.с. 25).

Згідно пункту 1 вказаного розпорядження, було прийнято рішення про продовження на 5 років терміну дії договору оренди земельної ділянки загальною площею 17,0872 га, зареєстрованого 05 грудня 2006 року в Харківській регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за № 26 на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області за межами населеного пункту для товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом укладення додаткової угоди до основного договору оренди земельної ділянки до закінчення терміну його дії.

На виконання вказаного розпорядження, 10.02.2012р. між Дергачівською районною державною адміністрацією (надалі - орендодавець) та Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції (надалі - орендар) було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 (надалі додаткова угода до договору оренди т.1 а.с.26), відповідно до умов якої сторони погодили внести зміни до пунктів 4, 6-10 договору оренди земельної ділянки

Зокрема, пункт 6 викладено в наступній редакції договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Вказана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонам та державної реєстрації і є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 (пункт 3 додаткової угоди).

Вказана додаткова угода була зареєстрована в управлінні Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області 22.03.2012р., про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис №00345.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03.06.2021р. №259700621 (т.1 а.с.38-39), 17.02.2015р. державним реєстратором Ткаченко Тетяною Олександрівною на підставі додаткової угоди №1 від 10.02.2012р. до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 було внесено до реєстру відповідний запис щодо права оренди земельної ділянки Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції до 09.02.2022р.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, прокурор зазначав, що строк дії договору оренди від 17.11.2006р. укладеного між Дергачівською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції з урахування терміну його продовження на підставі додаткової угоди 10.02.2012р. 10.02.2012р. закінчився 17.03.2016р.

Проте, прокурором було встановлено, що державним реєстратором Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області 17.02.2015р. за №37694554 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо продовження строку дії договору оренди до 09.02.2022р.

З огляду на те, що будь - яких рішень уповноваженого органу виконавчої влади щодо продовження строку дії договору оренди до 09.02.2022р. не приймалось, на думку прокурора, Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції незаконно використовує спірну земельну ділянку.

Вказані обставини і стали підставою для звернення 16.06.2021р. Керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: Харківської районної державної адміністрації Харківської області та Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції, в якому прокурор просив суд:

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію № 37694554 від 17.02.2015р. додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 щодо земельної ділянки, площею 17,0872 га, кадастровий номер: :25:000:0001, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області;

- зобов`язати Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції, , повернути земельну ділянку з кадастровим номером: :25:000:0001, загальною площею 17,0872 га, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області (т.1 а.с.1-70).

Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду з відповідним позовом в інтересах держави в особі Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області прокурор посилався на те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення Солоніцівської селищної ради від 14.12.2020р. №25-ОТГ та на підставі акту приймання передачі спірну земельну ділянку передано до комунальної власності.

Проте, Солоницівська селищна рада, як власник земельної ділянки, до компетенції якого відносяться повноваження по вжиттю відповідних заходів за договором оренди від 17.11.2006р. в судовому порядку не вживає відповідних заходів та не здійснює захист порушених інтересів місцевого самоврядування та територіальної громади міста, що також підтверджується листом Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області від 01.06.2021р. №255 (т.1 а.с.43).

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у даній справі відмовлено в позові частково, з підстав викладених вище (т.2 а.с.47-63).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянтів, колегія суддів вважає зазначає наступне.

Так, згідно з положеннями статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до частин 3 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін.

Судова колегія приймає до уваги, що у Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Європи від 27.05.2003р. № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

За змістом частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з`ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у справі.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень за умови його попереднього повідомлення, а також підтвердження представництва.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі №913/176/18, від 03.05.2018р. у справі №922/3393/17, від 20.09.2018р. у справі №924/1237/17 та постанові Верховного Суду, прийнятої у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018р. у справі №924/1256/17.

Як було зазначено вище, звертаючись до суду з відповідним позовом, прокурор зазначав, що строк дії договору оренди від 17.11.2006р. укладеного між Дергачівською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції з урахування терміну його продовження на підставі додаткової угоди 10.02.2012р. №1 становить до 17.03.2016р.

Однак, прокурором було встановлено, що державним реєстратором Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області 17.02.2015р. за №37694554 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо продовження строку дії договору оренди до 09.02.2022р.

