ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021м. ДніпроСправа № 904/6981/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г.,

за участі секретаря судового засідання Риженко Д.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта", м. Київ

до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Джалон", м. Дніпро

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Естінюей", м. Маріуполь

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа", м. Київ

про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 16.09.2020

Представники:

від позивача: Болобан В.Г., довіреність № 386/1 від 08.12.2020, адвокат

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Акціонерне товариство "Укртранснафта" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Джалон", Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Естінюей" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 16.09.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Естінюей" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Джалон".

Ухвалою суду від 09.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Призначено підготовче провадження на 02.09.2021.

Ухвалою суду від 09.08.2021 відмовлено в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Укртранснафта" про забезпечення позову.

02.09.2021 сторони в підготовче судове засідання не з`явилися.

Ухвалою суду від 02.09.2021 відкладено підготовче засідання на 28.09.2021.

Ухвалою суду від 28.09.2021 підготовче засідання відкладено на 05.10.2021.

Ухвалою суду від 01.10.2021 в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Укртранснафта" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою програми "EasyCon" відмовлено.

05.10.2021 позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою суду від 05.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 02.11.2021.

02.11.2021 в судовому засіданні розгляд справи по суті не розпочато.

Відповідач-1 в судовому засіданні зазначив про неотримання ним ні позовної заяви, ні ухвал суду, у зв`язку з чим заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача-1.

Відповідач-2 та третя особа в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою суду від 02.11.2021 вирішено відкласти судове засідання з розгляду справи по суті на 08.11.2021 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 08.11.2021 вирішено відкласти судове засідання з розгляду справи по суті на 01.12.2021.

01.12.2021 позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, направила клопотання про розгляд справи без її участі.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

28.08.2018 між Акціонерним товариством «Укртранснафта» (далі - Позивач, АТ «Укртранснафта», Продавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Газнафтаоіл» (далі - ТОВ «Газнафтаоіл», Покупець), новим найменуванням якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Естінюей» (далі - Відповідач -2, ТОВ «Естінюей»), та Товарною біржою «Українська енергетична біржа», новим найменуванням якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа», було укладено договір поставки нафти № ГНО 2-22/08-РСА-НПС (далі - Договір).

Позивач виконав свій обов`язок по передачі товару за договором, а відповідач-2 виконав свій обов`язок щодо його оплати.

Однак, у зв`язку із порушенням відповідачем-2 строків фактичного прийняття товару, передбачених договором, АТ «Укртранснафта» звернулось до суду із позовом про стягнення пені у розмірі 954 659,55 грн.

08.12.2020 Північний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 у справі № 910/16386/18 та прийняв нове рішення, яким стягнув з ТОВ «Газнафтаоіл» (ТОВ «Естінюей») на користь АТ «Укртранснафта» 954 659,55 грн. пені та 64 439,55 грн. судового збору.

06.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва, виданого на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2020, та постанову про арешт коштів боржника.

В процесі виконання договору виникла переплата з боку відповідача-2 у розмірі 776 232,28 грн. У зв`язку з чим, останній звернувся до Господарського суду м. Києва про стягнення з АТ «Укртранснафта» відповідних коштів.

29.03.2021 Господарський суд міста Києва у справі № 910/21219/20 виніс рішення, яким, стягнув з АТ «Укртранснафта» на користь ТОВ «Газнафтаоіл» (ТОВ«Естінюей») заборгованість у розмірі 776 232,28грн., 3% річних у розмірі 49 955,51 грн., інфляційні у розмірі 70 948,83 грн., судовий збір у розмірі 13 457,05 грн.

15.06.2021 Північний апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/21219/20 залишив без змін.

25.06.2021 АТ «Укртранснафта» з метою виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/21219/20 перерахувало на рахунок ТОВ «Естінюей» (ТОВ «Газнафтаоіл») 910 593,67 грн.

У червні 2021 на адресу позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю «Джалон» (далі - ТОВ «Джалон», Відповідач - 1) надійшло повідомлення про заміну кредитора за договором, згідно із договором відступлення права вимоги від 16.09.2021 ТОВ «Газнафтаоіл» (ТОВ «Естінюей») передав ТОВ «Джалон» належне йому право вимоги до АТ «Укртранснафта» згідно з договором поставки нафти № ГНО 2-22/08-РСА-НПС.

23.07.2021 АТ «Укртранснафта» отримано заяву ТОВ «Джалон» про заміну сторони стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження на підставі договору відступлення права вимоги від 16.09.2020.

Відтак, Первісний кредитор (ТОВ «Газнафтаоіл», ТОВ «Естінюей», Відповідач - 2) згідно з договором відступлення права вимоги від 16.09.2020 передав Новому кредитору (ТОВ «Джалон», Відповідач - 1) свої права за договором поставки нафти від 28.08.2018 № ГНО 2-22/08-РСА-НПС, а саме право вимоги надмірно сплачених коштів у розмірі 776 232,28 грн.

Водночас, пунктом 6.8 Договору поставки нафти від 28.08.2018 № ГНО 2-22/08-РСА-НПС визначено, що кожна із сторін не має права передавати свої права за цим договором третім особам без письмової згоди іншої сторони.

ТОВ «Естінюей» (ТОВ «Газнафтаоіл») не звертався до АТ «Укртранснафта» про отримання згоди на передання своїх прав за договором поставки нафти від 28.08.2018 № ГНО 2-22/08-РСА-НПС, а АТ «Укртранснафта» в свою чергу не надавало ТОВ «Естінюей» (ТОВ «Газнафтаоіл») згоди на передачу прав за відповідним договором.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем-2 неправомірно передано відповідачу-1 свої права за договором поставки нафти від 28.08.2018 № ГНО 2-22/08-РСА-НПС, а тому наявні всі правові підстави для визнання договору про відступлення права вимоги від 16.09.2020 недійсним.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА-1.

Відповідач-1 про наявність справи у суді повідомлений належним чином, був присутній у судових засіданнях, заявляв клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання відзиву, відзив на позов не надав.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА-2.

Відповідач-2 про наявність справи у суді повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

Ухвали суду, направлені на адресу відповідача, повернулися до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Слід також зазначити, що судом зроблено оголошення для Товариства з обмеженою відповідальністю "Естінюей" на офіційному сайті Господарського суду Дніпропетровської області https://dp.arbitr.gov.ua про знаходження в провадженні суду даної справи (а.с. 118, 147, 177).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Більше того, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення ухвали суду відбулось через недотримання ним вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю юридичною адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Таким чином, суд вважає, що відповідач-2 про наявність справи у суді повідомлений належним чином.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, до предмету доказування у даній справі входять обставини, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсними на момент його вчинення. Зокрема, обсяг та зміст прав, які перейшли до нового кредитора за договором про відступлення права вимоги та чи існували ці права на момент переходу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

28.08.2018 між Акціонерним товариством «Укртранснафта» (далі - Позивач, АТ «Укртранснафта», Продавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Газнафтаоіл» (далі - ТОВ «Газнафтаоіл», Покупець), новим найменуванням якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Естінюей» (далі - Відповідач -2, ТОВ «Естінюей»), та Товарною біржою «Українська енергетична біржа», новим найменуванням якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа», було укладено договір поставки нафти № ГНО 2-22/08-РСА-НПС (далі - Договір).

Позивач виконав свій обов`язок по передачі товару за договором, а відповідач-2 виконав свій обов`язок щодо його оплати.

Однак, у зв`язку із порушенням відповідачем-2 строків фактичного прийняття товару, передбачених договором, АТ «Укртранснафта» звернулось до суду із позовом про стягнення пені у розмірі 954 659,55 грн.

08.12.2020 Північний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 у справі № 910/16386/18 та прийняв нове рішення, яким стягнув з ТОВ «Газнафтаоіл» (ТОВ «Естінюей») на користь АТ «Укртранснафта» 954 659,55 грн. пені та 64 439,55 грн. судового збору.

06.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва, виданого на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2020, та постанову про арешт коштів боржника.

В процесі виконання договору виникла переплата з боку відповідача-2 у розмірі 776 232,28 грн. У зв`язку з чим, останній звернувся до Господарського суду м. Києва про стягнення з АТ «Укртранснафта» відповідних коштів.

29.03.2021 Господарський суд міста Києва у справі № 910/21219/20 виніс рішення, яким, стягнув з АТ «Укртранснафта» на користь ТОВ «Газнафтаоіл» (ТОВ«Естінюей») заборгованість у розмірі 776 232,28грн., 3% річних у розмірі 49 955,51 грн., інфляційні у розмірі 70 948,83 грн., судовий збір у розмірі 13 457,05 грн.

15.06.2021 Північний апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/21219/20 залишив без змін.

25.06.2021 АТ «Укртранснафта» з метою виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/21219/20 перерахувало на рахунок ТОВ «Естінюей» (ТОВ «Газнафтаоіл») 910 593,67 грн.

У червні 2021 на адресу позивача від відповідача - 1 надійшло повідомлення про заміну кредитора за договором, згідно із договором відступлення права вимоги від 16.09.2021 відповідач-2 передав відповідачу-1 належне йому право вимоги до позивача згідно з договором поставки нафти № ГНО 2-22/08-РСА-НПС.

23.07.2021 АТ «Укртранснафта» отримано заяву ТОВ «Джалон» про заміну сторони стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження на підставі договору відступлення права вимоги від 16.09.2020.

Відповідно до пункту 1.1 договору відступлення права вимоги від 16.09.2020 Первісний кредитор (відповідач-2) передає новому кредитору належне йому право вимоги до АТ «Укртранснафта», згідно з договором поставки нафти №ГНО 2-22/08-РСА-НПС від 28.08.2018, укладеному між первісним кредитором, позивачем та Товарною біржою «Українська енергетична біржа», а новий кредитор приймає дане право вимоги на наступних умовах.

Розмір вимоги, яка передана новому кредитору складає 776 232,28 грн. До нового кредитора переходить також право вимоги на суми пені та штрафів, інфляційного збільшення та 3% річних та будь-яких інших платежів, які виникли в зв`язку з невиконанням умов основного договору боржником (п.2.1 та п.2.2 договору відступлення права вимоги від 16.09.2020).

Пункт 2.3 договору відступлення права вимоги від 16.09.2020 визначає, що після набрання чинності даним договором новий кредитор займає місце первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент укладання такого договору.

До обов`язків первісного кредитора згідно з пунктом 4.1 договору відступлення права вимоги від 16.09.2020 належить відступити новому кредитору право вимоги згідно з умовами цього договору; передати первісному кредитору усі необхідні документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію яка важлива для їх здійснення.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги (пп.4.1.3 п.4.1 договору відступлення права вимоги від 16.09.2020).

Договір відступлення права вимоги від 16.09.2020 набирає чинності з моменту підписання його сторонами та настання відкладальної умови та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.6.1 договору).

Згідно з пунктом 6.2 договору відступлення права вимоги від 16.09.2020 відкладальною умовою для цілей даного договору є набрання законної сили рішення суду про стягнення із АТ «Укртранснафта» на користь Первісного кредитора заборгованості за договором поставки нафти № ГНО 2-22/08-РСА-НПС від 28.08.2018, укладеним між Первісним кредитором, АТ «Укртранснафта» та Товарною біржою «Українська енергетична біржа» в розмірі суми основного боргу 776 232,28 грн. та штрафних санкцій, інфляційного збільшення, 3% річних, в порядку, визначеному чинним законодавством України по справі за позовом Первісного кредитора до Боржника.

Відтак, первісний кредитор (відповідач - 2) згідно з договором відступлення права вимоги від 16.09.2020 передав новому кредитору (відповідач - 1) свої права за договором поставки нафти від 28.08.2018 № ГНО 2-22/08-РСА-НПС, а саме право вимоги надмірно сплачених коштів у розмірі 776 232,28 грн.

Позивач зазначає, що пунктом 6.8 договору поставки нафти від 28.08.2018 № ГНО 2-22/08-РСА-НПС визначено, що кожна із сторін не має права передавати свої права за цим договором третім особам без письмової згоди іншої сторони.

Відповідач-2 не звертався до позивача про отримання згоди на передання своїх прав за договором поставки нафти від 28.08.2018 № ГНО 2-22/08-РСА-НПС, а позивач, в свою чергу, не надавав відповідачу-2 згоди на передачу прав за відповідним договором.

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу, оскільки ст. 656 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Така сама позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі № 911/2115/15 від 09.09.2020.

В справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі № 910/1755/19 від 04 червня 2020 року.

В постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

У разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. При цьому такий спеціальний інструмент для заміни сторони у зобов`язанні, як відступлення права вимоги, може бути застосований лише відносно дійсного зобов`язання, тобто такого зобов`язання, яке існувало на момент переходу відповідного права від первісного кредитора.

При цьому не слід ототожнювати дійсність вимоги лише з розміром боргу по договору, відносно якого така вимога відступається, що є помилковим.

Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (ст. 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (ст. 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав.

Насамперед, при визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачами п. 6.8. договору поставки нафти від 28.08.2018 № ГНО 2-22/08-РСА-НПС, яким визначено, що кожна із сторін не має права передавати свої права за цим договором третім особам без письмової згоди іншої сторони.

Як вказано вище, відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.З ст.215 ЦК України).

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини першої статті 207 Господарського кодексу, згідно з якою господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою (ч.і ст.512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст.512 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на те, що умовами п. 6.8. договору поставки нафти від 28.08.2018 № ГНО 2-22/08-РСА-НПС встановлено, що кожна із сторін не має права передавати свої права за цим договором третім особам без письмової згоди іншої сторони, доказів згоди АТ "Укртранснафта" відповідачами суду не надано, вимоги позивача про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 16.09.2020 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Укртранснафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джалон" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Естінюей" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 16.09.2020 задовольнити.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 16.09.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Естінюей" (ідентифікаційний код 38490810) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Джалон" (ідентифікаційний код 39483830).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Естінюей" (87552, Донецька область, м. Маріуполь. Вул. Бульварна, 77, офіс 3, ідентифікаційний код 38490810) на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" (01010, м.Київ, вул. Московська, 32/2, ) 1 135,00 грн. судового збору, про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джалон" (49000, м. Дніпро, вул. Короленка, 17, ідентифікаційний код 39483830) на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" (01010, м.Київ, вул. Московська, 32/2, ) 1 135,00 грн. судового збору, про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.12.2021.

Суддя Н.Г. Назаренко