ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 справа № 914/2851/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Пришляк М.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Крона-Львів», м. Львів

про відшкодування витрат в розмірі 75 348,00 грн.

від позивача: Зубченко А.Д.;

від відповідача: не з`явився.

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Крона-Львів про стягнення витрат пов`язаних з демонтажем та зберіганням конструкцій малих архітектурних форм (вивісок), що сукупно становлять 75 348,00 грн.

Ухвалою від 20.09.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 18.10.2021 року.

У судове засідання 18.10.2021 року представник позивача з`явився. Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 22.11.2021 року. Представник позивача з`явився, відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи. Відзив надійшов поза межами строку встановленого ухвалою про відкриття провадження по справі від 20.09.2021 року. Клопотання про поновлення встановленого строку на подання відзиву від представника відповідача не надходило.

Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2020 року у справі №922/1200/18 та від 04.06.2020 року у справі №914/6968/16.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 22.11.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем самовільно встановлено малі архітектурні форми (вивіски) на вул. Стрийська, 45-А у м. Львові, чим порушено вимоги «Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у Львові», затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1025 від 11.11.2016 року.

У зв`язку з виявленими порушеннями, Департаментом містобудування Львівської міської ради скеровано відповідачу вимоги з пропозицією добровільно усунути допущені порушення у зазначений у вимогах термін. Проте, відповідач вказані вимоги не виконав, з огляду на що, зазначені конструкції демонтовано позивачем. Під час демонтажу та зберігання малих архітектурних форм (вивісок) відповідача, як стверджує позивач, ним понесено витрати у розмірі 75 348,00 грн. (з ПДВ), які він просить стягнути з відповідача.

Позиція відповідача

Відповідач, повідомлений належним чином про відкриття даного судового провадження, стосовно заявлених позовних вимог заперечив, подавши відзив на позовну заяву з пропуском встановленого строку.

У зазначеному відзиві відповідач стверджує, що позивачем не представлено жодних доказів на підтвердження встановлення малих архітектурних форм саме відповідачем. Крім того, відсутні докази на підтвердження вручення відповідачу вимоги №23/Р-17-253 від 11.02.2020 року та акту №5.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

У зв`язку із виявленими порушеннями вимог «Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові», затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1025 від 11.11.2016 року, зокрема, у зв`язку із самовільним встановленням малих архітектурних форм (вивісок) на вул. Стрийська 45-А у м. Львові, Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «Крона-Львів» було скеровано вимогу Департаменту містобудування Львівської міської ради від 11.02.2020 року № 23/р-17-253, якою було запропоновано відповідачу добровільно усунути допущені порушення в термін, зазначений у вимозі. У вказаній вимозі також містились попередження про те, що у разі невиконання вимог у добровільному порядку, вивіски будуть демонтовані примусово. Докази надіслання вимоги містяться в матеріалах справи.

Відповідач вимог Департаменту містобудування Львівської міської ради про демонтаж в добровільному порядку не виконав.

Департамент містобудування Львівської міської ради видав наказ від 19.03.2020 року №38 «Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок)».

Виконуючи вказаний наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради, 15.09.2020 року Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» здійснило примусові демонтажі самовільно встановлених вивісок Товариства з обмеженою відповідальність Фірма «Крона-Львів», про що було складено акт проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 30.10.2020 року № 5 від 15.09.2020 року.

Демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок) відповідача проводив підрядник ФОП Флис Т. І, згідно Договору про надання послуг від 10.02.2020 року № 10/02/2020.

Вартість робіт по демонтажу самовільно встановленої вивіски Товариства з обмеженою відповідальність Фірма «Крона-Львів» склала 760,00 грн., що підтверджується рахунком та актом надання послуг, які наявні в матеріалах справи.

Оплата позивачем витрат за демонтаж самовільно встановленої вивіски в розмірі 760,00 грн. підряднику ФОП Флису Т. І. підтверджується копією банківської виписки від 18.09.2021 року.

Сума, нарахована за 347 днів зберігання самовільно встановленої вивіски, демонтованої 15.09.2020 року, складає 11 798,00 грн.

Зберігання демонтованої малої архітектурної форми (вивіски) відповідача на складі відповідача підтверджується копією накладної від 15.09.2020 року №48.

Позивач також зазначив, що 30.10.2018 року Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» вже здійснювало демонтаж самовільно встановленої вивіски відповідача на вул. Стрийська, 45-А, про що було складено акти проведення демонтажу спеціальних конструкцій №10 та 14 від 30.10.2018 року. Витрати за демонтаж та зберігання вказаної вивіски були оплачені відповідачем, що підтверджується копією банківської виписки за 21.10.2018 року.

Оплата позивачем витрат за демонтаж самовільно встановленої вивіски в розмірі 760,00 грн. підряднику ФОП Флису Т. І. підтверджується копією банківської виписки від 18.09.2020 року.

Згідно розрахунку позивача, загальна вартість витрат за демонтаж та зберігання самовільно встановлених вивісок відповідача складає 75 348,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу скеровувались листи - вимоги від 07.10.2020 року № 2410-10-3886 про повернення витрат, понесених Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» у зв`язку з демонтажем та зберіганням вивісок, однак відповідачем вказаних витрат комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» не оплачено.

ОЦІНКА СУДУ

Відносини, які виникають у зв`язку з встановленням малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові, розміщення яких передбачено законодавством України, процедуру встановлення архітектурних форм (вивісок) та правові відносини між органами місцевого самоврядування і фізичними та юридичними особами, які виникають у процесі розташування архітектурних форм (вивісок), врегульовано Порядком розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові, затвердженим рішенням виконкому Львівської міської ради №1025 від 11.11.2016р. (зі змінами та доповненнями), який також регламентує загальні вимоги до їх розміщення (надалі Порядок).

Вказаний Порядок розроблений відповідно до Законів України: «Про рекламу», «Про охорону культурної спадщини», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про адміністративні послуги», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про основи містобудування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, ухвали міської ради від 21.04.2011 № 376 «Про Правила благоустрою м. Львова».

Такий Порядок є обов`язковим для виконання всіма підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності та відомчої належності, а також фізичними особами підприємцями, які встановлюють малі архітектурні форми (вивіски) у м. Львові (п.1.4 Порядку).

Згідно з п.п. 1.6, 5.1 Порядку, встановлення малих архітектурних форм (вивісок) з порушенням цього Порядку забороняється, а моніторинг їх розміщення у м. Львові здійснює Комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління.

У п. 6.2 Порядку визначено, що власникам самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок) скеровуються вимоги уповноваженого органу (департаменту містобудування) про усунення допущеного порушення.

Відповідно, як встановлено судом, у зв`язку з виявленими порушеннями Товариству з обмеженою відповідальність Фірма «Крона-Львів» було скеровано вимогу Департаменту містобудування Львівської міської ради від 11.02.2020 року № 23/р-17-253, якою було запропоновано відповідачу добровільно усунути допущені порушення в термін, зазначений у вимозі. У вказаній вимозі також містилось попередження про те, що, у разі невиконання вимоги у добровільному порядку, вивіски будуть демонтовані примусово.

Товариство з обмеженою відповідальність Фірма «Крона-Львів» приналежність їм встановлених вивісок не спростувало, крім того факт повторного встановлення вивісок підтверджує порушення відповідачем встановлених норм.

Згідно з ч.1 ст.73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частинами 1, 4 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Проте, відповідачем вимог вказаних актів органу місцевого самоврядування не виконано, внаслідок чого допущено відповідне порушення, встановлене позивачем.

Відповідно до п.5.3 Порядку, відповідальність за розміщення малої архітектурної форми (вивіски) (міцність, стійкість, безпеку, відповідність погодженому паспорту, цілісність фасаду будівлі після монтажу/демонтажу малої архітектурної форми (вивіски) несе власник або уповноважена власником особа.

Відповідно до пп.6.1.1, п.6.1 Порядку, самовільно встановлені малі архітектурні форми (вивіски) підлягають демонтажу.

У п.п. 6.3, 6.6 Порядку встановлено, що демонтаж таких малих архітектурних форм (вивісок) повинен провести власник (користувач) малої архітектурної форми (вивіски) самостійно за власний рахунок у термін, вказаний у вимозі уповноваженого органу. Малі архітектурні форми (вивіски), власники яких не виконали у встановлений термін вимог уповноваженого органу про добровільний демонтаж (або отримання паспорта) вносяться до наказу на примусовий демонтаж. Примусовий демонтаж малих архітектурних форм (вивісок) організовує комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління за наказом уповноваженого виконавчого органу Львівської міської ради, проект якого готує орган, який здійснює нагляд за станом малої архітектурної форми (вивіски) (Комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління).

Оскільки відповідачем у добровільному порядку самовільно встановлені малі архітектурні форми (вивіски) не демонтовано, Департамент містобудування Львівської міської ради видав відповідний наказ №38 від 19.03.2020 року, за яким Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» повинно в строк до 18.09.2020 року демонтувати самовільно встановлені вивіски, зокрема розміщені на вул. Стрийська, 45-А, власником яких є Товариство з обмеженою відповідальність Фірма «Крона-Львів». Такі накази відповідачем не оскаржено та в судовому порядку незаконними не визнавались.

Суд звертає увагу на те, що на Комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління покладено функції з організації примусового демонтажу малих архітектурних форм (вивісок). Відтак, як слідує з матеріалів справи, позивачем залучено до проведення відповідних робіт Фізичну особу-підприємця Флиса Тараса Івановича.

Зазначеним вище Порядком встановлено, що під час проведення демонтажу можуть бути присутні власник або користувач малої архітектурної форми (вивіски), представники державних органів, міських служб та інших організацій (п.6.6). Примусовий демонтаж малих архітектурних форм (вивісок) оформляється актом (2 примірники), який підписують власник (користувач) малої архітектурної форми (вивіски) (у разі його присутності при демонтажі), представник Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» та представник організації, яка здійснювала демонтаж. До акта додається в обов`язковому порядку фотофіксація місця розташування малої архітектурної форми (вивіски) до і після демонтажу (п.6.7). У разі відсутності власника малої архітектурної форми (вивіски) при демонтажі або його відмови від підписання акта демонтажу (про що робиться відповідна відмітка на акті) другий примірник акта Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» у п`ятиденний термін надсилає поштою за місцем реєстрації власника рекомендованим листом (якщо встановлено його місцезнаходження) (п.6.8).

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок) проведено у відповідності до встановлених вимог, акт проведення демонтажу зазначених спеціальних конструкцій №5 від 15.09.2020 року, складені належним чином та направлено на адресу відповідача у встановленому порядку, зважаючи на його відсутність при демонтажі. Надіслання інших документів Порядком не передбачено.

У відповідності до п.п. 6.9, 6.10 Порядку, після проведення демонтажу складається акт демонтажу малої архітектурної форми (вивіски) з зазначенням характеру робіт та їх вартості, який підписує Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» (замовник) та організація або особа (виконавець), які надали послуги з демонтажу. Демонтовані малі архітектурні форми (вивіски) зберігаються на складі Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління».

До матеріалів справи долучено належні та допустимі докази на підтвердження вартості послуг демонтажу, самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок), належних ТзОВ Фірма «Крона-Львів».

Прийняття конструкцій на зберігання позивачем підтверджується накладною №48 від 15.09.2020 року.

Відповідно до п.13.4.2 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011, витрати за зберігання конструкції зовнішньої реклами відшкодовують її власники у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожну добу зберігання.

Суд також звертає увагу на те, що кошти надходять до платника податків в рахунок оплати вартості поставлених таким платником товарів/послуг, в тому числі, які постачаються в рамках виконання програми благоустрою міста чи інших подібних програм, які для цілей оподаткування ПДВ є об`єктом оподаткування, то на дату зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку платник зобов`язаний визначити податкові зобов`язання виходячи з вартості таких товарів/послуг.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.04.2017 року №310 передбачено, що у разі повторного самовільного встановленого суб`єктом господарювання вивіски за адресою, де самовільно встановлена вивіска уже була демонтована силами Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», витрати на демонтаж, транспортування та зберігання такої вивіски відшкодовуються суб`єктом господарювання у п`ятикратному розмірі.

З огляду на вищенаведене, судом перевірено розрахунок позивача щодо заявлених витрат та встановлено, що такий проведено вірно.

У відповідності до п.6.11 Порядку, компенсація витрат Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», пов`язаних з примусовим демонтажем, транспортуванням та зберіганням малої архітектурної форми (вивіски), покладається на власника (користувача) демонтованої малої архітектурної форми (вивіски).

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.4 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 справа № 1-2/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту, держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ГПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Господарським процесуальним кодексом України не передбачене обов`язкове направлення претензії, що безумовно повинно передувати переданню спору на розгляд господарського суду. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 року у справі № 15-рп/2002 право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до Товариства з обмеженою відповідальність Фірма «Крона-Львів» про стягнення суми 75 348,00 разом з ПДВ витрат, понесених у зв`язку з демонтажем та зберіганням малих архітектурних форм (вивісок), обґрунтовані матеріалами справи та підлягають до задоволення.

Суд відзначає, що відзив на позовну заяву у справі надійшов поза межами строку, визначеного ухвалою про відкриття провадження по справі.

З дій відповідача вбачається його намагання зловживати наданими йому правами з метою затягування розгляду справи, оскільки, останнім двічі подавались клопотання про відкладення розгляду справи без підтвердження поважності причин неможливості забезпечити явку представника в судове засідання. Відповідно до ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України в розмірі судового збору покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86,129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю-Фірма «Крона-Львів» (79070, м. Львів, вул. Хуторівка, 40А, ) на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7, ) 75 348,00 грн. витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу та зберіганням конструкцій малих архітектурних форм (вивісок) відповідача та судовий збір 2 270,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено 29.11.2021 року.

Суддя Горецька З.В.