З огляду на те, що будь- яких рішень уповноваженого органу виконавчої влади щодо продовження строку дії договору оренди до 09.02.2022р. не приймалось, на думку прокурора, Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції незаконно використовує спірну земельну ділянку

Проте, Солоницівська селищна рада, як власник земельної ділянки, до компетенції якого відносяться повноваження по вжиттю відповідних заходів за договором оренди від 17.11.2006р. в судовому порядку не вживає відповідних заходів та не здійснює захист порушених інтересів місцевого самоврядування та територіальної громади міста, що також підтверджується листом Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області від 01.06.2021р. №255 (т.1 а.с.43).

Судова колегія зазначає, що стаття 792 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній, на момент укладення договору оренди землі віл 17.11.2006р.) передбачено, що обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

У частині другій статті 125 Земельного кодексу України вказано, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена у частині другій статті 126 Земельного кодексу України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV Про оренду землі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

У статті 13 Закону України Про оренду землі визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону України Про оренду землі).

Згідно зі статтею 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 20 Закону України Про оренду землі передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Як було зазначено вище, 17.11.2006р. між Дергачівською районною державною адміністрацією (надалі - орендодавець) та Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції (надалі - орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (надалі договір оренди т.1 а.с.28-29).

Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 6 договору оренди).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонам та його державної реєстрації (пункт 35 договору оренди).

Вказаний договір оренди було зареєстровано в Харківській регіональній філії державного підприємства державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних- ресурсах 05.12.2006р. за №26.

Отже, строк дії договору оренди, з урахуванням приписів статті 18 Закону України "Про оренду землі", спливав 05.12.2011р.

В подальшому, Дергачівською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження №133 від 17.03.2011р. про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки зареєстрованого 05 грудня 2006 року в Харківській регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за № 26, укладеного із сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту на 5 років шляхом укладення додаткової угоди до основного договору оренди земельної ділянки до закінчення терміну його дії (т.1 а.с.25).

На виконання вказаного розпорядження, 10.02.2012р. між Дергачівською районною державною адміністрацією (надалі - орендодавець) та Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції (надалі - орендар) було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 (надалі додаткова угода до договору оренди т.1 а.с.26), відповідно до умов якої сторони погодили внести зміни до пунктів 4, 6-10 договору оренди земельної ділянки

Зокрема, пункт 6 викладено в наступній редакції договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Вказана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонам та державної реєстрації і є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 (пункт 3 додаткової угоди).

Додаткова угода була зареєстрована в управлінні Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області 22.03.2012р., про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис №00345.

Таким чином, вказаною додатковою угодою сторонами було погоджено змінити загальний строк терміну дії договору оренди з 5 на 10 років.

З умов укладеного між сторонами договору оренди та додаткової угоди № 1 до нього випливає, що укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору, інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить.

За приписами статті 18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладання договору оренди землі від 17.11.2006р.) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, з урахуванням вказаної додаткової угоди та положень пункту 35 договору, строк дії договору оренди земельної ділянки сплив 05.12.2016р.

Судова колегія враховує, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі №2-1383/2010.

Оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що вказана додаткова угода №1 від 10.02.2012р. до договору оренди земельної ділянки від 17.11.2006р. визнавалась в судовому порядку недійсною, колегія суддів враховуючи приписи статті 204 Цивільного кодексу України, виходить з принципу правомірності даного правочину.

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03.06.2021р. №259700621 (т.1 а.с.38-39), 17.02.2015р. державним реєстратором Ткаченко Тетяною Олександрівною на підставі додаткової угоди №1 від 10.02.2012р. до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 було внесено до реєстру відповідний запис щодо права оренди земельної ділянки Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції строком до 09.02.2022р.

Як було зазначено вище, строк дії договору оренди, з урахуванням дати його державної реєстрації закінчився 05.12.2016р., проте, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено іншу дату закінчення строку його дії, а саме 09.02.2022р.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що 2-й відповідач, навіть за наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідного запису про строк дії договору до 09.02.2022р., з урахуванням строку закінчення дії договору оренди визначеного безпосередньо пунктом 6 цього договору (до 05.12.2016р.), маючи переважне право на його поновлення на новий строк повинен був не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Судова колегія враховує, що ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Отже, для оцінки правовідносин у даному спорі колегія суддів керується правилами, викладеними Європейським судом з прав людини у рішенні у справі Sunday Times v. United Kingdom. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

У справі Steel and others v. The United Kingdom ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, аби дати змогу громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

З огляду на викладене, судова колегія вважає за необхідне застосовувати правові норми та судову практику у даній справі таким чином, яким вона є найбільш очевидною та передбачуваною для учасників цивільного обороту в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 12 Земельного кодексу України, розпорядження землями територіальної громади міста, у тому числі надання їх у користування, належить до повноважень міської ради та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлено Земельним кодексом України та Законом України Про оренду землі, стаття 1 якого визначає, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі термінове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності.

За змістом статті 2 Закону України Про оренду землі відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України Про оренду землі визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 цього Закону передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (стаття 15 Закону України Про оренду землі).

Статтею 31 Закону України Про оренду землі визначено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (тут надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок поновлення договору оренди землі.

Відповідно до частин 1-3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина 4 статті 33 вказаного Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до частини 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами 6-8, 11 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності), уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.

При цьому законодавець ототожнив поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", так і для підстави, передбаченої частиною 6 цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладенню орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі").

У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

При цьому, додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020р. у справах №159/5756/18 та №313/350/16-ц.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у вказаних постановах від 22.09.2020р. зазначила, що близький за змістом висновок викладено в тому числі і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №594/376/17-ц, згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Разом з тим, у вказаних постановах від 22.09.2020р. у справах №159/5756/18 та №313/350/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 10.09.2018р. у справі №920/739/17, в частині необов`язковості повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з надсиланням проекту додаткової угоди для виникнення підстави поновлення договору, передбаченої частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до положень статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Відповідна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019р. у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019р. у справі № 914/385/18, від 10.04.2019р. у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019р. у справі 915/641/18, від 13.01.2020р. у справі № 908/510/19, від 04.02.2020р. у справі № 918/104/18.

З матеріалів справи вбачається, що як під час розгляду справи місцевим господарським судом так і під час апеляційного перегляду даної справи 2-ий відповідач - Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції наголошував на тому, що скористався переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк передбаченим пунктом 6 договору оренди та виконав усі необхідні дії для його продовження.

Судовою колегією встановлено, що 13.10.2016р. (тобто, більш ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди) орендар - Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, якому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №15 було передано права орендодавця спірної земельної ділянки державної форми власності з листом- повідомленням про продовження дії договору оренди земельної ділянки від 17.11.2006р. на термін до 2030 року шляхом укладення додаткової угоди №3. До вказаного листа - повідомлення орендарем також було додано проект додаткової угоди №3 (т.1 а.с.152)

10.11.2016р. Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було надано відповідь №27-20-0.23.18-231/109-21 на вказаний лист повідомлення, в якій було зазначено про відсутність правових підстав для поновлення вказаного договору оренди землі, з огляду на наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису щодо права оренди Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції на земельну ділянку площею 17,0872 га з кадастровим номером :25:000:0001, строком дії до 09.02.2022р. (т.1 а.с.153).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що 2-ий відповідач за 30 днів до спливу строку дії договору оренди, з додержанням порядку, встановленого частиною 2 статті 33 Закону України Про оренду землі та умовами договору, повідомив Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та додав до відповідного листа-повідомлення проект додаткової угоди.

Проте, орендодавцем було відмовлено в її укладенні, саме з огляду на передчасність відповідного звернення та відповідно визнання факту продовження строку дії договору оренди саме до 09.02.2022р.

В подальшому, згідно наявних в матеріалах справи доказів, спірна земельна ділянка площею 17,0872 га з кадастровим номером :25:000:0001 увійшла до переліку земельних ділянок, які на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 14.12.2020р. №25-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" та на підставі акту приймання- передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 14.12.2020р. передані в комунальну власність Солоницівської селищної ради.

У зв`язку із переходом права власності на земельну ділянку, листом від 02.04.2021р. №628 орендар - Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції звернувся до Солоницівської селищної ради з проханням про вирішення питання щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 17,0872 га з кадастровим номером :25:000:0001 в довгострокову оренду на термін до 49 років.

До вказаного листа орендарем також було додано проект договору оренди землі (т.1 а.с.160).

За результатами розгляду вказаного листа, рішенням XIV сесії VIII скликання Солоніцівської селищної ради Харківської області від 20.05.2021р. №128 (т.1 а.с.161) було вирішено укласти з орендарем - Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції додаткову угоду від 10.06.2021р. про внесення змін до договору оренди землі від 17.11.2006р. (т.1 а.с.162), відповідно до умов якої було викладено в новій редакції преамбулу договору (у зв`язку зі зміною власника земельної ділянки), пункт 4 договору (щодо нормативно грошової оцінки землі) та пункт 10 (щодо питання перегляду розміру орендної плати). Інші умови договору оренди землі від 17.11.2006р. залишились незмінними.

Відповідні відомості щодо права оренди земельної ділянки Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції на підставі додаткової угоди від 10.06.2021р. про внесення змін до договору оренди землі від 17.11.2006р. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Строк дії договору становить до 09.02.2022р. (т.1 а.с.38-39).

З огляду на вказані обставини, судова колегія вважає, що враховуючи визнання орендодавцем права 2-го відповідача щодо користування спірною земельної ділянкою на підставі додаткової угоди №1 від 10.02.2012р. про внесення змін до договору оренди землі від 17.11.2006р. строком до 09.02.2022р., останній набув правомірних очікувань на законне користування спірною земельною ділянкою, яка у розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини і основоположних свобод є правом на мирне володіння майном.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й і у право особи орендувати майно.

Перший протокол Конвенції ратифікований Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР і з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 N1906-IV "Про міжнародні договори України" застосовується національними судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статті 17 Закону України від 23.02. 2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.

Крім того, згідно з правовою позицією ЄСПЛ (рішення від 05.11.2005 у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", заява № 36548/97; рішення від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України", заява №29979/04) потреба виправити минулу помилку державного органу не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (принцип "належного урядування"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Таким чином, судовою колегією встановлено, що Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції на підставі договору оренди від 17.11.2006р. зареєстрованого 05.12.2006р. за №26, відкрито користується земельною ділянкою впродовж п`ятнадцяти років та жодних заперечень з боку держави на належність виконання ним своїх грошових зобов`язань зі сплати орендної плати, обумовлених цим договором, немає.

Більш того, наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень підтверджується сплата 2-им відповідачем орендних платежів за договором оренди від 17.11.2006р. (т.1 а.с.106-138).

Судова колегія також зауважує, що саме 2-ий відповідач ініціював перед орендодавцем питання про продовження строку дії договору оренди землі.

Зокрема, матеріалами справи підтверджується, що 2-ий відповідач звертався як до попереднього орендодавця - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області так і до Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, яка є власником спірної земельної ділянки на даний час, з заявою про укладення додаткової угоди та заявою про укладення нового договору оренди.

Проте, в задоволені вказаних заяв 2-му відповідачу було відмовлено з огляду на передчасність відповідного звернення та визнання орендодавцем факту чинності терміну дії договору оренди зазначеного в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно саме до 09.02.2022р.

З урахуванням вказаних обставин, судова колегія враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 21.01.2021р. у справі №910/27779/14, стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не призводить.

З огляду на вказані правові висновки, судова колегія вважає, що в даному випадку саме державою було визнано та підтверджено відповідний юридичний факт щодо права користування 2-им відповідачем спірною земельною ділянкою на підставі додаткової угоди №1 від 10.02.2012р. про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 строком до 09.02.2022р.

Поряд з цим, звертаючись до суду з відповідним позовом, прокурор обмежившись лише формальною констатацією факту незаконного користування Сільськогосподарським кооперативом "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції спірною земельною ділянкою, та не зазначив, до яких негативних наслідків призвело таке порушення закону, в чому саме полягає порушення інтересів держави.

Більш того, саме по собі формальне недотримання окремих положень законодавства, приймаючи до уваги, що таке недотримання вчинене самою державою, не може вважатися безумовною підставою для задоволення позову прокурора, оскільки його задоволення матиме своїми вплив на приватні інтереси 2-го відповідача, який не вчиняв жодних порушень, діяв правомірно і мав справедливі очікування, що органи державної влади також діятимуть у межах наданих їм повноважень та у спосіб, визначений законом.

Судова колегія вважає, що обставини справи свідчать про наявність порушення 2-им відповідачем порядку оформлення права користування спірною земельною ділянкою, проте, з незалежних від нього причин.

Крім того, в контексті доводів прокурора, судова колегія сприймає таке порушення саме як формальне, а не істотне, оскільки прокурором не зазначено чиї права та охоронювані законом інтереси порушено, в чому безпосередньо полягає порушення права держави в особі Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, що саме держава втратила внаслідок того, що 2-ий відповідач здійснює користування земельною ділянкою, наскільки є співрозмірним порушення закону із обраним прокурором способом відновлення прав держави та чи дотримано балансу інтересів між державними та приватними інтересами.

Приймаючи рішення судом також враховується, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 17.11.2006р., зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 та додаткової угоди №1 від 10.02.2012р., 2-ий відповідач відкрито користується земельною ділянкою впродовж п`ятнадцяти років та будь-які заперечення з боку держави на належність виконання ним своїх грошових зобов`язань, обумовлених цим договором, відсутні.

З огляду на викладене, вирішення питання про створення передумов для припинення права 2-го відповідача на користування спірною земельною ділянкою має вирішуватися судом з дотриманням відповідних гарантій, встановлених, окрім іншого, частиною першою протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені положення Конвенції покладають на суд обов`язок дослідження того, чи не призведе задоволення позову до надмірного, невиправданого втручання державою у право 2-го відповідача, чи має таке втручання легітимну мету та чи не призведе таке втручання до порушення принципу пропорційності між переслідуваною метою - забезпечення належного порядку відчуження (передання у користування) землі, та наслідками, до яких таке втручання може привести по відношенню до набувача права користування землею.

Відповідаючи на питання чи можна вважати виправданим, у спосіб прийняття судом відповідного рішення, в тому числі про задоволення позову про скасування відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права користування спірною земельною ділянкою на підставі додаткової угоди №1 від 10.02.2012р. про внесення змін до договору оренди земельної ділянки строком дії до 09.02.2022р. та зобов`язання 2-го відповідача повернути спірну земельну ділянку, та відповідно позбавлення 2-го відповідача права користування земельною ділянкою судова колегія приходить до наступних висновків.

Дійсно, Конвенція з прав людини та основоположних свобод надає державі право втручатися, в тому числі у право власності (інше майнове право) приватної особи, але лише за для досягнення легітимної мети, яким в даному випадку є захист суспільних інтересів, дотримання законності під час розпорядження землею, державною власністю.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

При цьому, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України від 20.10.2011 (заява №29979/04).

Судова колегія зазначає, що 2-ий відповідач користується спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 17.11.2006р., зареєстрованого 05.12.2006р. за №26, з урахуванням додаткової угоди №1 від 10.02.2012р., проте, відповідне порушення вчинено саме внаслідок дії держави через внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних відомостей щодо строку дії договору до 09.02.2022р.

Отже, задоволення позову про скасування відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права користування спірною земельною ділянкою на підставі додаткової угоди №1 від 10.02.2012р. про внесення змін до договору оренди земельної ділянки строком дії до 09.02.2022р. та зобов`язання 2-го відповідача повернути спірну земельну ділянку з вказаних вище підстав призведе до ситуації, коли всі ризики та негативні наслідки від дій держави будуть покладені на 2-го відповідача, що поставить його у становище потерпілої особи, яка потерпіла від дій держави двічі, перший раз ставши заручником поведінки держави, та другий, коли суд, як державний орган, з метою захисту інтересів держави задовольнить позов прокурора (до речі також носія державних функцій).

Зважаючи на ступінь необхідного втручання держави в особі судових органів, з метою дотримання справедливого балансу між інтересами держави та приватними інтересами 2-го відповідача, судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог у даній справі.

При цьому, судова колегія повторно наголошує, що порушення, на яке посилається прокурор, носить формальний характер та відомостей про справжні негативні наслідки, що можуть бути виправлені лише у спосіб скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зобов`язання 2-го відповідача повернути спірну земельну ділянку, тобто у спосіб припинення існування права користування 2-им відповідачем земельною ділянкою, матеріали справи не містять, а їх настання прокурором не доведено.

Наведене у сукупності дає суду підстави для висновку, що порушення, яке допущено державою під час проведення процедури реєстрації права користування спірною земельною ділянкою та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, не може породжувати легітимного обов`язку чи права для суду створити своїм рішенням про задоволення позову передумови для продовження вчинення державою порушення суб`єктивних прав 2-го відповідача у спосіб припинення його права користування земельною ділянкою.

Судова колегія також зазначає, що згідно з статтею 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово декларував позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (пункти 30-33 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Менчинська проти Росії", пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мартіні проти Франції").

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.12.2018р. у справі №923/129/17, від 25.04.2018р. у справі №806/1000/17, від 20.09.2018р. у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018р. у справі №906/240/18, від 01.11.2018р. у справі №910/18770/17, від 05.11.2018р. у справі №910/4345/18.

Колегія суддів вважає, що прокурором вірно визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Солоницівську селищну раду Харківського району Харківської області.

Разом з тим, Солоницівська селищна рада Харківського району Харківської області, як самостійна юридична особа з відповідною процесуальною дієздатністю, має всі процесуальні можливості для самостійного захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів в суді.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо.

В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державного службовця, який займає посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.12.2018р. у справі №922/901/17 та від 31.10.2018р. у справі №910/6814/17.

Проте, при зверненні до суду з відповідним позовом, прокурором не було доведено будь-якими належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про те, що Солоніцівська селищна рада Харківського району Харківської області, здійснює покладені на неї повноваження неналежним чином.

Більш того, наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень спростовуються доводи прокурора про те, що наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації № 37694554 від 17.02.2015р. щодо продовження строку дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :25:000:0001, площею 17,0872 га, до 09 лютого 2022 року порушує права та охоронювані законом інтереси Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області щодо розпорядження даною земельною ділянкою відповідно до вимог діючого законодавства, що призводить до ненадходження відповідних коштів до бюджету.

Обставин, які б були підставою для висновку про невиконання або неналежне виконання Солоницівською селищною радою Харківського району Харківської області, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади, матеріали справи не містять.

Отже, в даному конкретному випадку прокурором при зверненні до суду з відповідним позовом не було доведено існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

До того ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази відповідно до вимог процесуального закону (внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог у даній справі, місцевим господарським судом не було досліджено належним чином питання наявності підстав для здійснення судового захисту інтересів Солоніцівської селищної ради Харківського району Харківської області прокуратурою та не встановлено наявності обставин, які свідчать про порушення інтересів держави, з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи.

Якщо прокурор, що звертається до суду в інтересах держави у позовній заяві не обґрунтував наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, то суд повертає позовну заяву без розгляду. Якщо суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, відповідний позов залишається без розгляду згідно з зазначених причин, а позовна заява прокурора має бути повернута без розгляду на підставі статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що ухвалене у даній справі судове рішення не можна визнати законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права, а позов керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі в Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області підлягає залишенню без розгляду.

З огляду на встановлення судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду даної справи наявності підстав для залишення позову прокурора без розгляду, клопотання 2-го відповідача про застосування до позовних вимог прокурора строку позовної давності судом не розглядається.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, з огляду на встановлені апеляційним господарським судом обставини, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції безпідставно розглянув позов керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі в Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з приписами частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про те, що рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 прийнято з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, відповідно, апеляційні скарги Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції та Заступника керівника Харківської обласної прокуратури підлягають частковому задоволенню, а позов прокурора - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.226, 253-254, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021р. у справі №922/2399/21 скасувати.

Позов керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області до відповідачів: Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Сільськогосподарського кооперативу "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації № 37694554 від 17.02.2015р. додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 05.12.2006р. за №26 щодо земельної ділянки, площею 17,0872 га, кадастровий номер: :25:000:0001, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області та зобов`язання Сільськогосподарський кооператив "Україна" по виробництву, заготівлі, зберіганню та реалізації сільськогосподарської продукції, , повернути земельну ділянку з кадастровим номером: :25:000:0001, загальною площею 17,0872 га, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області - залишити без розгляду.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2021р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза