РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2021Справа № 910/13274/21

Суддя Н.Плотницька, розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Київгаз"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
простягнення 82 018 грн 00 коп.
Представники сторін:не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" про стягнення 82 018 грн 00 коп., які є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 6,321 тис. куб метрів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскільки відповідачу в червні 2017 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, відбір природного газу в обсязі 6,321 тис. куб метрів відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, а тому останній повинен повернути грошові кошти на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України за безпідставно набутий природний газ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/13274/21, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

15.09.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та залучення до участі у справі Акціонерне товариство "Київгаз" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Київгаз".

23.09.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

27.09.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

05.10.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.

08.10.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

21.10.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

03.11.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшли письмові пояснення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.04.2017 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець за договором) та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець за договором) укладено договір про закупівлю природного газу № -втв, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у квітні - грудні 2017 газове паливо (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування) (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

На виконання укладеного договору від 30.04.2017 № -втв, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передало, а Акціонерне товариство "Укртрансгаз" прийняло у червні 2017 року природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб для забезпечення балансування в обсязі 20 000,00 тис. куб. м на суму 141 481 680 грн 00 коп., що підтверджується підписаним та скріпленим печаткою актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2017.

30.04.2017 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трафігура юкрейн" (продавець за договором) укладено договір про закупівлю природного газу № , відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у квітні - грудні 2017 газове паливо (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування) (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

На виконання укладеного договору від 30.04.2017 № , Товариство з обмеженою відповідальністю "Трафігура юкрейн" передало, а Акціонерне товариство "Укртрансгаз" прийняло у червні 2017 року природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб для забезпечення балансування в обсязі 20 000,00 тис. куб. м на суму 141 400 560 грн 00 коп., що підтверджується підписаним та скріпленим печаткою актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2017.

30.04.2017 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" (продавець за договором) укладено договір про закупівлю природного газу № , відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у квітні - грудні 2017 газове паливо (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування) (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

На виконання укладеного договору від 30.04.2017 № , Товариство з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" передало, а Акціонерне товариство "Укртрансгаз" прийняло у червні 2017 року природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб для забезпечення балансування в обсязі 20 000,00 тис. куб. м на суму 139 224 240 грн 00 коп., що підтверджується підписаним та скріпленим печаткою актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2017.

30.04.2017 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еру трейдінг" (продавець за договором) укладено договір про закупівлю природного газу № , відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у квітні - грудні 2017 газове паливо (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування) (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

На виконання укладеного договору від 30.04.2017 № , Товариство з обмеженою відповідальністю "Еру трейдінг" передало, а Акціонерне товариство "Укртрансгаз" прийняло у червні 2017 року природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб для забезпечення балансування в обсязі 20 000,00 тис. куб. м на суму 144 520 320 грн 00 коп., що підтверджується підписаним та скріпленим печаткою актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2017.

04.05.2017 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "Еско-північ" (продавець за договором) укладено договір про закупівлю природного газу № , відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у квітні - грудні 2017 газове паливо (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування) (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

На виконання укладеного договору від 30.04.2017 № , Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "Еско-північ" передало, а Акціонерне товариство "Укртрансгаз" прийняло у червні 2017 року природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб для забезпечення балансування в обсязі 20 000,00 тис. куб. м на суму 134 767 200 грн 00 коп., що підтверджується підписаним та скріпленим печаткою актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2017.

30.04.2017 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець за договором) та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець за договором) укладено договір про закупівлю природного газу № -втв, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у квітні - грудні 2017 газове паливо (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування) (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

На виконання укладеного договору від 30.04.2017 № -втв, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передало, а Акціонерне товариство "Укртрансгаз" прийняло у червні 2017 року природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб для забезпечення балансування в обсязі 70 000,00 тис. куб. м на суму 503 700 960 грн 00 коп., що підтверджується підписаним та скріпленим печаткою актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2017.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що для здійснення транспортування природного газу для визначеного споживача необхідним є наявність суб`єкта ринку природного газу, який повинен був подати оператору газотранспортної системи (позивачу) відповідну номінацію та здійснити передачу на вході до газотранспортної системи відповідних обсягів природного газу. Однак, позивачем встановлено відсутність замовників послуг транспортування та фактичної передачі в порядку, визначеному Кодексом ГТС будь-яким суб`єктом ринку природного газу в обсязі 6,321 тис. куб метрів природного газу у червні 2017 року на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32". Проте, за твердженням позивача, відповідач, незважаючи на відсутність будь-яких договірних відносин з позивачем щодо передачі майна, безпідставно здійснив відбір 6,321 тис. куб метрів природного газу у червні 2017 року. Таким чином, позивач вказує, що оскільки ані відповідач, ані жоден з інших суб`єктів ринку природного газу для його транспортування відповідачу у червні 2017 року фізично не подавали до газотранспортної системи природний газ, відбір 6,321 тис. куб метрів природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, які ним були придбані та подані до газотранспортної системи на виконання функцій оператора ГТС, що підтверджується актами приймання-передачі та договорами закупівлі, копії яких додано до позовної заяви. За таких обставин, позивач вважає, що відбір природного газу у розмірі 6,321 тис. куб. м здійснений відповідачем за межами правовідносин, що врегульовані Кодексом ГТС України та за відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем щодо передачі спірного майна, відтак, майно набуте відповідачем за рахунок позивача є таким, що набуте за відсутності правової підстави.

Отже, спір виник внаслідок того, що у червні 2017 року відповідачем було неправомірно відібрано 6,321 тис. куб метрів природного газу з обсягів природного газу позивача, з огляду на що позивач звернувся до суду з даним позовом про повернення грошових коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України за безпідставно набутий природний газ.

Відповідно до звіту про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ "Київгаз" між замовниками послуги транспортування в розрізі їх контрагентів (споживачів) за червень 2017 року серед споживачів значиться Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32".

Із вказаного звіту вбачається відсутність підтвердженого обсягу газу для відповідача, однак вбачається обсяг відібраного газу у розмірі 6,321 тис. куб метрів.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що у червні 2017 року отримав природний газ на підставі укладеного із Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договору на постачання природного газу від 06.10.2016 № 1712/1617-ТЕ-41. Також, відповідач стверджує, що розрахувався за відібраний у червні 2017 року природний газ в повному обсязі на підставі укладеного із ПАТ "Київгаз" договору розподілу природного газу від 31.12.2015 № 211394, що підтверджується актом приймання-передачі послуг з розподілу природного газу за червень 2017 року в кількості 6,321 тис. куб. м та рахунком на оплату від 24.10.2017 № 211394/16142, який був повністю оплачений відповідачем, на підтвердження чого до відзиву долучено копію банківської виписки. Крім того, відповідач посилається на Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та тепло генеруючих організацій та підприємства централізованого водопостачання і водовідведення за спожив енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII, відповідно до норм якого на відповідача покладено обов`язок розраховуватися за газ отриманий без номінацій у період з 01.12.2015 по 31.12.2019 протягом 72 місяців щомісячними рівними частинами, з огляду на що право позивача не є порушеним.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Законом України "Про ринок природного газу" визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Кодекс газотранспортної системи є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (в редакції чинній на момент відбору природного газу) несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу; номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Таким чином, виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства, за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженого обсягу газу - номінації, фактичний відбір останнім обсягу газу, може вважатися несанкціонованим відбором природного газу.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування); фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу.

За змістом пунктів 4-6 глави 3 розділу І Кодексу газотранспортної системи експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Оператор газотранспортної системи надає доступ до газотранспортної системи в межах технічної та вільної потужності газотранспортної системи.

У разі неочікуваного зростання споживання природного газу споживачами, виникнення перебоїв в транспортуванні природного газу, аварійної ситуації, що загрожує безпеці функціонування газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи зобов`язаний вжити заходів, передбачених цим Кодексом, Національним планом дій та правилами про безпеку постачання природного газу, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в нафтогазовому комплексі (далі - Національний план дій, правила про безпеку постачання природного газу).

Статтею 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї статті застосовуються до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна у однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто, обов"язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами ст. 11 Цивільного кодексу України. До відсутності правової підстави стаття 1212 Цивільного кодексу України відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Наприклад, коли правочин, на підставі якого передавалася річ, згодом був визнаний недійсним тощо.

За змістом статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі; у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно зі статтею 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку, заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Для відбору у червні 2017 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, необхідним є наявність суб`єкта ринку природного газу, який повинен був подати оператору газотранспортної системи (позивачу) відповідну номінацію та здійснити передачу на вході до газотранспортної системи відповідних обсягів природного газу.

Однак, позивачем встановлено відсутність замовників послуг транспортування та фактичної передачі в порядку, визначеному Кодексом ГТС будь-яким суб`єктом ринку природного газу (зокрема будь-яким постачальником) в обсязі 6,321 тис. куб. м у червні 2017 року на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32".

Таким чином, відповідач, незважаючи на відсутність у нього будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин із позивачем здійснив відбір в обсязі 6,321 тис. куб. м природного газу, що підтверджується звітом про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ "Київгаз" між замовниками послуги транспортування в розрізі їх контрагентів (споживачів) за червень 2017 року та не спростовано відповідачем.

Доказів правомірності підстав відбору природного газу в червні 2017 року (договору, актів приймання-передачі природного газу за спірний період, заявок замовника послуг транспортування, наданих оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу) відповідачем суду не надано.

За таких підстав, відповідачем був здійснений відбір природного газу з обсягів природного газу позивача, які надійшли до газотранспортної системи через точки входу, і обсягів природного газу, відібраних з точки виходу ПАТ "Київгаз", яке було врегульовано саме позивачем за рахунок вжитих заходів балансування шляхом подання до газотранспортної системи відповідних обсягів природного газу, придбаних у НАК "Нафтогаз України".

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на укладений з Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договір на постачання природного газу від 06.10.2016 № 1712/1617-ТЕ-41, відповідно до умов якого відповідачем було відібрано природний газ у червні 2017 року, оскільки наявність укладеного договору не може свідчити про здійснення поставки природного газу споживачу, оскільки доказом, який підтверджує факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції.

Факт наявності у Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договорів із споживачами не має значення з точки зору доведення факту здійснення поставки газу.

Спірні обсяги природного газу не є обсягами природного газу постачальника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", який не подавав номінацію для подання таких обсягів через точку входу в газотранспортну систему та не підписував акти приймання-передачі природного газу на такі обсяги природного газу, які (номінації та акти) є обов`язковою встановленою зазначеними нормами чинного законодавства та умовами вказаних договорів постачання природного газу умовою для підтвердження обставин фактичного вчинення господарської операції з постачання Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" таких обсягів природного газу відповідачу у червні 2017 року.

Щодо тверджень відповідача про те, що останній розрахувався за отриманий у червні 2017 року природний газ на підставі укладеного із ПАТ "Київгаз" договору розподілу природного газу від 31.12.2015 № 211394, що підтверджується актом приймання-передачі послуг з розподілу природного газу за червень 2017 року в кількості 6,321 тис. куб. м та рахунком на оплату від 24.10.2017 № 211394/16142, який був повністю оплачений відповідачем, суд зазначає наступне.

Як вбачається з доданого відповідачем до відзиву на позов акту виконаних робіт врегулювання небалансу спожитого природного газу за червень 2017 року та рахунку 211394/16142 від 24.10.2017, ПАТ "Київгаз" як оператор газорозподільної системи виставив відповідачу рахунок на оплату вартості небалансу в порядку пункту 4 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, відповідно до якої у разі якщо після запровадження заходів, передбачених Кодексом ГТС, залишиться неврегульований небаланс (фактичний об`єм/обсяг споживання природного газу по об`єкту споживача буде перевищувати об`єм/обсяг, фактично поставлений його постачальником/постачальниками за даними Оператора ГТС протягом зазначеного періоду), який буде віднесений оператором ГТС на небаланс Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати оператору ГРМ його вартість.

Суд зазначає, що небаланс - це не обсяг газу, а різниця між фактично поставленим та відібраним газом. Натомість, з наведеної норми пункту 4 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем вбачається, що споживач компенсує оператору ГРМ саме вартість небалансу, а не природного газу, несанкціоновано відібраного таким споживачем з газотранспортної системи. При цьому, оплата споживачем вартості такого небалансу поставлена в залежність від віднесення оператором ГТС такого небалансу на оператора ГРМ в рамках надання оператором ГТС послуг балансування.

Таким чином, відповідач на підставі рахунку № 211394/16142 від 24.10.2017 сплатив ПАТ "Київгаз" не вартість несанкціоновано відібраного відповідачем у червні 2017 року природного газу в обсязі 6, 231 тис. куб. м., а вартість небалансу, який виник за наслідком такого несанкціонованого відбору.

Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та тепло генеруючих організацій та підприємства централізованого водопостачання і водовідведення за спожив енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII, відповідно до норм якого на відповідача покладено обов`язок розраховуватися за газ отриманий без номінацій у період з 01.12.2015 по 31.12.2019 протягом 72 місяців щомісячними рівними частинами не нівелює право позивача на звернення до суду за захистом свого порушеного права як власника щодо відшкодування на підставі статті 1213 ЦК України майна, яке набуто відповідачем без достатньої правової підстави, оскільки такий відбір здійснений у період, коли відповідної правової підстави для його здійснення не було, що в свою чергу є умовою для застосування ст. 1213 ЦК України та підтвердження наявності порушеного права позивача як власника такого природного газу.

Щодо визначення вартості поставленого природного газу, а саме ціни, яка має враховуватися при визначені вартості всього поставленого газу, слід зазначити наступне.

Споживання газу відбувалося у червні 2017 року, проте позивач звернувся до суду 12.08.2021 року, що підтверджується відбитком поштового відділення на конверті.

Таким чином, приймаючи до уваги положення частини 2 статті 1213 Цивільного кодексу України щодо визначення вартості майна на момент розгляду справи судом, суд при розрахунку вартості поставленого природного газу виходить з ціни встановленої згідно з прейскурантом цін АТ "НАК "Нафтогаз України" на момент звернення до суду з вказаним позовом.

Зазначена правова позиція щодо застосування у подібних правовідносинах прейскуранту цін НАК "Нафтогаз України" викладена в постанові Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 906/567/18.

Судом встановлено, що вартість безпідставно набутого майна відповідачем в загальному обсязі 6,321 тис. куб. м у червні 2017 року становить 82 018 грн 00 коп. згідно із розрахунком вартості середньозважених цін на природний газ.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем грошових позивачу в розмірі 82 018 грн 00 коп.

Отже, суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору, не здійснив перерахування грошових коштів в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення вартості безпідставно набутого майна у розмірі 82 018 грн 00 коп. є обґрунтованими.

Щодо заявленої вимоги відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення безпідставно набутих коштів, суд зазначає наступне.

Стаття 256 Цивільного кодексу України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач, заперечуючи проти позову, просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення вартості безпідставно набутого червні 2017 року майна - природного газу в обсязі 6,321 тис. куб. м. Суд зазначає, що позивач в силу приписів Закону України "Про ринок природного газу" є суб`єктом ринку природного газу, а саме оператором газотранспортної системи, на якого покладено обов`язок здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Наведене дозволяє дійти висновку, що позивач на підтвердження факту звернення до суду із даними позовними вимогами у межах трирічного строку позовної давності повинен надати такі докази, які підтверджують вжиття позивачем заходів з метою встановлення особи, якою безпідставно було відібрано природний газ із газотранспортної системи.

Як вбачається з матеріалів справи, звіт Публічного акціонерного товариства "Київгаз" звіт про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ "Київгаз" між замовниками послуги транспортування в розрізі їх контрагентів (споживачів) за червень 2017 року був отриманий позивачем 11.07.2017, що підтверджується відповідними вхідними штампами Акціонерного товариства "Укртрансгаз", а тому про порушення свого права позивач дізнався 11.07.2017. Отже, з цього періоду і слід відраховувати трирічний строк позовної давності.

Як встановлено судом, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до суду з вказаним позовом 12.08.2021, що підтверджується накладною Акціонерного товариства "Укрпошта".

Таким чином, загальний строк позовної давності для звернення Акціонерного товариство "Укртрансгаз" до господарського суду з вказаним позовом за зобов`язаннями за червень 2017 року сплив 11.07.2020.

30.03.2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (Закон 540-ІХ), яким продовжені юридичні строки, зокрема, загальна та спеціальна позовна давність, строки нарахування штрафних санкції:

"5.Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 12-14 такого змісту:

12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Вказаний Закон набрав законної чинності з 02.04.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. установлено на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 19 грудня 2020 р. на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 1 жовтня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Постановою Кабінету Міністрів України № 405 від 21.04.2021 р. "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" у постанові Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2021 р., № 1, ст. 14, № 17, ст. 664, № 27, ст. 1442) у пункті 1 слово "квітня" замінено словом "червня".

Постановою Кабінету Міністрів України №611 від 16.06.2021 року "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" у постанові Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2021 р., № 1, ст. 14, № 17, ст. 664, № 27, ст. 1442, № 31, ст. 1786, № 35, ст. 2100, № 38, ст. 2283) - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2021 р. № 583: 1) у пункті 1 цифри і слово "30 червня" замінити цифрами і словом "31 серпня". Таким чином, строк дії карантину продовжено до 31.08.2021.

Таким чином, враховуючи приписи статей 256, 257, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими з 02.04.2020 року юридичні строки, зокрема, загальна та спеціальна позовна давність, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), з огляду на те, що на дату звернення позивача із даним позовом до суду - 12.08.2021 року карантин не був припинений на території України, суд дійшов висновку, що при зверненні до суду з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" заборгованості, яка виникла за зобов`язанням червня 2017 року, загальний строк позовної давності щодо цих вимог у справі позивачем не був пропущений.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 82 018 грн 00 коп. вартості безпідставно набутого майна підлягають задоволенню у повному обсязі.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" (вул. Щорса, 32-А, приміщення № 96, місто Київ, 01133, ідентифікаційний код 32492922) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код 30019801) грошові кошти у розмірі 82 018 (вісімдесят дві тисячі вісімнадцять) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька