ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р. Справа № 910/5761/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Богдан С.В.

відповідача - Будник Б.А.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 (повне рішення складено 14.09.2021)

у справі №910/5761/21 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання зобов`язання припиненим.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання припиненим зобов`язання позивача перед відповідачем у сумі 369128773,53 грн на підставі заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №810007-Сл-2534-0321 від 02.03.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за рішенням суду у справі №911/1173/16 стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість за договором №13-222-ВТВ від 04.01.2013 у загальному розмірі 374877861,12 грн, з яких 5749087,59 грн погашено на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №26-6736/1.2-16 від 03.10.2016 та відповідного платіжного доручення. Також позивач вказував на те, що Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", у свою чергу, має заборгованість перед Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" в сумі 369128773,53 грн на підставі договорів про відступлення права вимоги №№ 56S810-12205-19 та 56S810-12448-19 від 13.05.2019. З огляду на викладене, позивач зазначає, що решта заборгованості, стягнута за судовим рішенням, в сумі 369128773,53 грн є погашеною на підстави спірної заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №810007-Сл-2534-0321 від 02.03.2021. Разом з цим, відповідач не визнає розрахунки за договором №13-222-ВТВ від 04.01.2013, вчинені позивачем на підставі заяви про зарахування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 відкрито провадження у справі №910/5761/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/5761/21 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" зазначає, що факт дійсності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/9617/20.

Окрім цього, скаржник також посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі №910/11116/19, та вказує на те, що для неврахування правочину про припинення зобов`язання зарахуванням однорідних зустрічних вимог недостатньо лише одного факту незгоди сторони з проведеним зарахуванням.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 апеляційну скаргу у справі №910/5761/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/5761/21, призначено її до розгляду на 23.11.2021, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 12.11.2021 від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

22.11.2021 позивачем подано клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/3438/21.

У призначене судове засідання 23.11.2021 з`явилися представники сторін. У засіданні суду представником позивача подано клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/9617/20.

У зв`язку з цим, представник позивача підтримав подані клопотання про зупинення провадження у справі, натомість, представник відповідача заперечив стосовно задоволення поданих клопотань.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення представників учасників справи та проаналізувавши приписи чинного процесуального законодавства, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотань представника Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" про зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на наступні висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 20.07.2020 у справі №910/11236/19.

Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи іншим судом полягає у тому, що обставини, які встановлюються іншим судом, жодним чином не можуть бути встановлені господарським судом у даній справі з незалежних від нього (суду) законодавчо зумовлених причин.

При цьому, сама лише взаємопов`язаність двох справ (у тому числі й тих, у яких місцевий господарський суд дійшов протилежних висновків) не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Наведена процесуальна норма (п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України) прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

В обґрунтування клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/3438/21 позивач посилається на те, що суд не може самостійно встановити факт чинності або нечинності постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019.

Разом з цим, з огляду на предмет спору у даній справі №910/5761/21 та подані докази, суд апеляційної інстанції не позбавлений можливості самостійно встановити усі обставини справи та факти, що стосуються предмета спору, і ухвалити рішення по суті заявлених вимог. Тобто, заявником не обґрунтовано, які обставини у межах справи №640/3438/21 можуть вплинути на результат розгляду спору у справі №910/5761/21 з огляду на те, що суду необхідно дослідити лише наявність або ж відсутність підстав для припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

В обґрунтування клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/9617/20 позивач посилається на те, що у випадку набрання вказаним рішенням законної сили буде встановлено факт невиконання відповідачем вимог постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019 та факт безспірності вимог Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що під час вирішенні спору у даній справі необхідним є встановлення наявності обставин для застосування положень ст. 601 Цивільного кодексу України про зарахування зустрічних однорідних вимог, у тому числі, їх прозорість та безспірність.

Разом з цим, у справі №910/9617/20 встановлюється наявність чи відсутність заборгованості Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", одноособово розрахувавши яку останнє передало за договором відступлення права вимоги у сумі 8786661,13 грн Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз".

Таким чином, оскільки позивачем належним чином не обґрунтовано неможливість апеляційного суду самостійно встановити обставини справи без зупинення провадження до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №№640/3438/21 та 910/9617/20, колегія приходить до висновку про відмову у задоволенні поданих клопотань позивача.

Після розгляду клопотань Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" представники сторін надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин даної справи убачається, що рішенням Господарського суду Київської області від 11.10.2016 у справі №911/1173/16, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 03.03.2017, стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість за договором №13-222-ВТВ від 04.01.2013 в сумі 347075486,01 грн, 25845397,43 грн пені, 1762186,19 грн 3% річних та 194791,49 грн судового збору, що разом становить 374877861,12 грн.

06.07.2017 на виконання постанови Вищого господарського суду України від 03.03.2017 було видано відповідні накази.

Після набрання рішенням Господарського суду Київської області від 11.10.2016 у справі №911/1173/16 законної сили відповідачем (боржником) було частково погашено заборгованість на суму 5749087,59 грн шляхом проведення між сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" №26-6736/1.2-16 від 03.10.2016.

Таким чином, сума заборгованості позивача перед Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" складає 369128773,53 грн.

02.03.2021 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" направило відповідачу заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №810007-Сл-2534-0321 від 02.03.2021. У заяві позивач вказав, що станом на 02.03.2021 позивач має заборгованість перед відповідачем в сумі 369128773,53 грн за договором №13-222-ВТВ від 04.01.2013. У свою чергу, відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 369128773,53 грн на підставі договорів про відступлення права вимоги №№ 56S810-12205-19 та 56S810-12448-19 від 13.05.2019.

Разом з цим, Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не надано жодної відповіді на заяву позивача.

Наведені обставини у їх сукупності стали підставою для звернення Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" з даним позовом до суду про визнання припиненим зобов`язання позивача перед відповідачем у сумі 369128773,53 грн на підставі заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №810007-Сл-2534-0321 від 02.03.2021.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що він заперечує проти вимог, які зараховуються на підставі заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №810007-Сл-2534-0321 від 02.03.2021. Зазначене свідчить про відсутність безспірності заявлених однорідних вимог та відсутність всіх необхідних умов, передбачених ст. 601 ЦК України, для здійснення такого зарахування. Також відповідач зазначав, що рішеннями судів встановлено відсутність прав вимоги до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за договорами про відступлення права вимоги №№ 56S810-12205-19 та 56S810-12448-19 від 13.05.2019. Оскільки за вказаними договорами права вимоги були відступлені саме Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз", останнє безпідставно намагається зарахувати вказані вимоги в рахунок погашення заборгованості перед Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Місцевий господарським суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз", зазначив, що зобов`язання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перед позивачем на суму 369128773,53 грн є спірним не лише відносно його розміру та умов виконання, але і факту їх наявності, у зв`язку з існуванням судових спорів з приводу дійсності заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №810007-Сл-2534-0321 від 02.03.2021 та щодо заборгованості, пов`язаної з укладенням договорів про відступлення права вимоги №№ 56S810-12205-19 та 56S810-12448-19 від 13.05.2019.

З такими висновками Господарського суду міста Києва погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1-3 ст. 202 ЦК України унормовано, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину (ч. 5 ст. 202 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, за змістом статей 203 ГК України та 601 ЦК України зарахування являє собою спосіб припинення зобов`язання і можливе за наявності умов зустрічності та однорідності вимог, настання строків виконання зобов`язання, а також безспірності (відсутності спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та розміру).

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в іншому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому, правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема, ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, 11.09.2018 у справі №910/21648/17, 11.10.2018 у справі №910/23246/17, 15.08.2019 у справі №910/21683/17, 11.09.2019 у справі №910/21566/17, 25.09.2019 у справі №910/21645/17, 01.10.2019 у справі №910/12968/17 та 05.11.2019 у справі №914/2326/18.

Вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено стороною, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час зарахування зустрічних однорідних вимог. При цьому, сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї. Наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц).

У постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №910/4312/17, 04.07.2018 у справі №910/16430/16, 05.07.2018 у справі №914/3013/16, 19.07.2018 у справі №910/14503/16, 26.09.2018 у справі №910/20105/17 та 04.04.2019 у справі №918/329/18 зазначено, що відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином. Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявила одна із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень ст. 601 ЦК України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. Якщо інша сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Окрім цього, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі №910/11116/19 уточнив висновки Верховного Суду щодо застосування ст. ст. 601, 602 ЦК України наступним чином.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором. За дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони з зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідно до умов договорів про відступлення права вимоги №№ 56S810-12205-19 та 56S810-12448-19 від 13.05.2019 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" перейшли права грошових вимог до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у загальному розмірі 369128773,53 грн. Однак, вказана заборгованість відповідача оспорюється в межах справи №910/9617/20.

У справі №910/9617/20 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про:

- зобов`язання виконати вимоги абз. 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019;

- визнання протиправними дій з повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" коригуючих актів листом №26-3525/1.17-19 від 25.04.2019;

- зобов`язання визнати переплату Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" у сумі ,16 грн за договорами купівлі-продажу газу №№15-709-Н від 30.06.2015, 16-106-Н від 30.12.2015, 16-405-Н від 28.10.2016, 17-204-Н від 12.04.2017, 17-404-Н від 29.09.2017 та 18-504-Н від 05.11.2018 та оформити первинні документи на підтвердження її визнання;

- стягнення суми безпідставно збережених коштів у розмірі ,16 грн, 3% річних у розмірі 28080179,89 грн та інфляційних втрат у розмірі 5689716,58 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі №910/9617/20 стягнуто з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" суму безпідставно збережених коштів у розмірі 966396645,10 грн, 3% річних у розмірі 26981195,35 грн та інфляційні втрати у розмірі 5689716,58 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі №910/9617/20 скасовано в частині стягнення вказаних грошових коштів та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 31.08.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 у справі № 910/9617/20 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

За вказаних обставин, місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку стосовно того, що зобов`язання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перед Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" на суму 369128773,53 грн є спірним не лише відносно його розміру та умов виконання, але і наявності.

Отже, колегія суддів вважає правомірними висновки місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заявленого позову про визнання припиненим зобов`язання позивача перед відповідачем у сумі 369128773,53 грн на підставі заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №810007-Сл-2534-0321 від 02.03.2021.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" зазначає, що факт дійсності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/9617/20.

Однак, як зазначено вище, рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі №910/9617/20 не набрало законної сили та станом на час розгляду апеляційної скарги переглядається Північним апеляційним господарським судом.

Щодо посилання скаржника на правову позицію, викладену Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі №910/11116/19, колегія суддів зазначає, що у наведеній постанові касаційний суд, навпаки, підтвердив позицію з приводу того, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. З огляду на викладене, висновки Верховного Суду, навпаки, узгоджуються з позицією суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заявленого позову.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/5761/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/5761/21 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 06.12.2021.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В.Андрієнко