ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Справа№ 910/6345/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021р.

у справі №910/6345/21 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради

(Київської міської державної адміністрації "Київтеплоенерго"

до Оболонського районного управління Головного управління

МВС України в місті Києві

про стягнення 4 326,22 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

19.04.2021р. Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві 4 326,22 грн, з яких: 3 946,28 грн основного боргу, 152,56 грн 3% річних, 227,38 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані нездійсненням відповідачем розрахунків за фактично спожиту теплову енергію, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2021р у справі №910/6345/21 позов задоволено повністю. Стягнути з Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації "Київтеплоенерго" 3 946,28 грн (три тисячі дев`ятсот сорок шість гривень 28 коп.) основного боргу, 152,56 грн (сто п`ятдесят дві гривні 56 коп.) 3% річних, 227,38 грн (двісті двадцять сім гривень 38 коп.) інфляційних втрат та 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021р у справі №910/6345/21 повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст. 104-112 ЦК України. Так, відповідач заперечує факт споживання теплової енергії за спірний період, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві перебуває в стані припинення, а також враховуючи те, що позивач не звернувся із заявою до відповідача про включення його вимог на суму 3 946,28 грн до реєстру вимог кредиторів у строк до 09.01.2016. Також відповідач звертає увагу на те, що докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги - факт користування приміщенням працівниками Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві на підставі договору від 01.01.2015 № 06112 не є належним доказом у даній справі. Подана позивачем інформація спростовуюється розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.04.2016 № 200 «Про деякі питання оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації», відповідно до абзацу 2 пункту 2 якого замінено орендаря - Оболонське районне управління Головного управління Міністерсва внутрішніх справ України в м. Києві на нового орендаря - Головне управління Національної поліції у м. Києві.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021 року, апеляційну скаргу Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 року апеляційну скаргу Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021р у справі №910/6345/21 - залишено без руху. Оболонському районному управлінню Головного управління МВС України в місті Києві було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору, в сумі в розмірі 3 405 грн.

31.08.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків, а саме докази сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 р. у справі №910/6345/21. Роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

20.10.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 р. у справі №910/6345/21 без змін.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріально і процесуального права, а тому підлягають відхиленню судом. Так, позивач зазначає, що станом на час розгляду даної справи запис про припинення Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві (ідентифікаційний код 08672963) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, отже відповідач є правоздатною і дієздатною юридичною особою, зобов`язання якої не припинилися та не перейшли до правонаступника внаслідок прийняття рішення про її припинення, позаяк перебування юридичної особи у стані припинення з урахуванням приписів статей 509-601, 604-609 ЦК України не є підставою для припинення зобов`язання. Також позивач зазначає, що посилання відповідача на розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.04.2016 № 200 також є недоречним. Згідно наявного в матеріалах справи Договору № 06112 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 05.01.2015 судом встановлено, що відповідач - Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві є орендарем нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

26.05.2016 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (енергопостачальна організація, ПАТ "Київенерго") та Оболонським районним управлінням Головного Управління МВС України в місті Києві (абонент) укладено Договір № 240252-01 на постачання теплової енергії (далі - Договір або Договір № 240252-01 від 26.05.2016), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, визначених договором (п. 1.1 Договору).

Договір набуває чинності з 01.10.2015 та діє до 15.04.2016 (п. 8.1 Договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін (п. 8.4 Договору).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює позивач.

Позивач зазначив, що споживачем теплової енергії за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д (офіс) є Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві (відповідач), що підтверджуються: Договором № 240252-01 від 26.05.2016; Договором № 06112 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 01.01.2015 (далі Договір оренди), згідно якого відповідач у якості орендаря прийняв в оренду нерухоме майно за вказаною адресою для розміщення бюджетної установи (службове приміщення дільничних інспекторів).

Відповідно до умов Договору № 240252-01 від 26.05.2016 об`єкт постачання теплової енергії знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д (офіс).

Облік споживання теплової енергії проводиться по загальнобудинковому приладу обліку (п. 5.1. Договору м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д (офіс)).

Відповідно до п. 5 Додатку № 4 до Договору № 240252-01 від 26.05.2016 відповідач щомісяця з 12 по 15 число отримує у РТМ "Поділ" за адресою: вул. Щекавицька, буд. № 37/48: облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду; акт виконаних робіт.

Також, позивач зазначив, що номер вищенаведеного договору ідентичний номеру особового рахунку, тому в разі зміни постачальника теплової енергії номер особового рахунку не змінився. Враховуючи, що КП "Київтеплоенерго" з 01.05.2018 є постачальником теплової енергії, в актах приймання-передавання та інших розрахункових документах зазначається наведений Договір/особовий рахунок.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" основним обов`язком споживача теплової енергії є в тому числі своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Як зазначив позивач, відповідач не звертався до КП "Київтеплоенерго" щодо укладання договору на постачання теплової енергії. Станом на дату подання позовної заяви відповідний письмовий договір між позивачем та відповідачем не укладений.

Однак позивачем належним чином поставлялась відповідачу теплова енергія до об`єкту постачання теплової енергії за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д.

На підтвердження постачання КП "Київтеплоенерго" теплової енергії до житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д, позивачем додані до матеріалів справи копії корінців нарядів на включення та відключення вказаного будинку в період опалювального сезону 2018-2019 та 2019-2020 років; копії актів приймання-передавання товарної продукції за спірний період (з жовтня 2018 року по грудень 2020 року); копії облікових карток за спірний період, копії відомостей обліку спожитої теплової енергії за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д, копії актів про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи.

Нарахування за відпущену теплову енергію проводилось позивачем згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідними Розпорядженнями КМДА, за кожну відпущену Гігакалорію (1Гкал/грн.), що підтверджується щомісячним обліковим записом.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію, в результаті чого за спірний період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року включно утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 3 946,28 грн, що також підтверджується позивачем довідкою про нарахування за теплову енергію, спожиту відповідачем за спірний період.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку 16.01.2021 позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу, в якій повідомлено про наявну заборгованість у розмірі 3 946,28 грн, однак відповідач заборгованість не сплатив, відповіді на вимогу позивачу не надав.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач як у відзиву на позовну заяву так і в апеляційній скарзі зазначає, що станом на дату звернення позивача до суду письмовий договір між позивачем та відповідачем не укладений і керівництво Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві не зверталось до позивача з приводу надання послуг з поставки теплової енергії до приміщення за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д.

Отже, відповідач вважає, що між позивачем та відповідачем, в силу наявних обставин та вимог діючого законодавства, не могли скластися фактичні договірні відносини щодо постачання та споживання теплової енергії до нежитлового приміщення, розташованого у будинку № 1-Д по вулиці Маршала Тимошенка у місті Києві.

Крім того, відповідно до інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві перебуває в стані припинення, строк заявлення вимог кредиторів був встановлений до 09.11.2015.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України" ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС України, серед яких Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві, без правонаступництва.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України" Міністерством внутрішніх справ України направлено відповідний наказ МВС України від 30.10.2015 № 1321 "Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по місту Києву", яким встановлено двомісячний строк з дати публікації оголошення про ліквідацію територіального органу для заяви кредиторами претензій до нього.

Оголошення про ліквідацію Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві опубліковано 09.11.2015 в Бюлетені державної реєстрації № 336 (31) 2015 року.

11.12.2015 за вих. № 52/884, 52/888 на адреси ПАТ "Київенерго": м. Київ, вул. Мельникова, 31; м. Київ, вул. Горького, 5 були направлені відповідні повідомлення про початок процесу ліквідації Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві та право пред`явити вимоги та претензії до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві терміном до 09.01.2016.

Аналогічні за змістом повідомлення були направлені на адреси органів місцевого самоврядування у зв`язку із укладеними договорами оренди.

Відповідач звернув увагу, що орган державної влади - міліція перестав існувати у зв`язку із втратою чинності Закону України "Про міліцію", працівники Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві звільнені зі служби з органів внутрішніх справ, тому твердження позивача про використання приміщення та, відповідно, споживання теплової енергії працівниками Оболонського РУ ГУ МВС України в місті Києві вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам, а за адресою Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві функціонує Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Керівництвом Оболонського УП ГУНП у м. Києві направлено інформацію про те, що приміщення за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д поліцейськими для виконання службових обов`язків не використовується (доповідна записка Голові ліквідаційної комісії Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 14.05.2021 за вих. № 3664/125/51/02-2021).

Щодо Договору на постачання теплової енергії № 240252-01 від 26.05.2016 відповідач зазначив, що порядок розрахунків за теплову енергію визначений Додатком № 4 до цього Договору, пунктом 8 якого сторонами узгоджено, що бюджетна організація сплачує авансовий платіж шляхом попередньої оплати, яка здійснюється на підставі пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" у термін до 01 числа звітного періоду у розмірі згідно з додатком № 1 до договору.

У разі порушення терміну сплати за поточне споживання, визначеного пунктом 2 цього додатку, чи наявності боргу на початок кожного розрахункового періоду, "Енергопостачальна організація" має право припинити безоплатний відпуск теплової енергії, згідно додатку № 7 до договору (пункт 6 Додатку № 4 до Договору № 240252-01 від 26.05.2016).

Відповідно до підпункту 3.1.3 пункту 3.1 розділу 3 Договору № 240252-01 від 26.05.2016 енергопостачальна організація має право, у разі порушень абонентом умов договору, складати відповідні акти, приписи, проводити нарахування штрафних санкцій згідно з чинним законодавством та стягувати за рішенням суду, у встановленому чинним законодавством порядку.

Однак відповідач звертає увагу, що з дати закінчення Договору (15.04.2016), отримання ліцензії КП "Київенерго" (10.04.2018), включення/виключення опалення у 2018, 2019, 2020 роках актів та приписів на адресу Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві не надходило.

В матеріалах наявна вимога щодо сплати заборгованості у сумі 3 946,28 грн від 15.01.2021, яка направлена на юридичну адресу відповідача 16.01.2021, згідно якої позивачем надано десятиденний термін для погашення заборгованості за отриману теплову енергію з жовтня 2018 по грудень 2020 року. Установлений порядок попередньої оплати використаної теплової енергії (комунальних послуг) та вимоги Бюджетного кодексу України унеможливлює виплату грошових коштів без взяття на себе відповідних бюджетних призначень та відсутності кошторисних призначень.

Також, відповідач зазначив, що з 2016 року, у зв`язку із закінченням терміну дії Договору та припиненням існування органу державної влади - міліції, кошторисом витрат на виконання вказаного договору грошові кошти не виділялись, а тому постачання теплової енергії на користь відповідача без договору на постачання, відсутність правової підстави для проведення виплат, грошових коштів, що мали бути сплачені за поставлену теплову енергію виключає бездіяльність Оболонського РУ ГУ МВС України.

Крім того, відповідач звернув увагу, що корінець наряду на включення опалювання у жовтні 2020, на який посилається позивач, в матеріалах справи відсутній, а тому період включення опалення з жовтня 2020 не може бути включений в розрахунки для стягнення боргу. Подані позивачем докази підписані представником споживача - КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва, а відомості обліку теплової енергії за спірний період є неналежно оформленими.

Щодо Договору оренди, відповідач зазначив, що цей договір втратив чинність і є доказом того, що працівниками Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві дійсно використовувалось вказане у договорі приміщення як кімната для дільничних інспекторів міліції. У Акті обстеження від 04.09.2015 № 3543 представником ПАТ "Київенерго" зафіксовано інформацію, що підтверджує використання поставленої теплової енергії Оболонському РУ ГУ МВС України в м. Києві станом на 2015 рік та не заперечується відповідачем.

Відповідач вважає, що у зв`язку з особливим статусом відповідача до вирішення спірних правовідносин застосовуються вимоги спеціального законодавства та норми, якими врегульовано порядок проведення ліквідації юридичної особи публічного права. Разом з цим, з вимогою до ліквідаційної комісії Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві про включення до проміжного ліквідаційного балансу спірної суми заборгованості позивач не звертався, а отже останнім не дотримано вимог законодавства.

В обґрунтування заперечень на апеляційну скаргу позивач зазначив, що останній, перебуваючи в стані припинення з 06.11.2015, 26.05.2016 було укладено з ПАТ "Київенерго" Договір на постачання теплової енергії № 240252-01. Позивачем надано всі наявні копії документів на підтвердження постачання КП "Київтеплоенерго" теплової енергії відповідачу у спірний період.

Також, позивач звернув увагу, що відповідач займає нежитлове приміщення в житловому будинку. Теплопостачальна організація позбавлена можливості відключити теплопостачання будинку за наявності заборгованості у окремо взятого споживача, який володіє певною частиною приміщень в будинку.

На підставі виданих корінців нарядів підключається весь будинок за вказаною адресою в цілому. На окрему частину нежитлового приміщення, що займає відповідач, корінці нарядів не видаються. Споживачем в наданих документах зазначено КП "Служба замовника житлово-комунальних послуг" ЖЕК-506, а не відповідача, так як останній є орендарем нежитлових приміщень в житловому будинку.

Таким чином, відповідач не є споживачем теплопостачання по будинку в цілому, а лише в частині пропорційно займаних приміщень.

Кожного місяця (з жовтня 2018 року по грудень 2020 року) КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" надавались відомості обліку споживання теплової енергії, якими підтверджується факт постачання теплової енергії в цілому по будинку за вищевказаною адресою. Зазначені відомості теплопостачальною організацією (позивачем) прийняті до розрахунку поставленої теплової енергії як по будинку в цілому, так і в частині спожитої теплової енергії відповідачем.

Позивач також зазначив, що жодного документу на підтвердження припинення Договору оренди та/або акту приймання-передавання приміщення відповідачем суду не надано.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач також зазначив, що такого способу захисту права стягувача (кредитора), порушеного особою, що припиняється, як звернення із вимогами саме про стягнення заборгованості норми статей 104-112 ЦК України не передбачають, що узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 924/478/16, від 20.01.2020 у справі № 922/416/19.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

Відповідності до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За своїм змістом та правовою природою укладений між ПАТ «Київенерго» та Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві на постачання теплової енергії № 240252-01 від 26.05.2016р. є договором енергопостачання.

Відповідно до п. 1.1 предметом Договору № 240252 від 26.05.2006р. є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим Договором.

В матеріалах справи відсутні докази того, що даний договір було розірвано у зв`язку із припиненням відповідача.

Відповідно до п. 2.1 Статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.05.2016 № 323 (у редакції розпорядження від 27.06.2019 № 1160) (далі - Статут КП "Київтеплоенерго"), підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Згідно з п. 2.2.1 Статуту "Київтеплоенерго" предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

Відповідно до Статуту КП "Київтеплоенерго", позивач є виконавцем послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д.

Судом встановлено, що між відповідачем та позивачем не укладено договір на постачання теплової енергії.

Згідно зі ст. 275 ГК України та Законом України "Про теплопостачання" споживання теплової енергії можливе лише на підставі договору з теплопостачальною організацією.

Разом з цим суд вказує, що відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/4239/16 від 21.08.2019), у зв`язку з чим спростовуються відповідні доводи відповідача.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" основним обов`язком споживача теплової енергії є в тому числі своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження постачання відповідачу теплової енергії за період з жовтня 2018 по грудень 2020, а саме до житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д (в якому знаходяться приміщення відповідача згідно Договору № 06112 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 05.01.2015) надав суду:

- корінець наряду на включення № 91794 від 22.10.2018 та корінець наряду на відключення № 1651554 від 06.04.2019; корінець наряду на включення № 1772277 від 28.10.2019 та корінець наряду на відключення № 154314 від 05.04.2020;

- акти № 3/1926 від 03.07.2018, № 3/5-1841 від 02.10.2019 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період 2018-2019, 2019-2020 років;

- відомості обліку спожитої теплової енергії за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д за спірний період;

- акти приймання-передавання товарної продукції за спірний період;

- облікові картки по обліковому запису № 240252-01 за спірний період;

- довідку про нарахування за теплову енергію Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, о/р № 240252-01.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутній корінець наряду на включення опалювання у жовтні 2020, а відтак відсутні докази щодо підключення абонента до споживання теплової енергії за період з жовтня 2020 по грудень 2020.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд відзначає, що факт споживання відповідачем теплової енергії за спірний період (у тому числі за період з жовтня 2020 по грудень 2020) вбачається із облікових карток по обліковому запису № 240252-01, а тому відповідні доводи відповідача судом відхилено як безпідставні.

При цьому судом враховано, що питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості доказів у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки судами, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено факт споживання відповідачем поставленої позивачем теплової енергії за період з жовтня 2018 по грудень 2020 на загальну суму 3 946,28 грн.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вказаної заборгованості.

Так, відповідач заперечує факт споживання теплової енергії за спірний період, оскільки відповідно до інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві перебуває в стані припинення, а також враховуючи те, що позивач не звернувся із заявою до відповідача про включення його вимог на суму 3 946,28 грн до реєстру вимог кредиторів у строк до 09.01.2016.

Відповідні доводи відповідача були обґрунтовано відхилено судом першої інстанції.

Частиною першою статті 104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 5 ст. 104 ЦК України).

Статтею 105 ЦК України встановлено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Стаття 107 ЦК України регламентує порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення, при цьому дана стаття не містить приписів, за якими наслідком неподання до комісії з припинення (реорганізації) юридичної особи у двомісячний строк кредиторських вимог є їх погашення.

Таким чином, недотримання визначеного частиною п`ятою статті 105 ЦК України строку заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється шляхом реорганізації, не є підставою для припинення її зобов`язань.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закон (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Відповідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 06.11.2015 Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві (ідентифікаційний код 08672963) перебуває в стані припинення.

Станом на час розгляду даної справи запис про припинення Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві (ідентифікаційний код 08672963) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, отже відповідач є правоздатною і дієздатною юридичною особою, зобов`язання якої не припинилися та не перейшли до правонаступника внаслідок прийняття рішення про її припинення, позаяк перебування юридичної особи у стані припинення з урахуванням приписів статей 509-601, 604-609 ЦК України не є підставою для припинення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 у справі № 917/462/20.

Крім того, як зазначалось вище, Договір між ПАТ "Київенерго" та Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві було укладено 26.05.2016, в той час як відомості про перебування відповідача в стані припинення внесено 06.11.2015. Спірна заборгованість відповідача за поставлену теплову енергію виникла в період з жовтня 2018 по грудень 2020, тобто після внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про знаходження відповідача в стані припинення.

Отже, посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.01.2020 у справі № 922/416/19, згідно якої законодавством передбачений спеціальний порядок задоволення кредиторами своїх вимог до особи, яка припиняється шляхом звернення із відповідними вимогами до ліквідаційної комісії такої особи; такого способу захисту порушеного особою, що припиняється, права стягувача (кредитора) як звернення із вимогами саме про стягнення заборгованості норми статей 104-112 ЦК України не передбачають, - суд вважає безпідставними, оскільки обставини справи № 922/416/19 не є подібними до обставин даної справи № 910/6345/21.

Так, у справі № 922/416/19 відповідач перебував у процедурі припинення з 15.06.2018, а спірна заборгованість виникла за період з 15.02.2016 по 31.12.2017, тобто до прийняття та внесення рішення щодо припинення юридичної особи. Обставини справи № 924/478/16, на постанову Верховного Суду у якій від 03.05.2018 посилається відповідач, також не є подібними до обставин даної справи № 910/6345/21.

Відповідачем не надано суду доказів того, що Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яке функціонує за адресою Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві споживає теплову енергію на підставі іншого договору, укладеного безпосередньо з позивачем.

Що стосується доводів відповідача, що приміщення за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д працівниками Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві та поліцейськими Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві не використовується та щодо закінчення строку дії Договору № 06112 про передачу майна територіальної громадами міста Києва в оренду від 05.01.2015, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи Договору № 06112 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 05.01.2015, Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві є орендарем нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д.

Пунктом 9.1 вказаного Договору оренди встановлено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 27.08.2016, але в будь якому випадку до повного виконання зобов`язань.

Згідно з п. 7.6 вказаного Договору оренди, у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди підприємству, яким за договором визначено КП "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у місті Києві.

Згідно Акту приймання-передачі нерухомого майна від 05.01.2015 орендодавець - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація передав орендарю - Оболонському районному управлінню Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві нежитлове приміщення в орендне користування згідно Договору оренди від 05.01.2015 № 06112 за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д, загальною площею оренди 9,7 кв. м.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що дане приміщення було повернуто у зв`язку із закінченням дії договору або ж у зв`язку із його розірванням на підставі акту приймання-передачі, як це передбачено п. 7.6 Договору оренди № 06112 від 05.01.2015.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в спірний період з жовтня 2018 по грудень 2020 відповідач користувався вказаним нежитловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 1-Д, та відповідно споживав поставлену позивачем теплову енергію за вказаний період.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2018 по грудень 2020 у розмірі 3 946,28 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 227,38 грн інфляційних втрат 152,56 грн 3% річних.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

З огляду на зазначене, колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 152,56 грн та інфляційних втрат в розмірі 227,38 грн.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Суд апеляційної інстанції, серед іншого, враховує, що у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм процесуального та матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 14.07.2021 р. у справі № 910/6345/21 - залишити без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.12.2021р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець