ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1232/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Тихоненко Юлії Ігорівни

про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом скасування рішень про державну реєстрацію та визнання права власності

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю секретаря судового засідання Заїка В.С.

За участю представників:

від позивача: Цурка Н.О. (свідоцтво № 3662 від 26.02.2009 року);

від відповідача: Верхогляд М.Л. (довіреність б/н від 15.05.2021 року);

від третьої особи 1: не з`явився;

від третьої особи 2: не з`явився;

від третьої особи 3: не з`явився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1232/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Тихоненко Юлії Ігорівни про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом скасування рішень про державну реєстрацію та визнання права власності.

Провадження у справі № 911/1232/21 відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 14.06.2021 року за правилами загального позовного провадженя, підготовче засідання призначено на 14.07.2021 року.

В підготовчому судовому засіданні 14.07.2021 року судом оголошувалась ухвала про відкладення підготовчого засідання у справі № 911/1232/21 на 28.07.2021 року, про що зазначено в протоколі відповідного судового засідання та повідомлено представників учасників справи під розписку. Окрім того в наступне підготовче засідання третіх осіб 1 та 3 викликано ухвалою від 14.07.2021 року.

16.07.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким останній проти позову заперечував та просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

28.07.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.07.2021 року проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві, поданому 16.07.2021 року. Також зазначив і про те, що представником відповідача повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі.

Позивач та треті особи, належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 28.07.2021 року не з`явились. Треті особи вимоги ухвали від 14.06.2021 року не виконали.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.08.2021 року.

У зв`язку з відпусткою судді Карпечкіна Т.П. судове засідання 25.08.2021 року не відбулося і ухвалою від 31.08.2021 року було перенесено на 15.09.2021 року.

В судовому засіданні 15.09.2021 року розгляд справи відкладався на 04.10.2021 року.

В судовому засіданні 04.10.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував, треті особи в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 04.10.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами відкритих торгів аукціону, проведених Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Продавець) та оформлених протоколом №UA-ЕА-2020-01-09-00000-b від 15.01.2020 року щодо реалізації активів неплатоспроможних банків, 24.02.2020 року укладено Договір №80/7-5 купівлі-продажу майнових прав Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, за яким передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (Покупець) майнові права щодо нерухомого майна: земельної ділянки, загальною площею 10,600 га, кадастровий номер: :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни; земельної ділянки, загальною площею 5,6999 га, кадастровий номер: :01:005:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни (далі - земельні ділянки).

За Договором №80/7-5 купівлі-продажу майнових прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець передав у власність Покупцеві, а Покупець прийняв у власність майнові права на земельні ділянки, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, а саме:

- визнання права власності на нерухоме майно;

- визнання правочину/рішення щодо припинення права власності Продавця недійсним;

- припинення дії третіх осіб, яка порушує право власності;

- відновлення становища, яке існувало до порушення прав Продавця;

- відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

- визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб;

- та інші майнові права, які пов`язані із виникненням та припиненням права власності Продавця на нерухоме майно, зокрема, але не виключно: витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння;

- оскарження у судовому порядку недійсності/дійсності правочину за яким Продавцем було набуто право власності на нерухоме майно або припинено право власності на нерухоме майно;

- звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень, на підставі майнових прав, які передбачені законодавством України, включаючи, але не обмежуючись органів нотаріату, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, суб`єктів державної реєстрації прав, державних реєстраторів;

- набуття у власність нерухомого майна, а також інші права, що випливають з майнових прав щодо нерухомого майна, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у зв`язку із встановленням обставин неправомірності припинення права власності Продавця на нерухоме майно, або скасуванням рішень судів про недійсність правочинів на підставі яких Продавець набув право власності;

- отримання грошових коштів/відшкодування вартості нерухомого майна за наслідками недійсності/нікчемності правочинів на підставі яких право власності на нерухоме майно було набуто Продавцем;

- інші права, що пов`язані або випливають із правочинів, на підставі яких виникло/існувало право власності Продавця на нерухоме майно;

- пред`явлення позову про визнання права власності Покупця, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, з подальшою реєстрацією права власності за Покупцем.

Відповідно до п.1.3 Договору №80/7-5 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, майнові права є переданими з моменту підписання Договору.

Враховуючи, що Договір №80/7-5 купівлі-продажу майнових прав фактично є договором відступлення, укладено між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс «Веста» 24.02.2020 року, саме з даного моменту до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс «Веста» перейшло право захисту порушеного права в порядку передбаченому ст.16 Цивільного кодексу України.

Оскільки, вказані вище земельні ділянки вибули з права власності ПАТ «Український професійний банк» незаконно на підставі договорів, які Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнані нікчемними на підставі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» звернулося до Господарського суду Київської області з даним позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» (набувача спірних земельних ділянок) про:

- застосування наслідків нікчемного правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смолянінової Олени Ярославівни (індексний номер - 21465211 від 20 травня 2015 року) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за Публічним акціонерним товариством «КБ «ГЛОБУС» державної реєстрації права власності на земельну ділянку, загальною площею - 10,600 га, кадастровий номер :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни.

- застосування наслідків нікчемного правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смолянінової Олени Ярославівни (індексний номер - 21464866 від 20 травня 2015 року) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за Публічним акціонерним товариством «КБ «ГЛОБУС» державної реєстрації права власності на земельну ділянку, загальною площею - 5,6999 га, кадастровий номер :01:005:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни.

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» права власності на земельну ділянку, загальною площею - 10,600 га, кадастровий номер: :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21465211 від 20.05.2015 приватний нотаріус Тихоненко Юлія Ігорівна Київський міський нотаріальний округ.

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» права власності на земельну ділянку, загальною площею - 5,69 га, кадастровий номер: :01:005:0022, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), і знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 2146866 від 20.05.2015 приватний нотаріус Тихоненко Юлія Ігорівна Київський міський нотаріальний округ.

Підсудність даного спору визначена позивачем у відповідності до ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України Господарському суду Київської області, до територіальної юрисдикції якого належить вирішення спорів з приводу нерухомого майна, про визнання права власності на яке заявлено позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В такому випадку позивач зазначає, що з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.06.2014 року № 6-67цс14 належним способом захисту права може бути визнання права власності на майно на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач виходить з факту нікчемності договорів купівлі-продажу земельних ділянок згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і як новий кредитор просить застосувати наслідки нікчемності договорів.

При цьому, позивач враховує п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 та п. 2.5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 року № 11, якими роз`яснено, що нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України від 19.12.2012 року у справі № 6-87цс12, відповідно до якої правочин, недійсність якого прямо встановлена законом, є нікчемним. Визнання нікчемного правочину судом недійсним законом не вимагається, тобто для сторін правочину він не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (постанова).

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги заперечував.

Щодо викладених у відзиві обставин в заперечення позовної вимоги про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, суд зазначає про відсутність підстав для дослідження та надання правової оцінки таким обставинам, оскільки позов не містить вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Щодо заявлених у позові вимог відповідач заперечує наявність у позивача права власності на спірне майно, зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У зв`язку з чим, стверджує, що наявність державної реєстрації на земельні ділянки за відповідачем засвідчує наявність саме у нього права власності на майно. В той же час, відповідач наголошує, що у позивача відсутні докази набуття та наявності права власності на спірне майно.

Щодо дійсності Договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок від 20.05.2015 року, посвідчених Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тихоненко Ю.І. за реєстрами відповідно за №№ 294, 295 відповідач посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у Постанові від 10.04.2019 року у справі № 463/5896/14-ц, відповідно до якої за наявності спору щодо правових підстав наслідків недійсності правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Дослідивши відповідні заперечення відповідача судом встановлено, що у постанові Великої палати Верховного Суду від 10.04.2019 року № 463/5896/14-ц мова йде про те, що якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача.

Відповідно, за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

З врахуванням вказівок постанови Великої палати Верховного Суду від 10.04.2019 року № 463/5896/14-ц, суд зазначає, що має бути перевірено обґрунтованість доводів позивача щодо нікчемності правочинів: договорів купівлі-продажу земельних ділянок з відповідачем. В той же час, суд зазначає, що нікчемність відповідних правочинів встановлювалась у відповідності до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою на те особою, тому в межах даної справи підлягає встановленню обґрунтованість доводів позивача, а не вирішення спору з відповідачем про дійсність таких договорів.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (яка діяла на момент проведення перевірки та встановлення нікчемності договорів) Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно з ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Таким чином, з огляду на ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у відповідача виник обов`язок повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину, з моменту отримання відповідного повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті.

Згідно зі ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 515 Цивільного кодексу України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Таким чином, з моменту придбання позивачем за Договором № 80/7-5 купівлі-продажу майнових прав від 24.02.2020 року належних Публічному акціонерному товариству «Український професійний банк» (далі ПАТ «УПБ») майнових прав вимоги щодо спірних земельних ділянок за нікчемними правочинами, фактично відбулась заміна особи, перед якою у відповідача існує обов`язок повернути майно, придбане за правочинами, визнаними нікчемними. При цьому, суд також враховує, що обсяг переданих майнових прав не підпадає під обмеження, наведені у ст. 515 Цивільного кодексу України і такі майнові права підпадають під ознаки об`єктів цивільного обороту.

Щодо обґрунтованості посилання позивача на нікчемність правочинів, судом досліджено та встановлено, що нікчемність відповідних правочинів виявлена згідно з протоколом № 50 від 28.08.2015 року засідання комісії з перевірки договорів (інших равочинів) на виконання Наказу № 26/ТА від 29.05.2015 року, комісією прийнято рішення затвердити результати перевірки, якою виявлено наступні правочини (договори), що є нікчемними згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»:

- Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015 року, відповідно до якого ПАТ «УПБ» продав (передав у власність) ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (відповідачу) належну ПАТ «УПБ» земельну ділянку загальною площею 10,6 га, кадастровий номер: :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни (далі - Договір купівлі-продажу земельної ділянки 1).

- Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015 року, відповідно до якого ПАТ «УПБ» продав (передав у власність) ПАТ «КБ «ГЛОБУС» належну ПАТ «УПБ» земельну ділянку загальною площею 5,6999 га, кадастровий номер: :01:005:0022, цільове оизначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і поруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, Рожни (далі - Договір купівлі-продажу земельної ділянки 2).

Юридичному департаменту та Департаменту корпоративного бізнесу ПАТ «УПБ» доручено здійснити дії щодо:

- направлення повідомлення про нікчемність правочинів згідно зі ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ПАТ «КБ «ГЛОБУС» з витребуванням документів, що засвідчують право власності на вищевказані земельні ділянки;

- здійснити реєстрацію права власності ПАТ «УПБ» на вищевказані земельні ділянки відповідно до діючого законодавства України;

- в разі необхідності розпочати претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочинів (договорів), а також реєстрації права власності на ПАТ «УПБ».

Зокрема, відповідні висновки зроблені уповноваженою комісією виходячи зі встановлених в ході перевірки обставин, а саме, оскільки Постановою Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» (надалі - Постанова НБУ № 293/БТ) на період її дії встановлено ряд обмежень для ПАТ «УПБ» в його діяльності.

У п. 5 Постанови НБУ № 293/БТ зазначено про заборону ПАТ «УПБ» використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки, а за змістом пункту 6 цієї постанови ПАТ «УПБ» зобов`язано під час дії особливого режиму контролю здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у НБУ (крім операцій за розрахунками з міжнародними платіжними системами, Українською міжбанківською платіжною системою (УкрКарт) згідно з укладеними договорами та за правочинами щодо цінних паперів за кореспондентським рахунком у ПАТ «Розрахунковий центр»).

На кореспондентському рахунку відображаються фактичні надходження і видатки грошових коштів з/на рахунок банку. Це означає, що всі кошти, які надходять на користь Банку та його клієнтів, зараховуються на кореспондентський рахунок банку в Національному банку України, а для обліку коштів, які надходять на користь клієнтів, банк відкриває на своєму балансі аналітичні рахунки балансових рахунків (поточні рахунки) тощо.

Відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

В силу приписів Інструкції, затвердженої постановою Правління НБУ «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 21.01.2004 року № 22 (далі - Інструкція), безготівкові розрахунки це - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Преамбулою цієї Інструкції визначено, що розрахунковий документ - це документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. У свою чергу платіжне доручення - це розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу за допомогою розрахункових документів здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Постановою Правління Національного банку України від 28.05.2015 року № 343 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорій неплатоспроможних» Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - ФГВФО) було прийнято рішення від 28.05.2015 року № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ», згідно з яким вирішено розпочати з 29.05.2015 року процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 29.05.2015 року по 28.08.2015 року включно. Уповноваженою особою ФГВФО призначено Пантіну Л.О.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що діяла в 2015 року) протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

На виконання своїх обов`язків, передбачених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженою особою ФГВФО згідно з наказом № 26/ТА від 29.05.2015 року було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «УПБ».

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемніти з підстав, зокрема, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, зокрема, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, зокрема, якщо банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Частина 6 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає, що угоди, укладені банком із пов`язаними з банком особами на умовах, що не є поточними ринковими умовами, визнаються недійсними з моменту їх укладення.

За результатами перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», комісією було встановлено, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки 1 та Договір купівлі-продажу земельної ділянки 2 укладені між ПАТ «КБ «ГЛОБУС» та Банком (ПАТ «УПБ») в період дії Постанови Правління Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ з порушенням встановлених нею заборон і обмежень, що є підставою для висновку про їх нікчемність.

Відповідач не погоджується з наведеними обставинами щодо нікчемності Договорів купівлі-продажу земельних ділянок, посилаючись на відсутність фактів порушення заборон, встановлених Постановою №293/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку.

Зокрема, відповідач зазначає, що як вбачається з п. 5 кожного з Договорів купівлі-продажу земельних ділянок, право власності на спірні земельні ділянки перейшло до ПАТ «УПБ» відповідно до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. 27.04.2007 року за реєстровим номером № 3609 (зі змінами від 28.04.2012 року, реєстровий номер № 3315), із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Таким чином, право власності на спірні земельні ділянки перейшло до ПАТ «УПБ» на підставі реалізації прав заставодержателя (іпотекодержателя) у 2012 році, а тому жодних перешкод щодо розпорядження ПАТ «УПБ» ними, навіть з врахуванням обмежень, накладених в Постановою № 293/БТ, на момент укладення Договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок не існувало.

Наведені відповідачем обставини не впливають на результат вирішення спору, оскільки Договори купівлі-продажу земельних ділянок визнано нікчемними з інших підстав.

Також, відповідач зазначає, що у відповідності до п. 6 кожного з Договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок оплата за спірні земельні ділянки дійснюється шляхом безготівкового переказу грошових коштів в день укладення договорів на рахунок ПАТ «УПБ» № 361075783, відкритий в ПАТ «УПБ». Факти проведення оплати між сторонами підтверджені відповідними меморіальними ордерами від 20.05.2015 року за № 1765, 1759. При цьому, фактична вартість продажу спірних земельних ділянок значно перевищувала їх ринкову (оціночну) вартість.

Щодо посилання позивача на порушення з боку ПАТ «УПБ» порядку проведення розрахунків, а саме їх здійснення не через кореспондентський рахунок, відкритий в Національному банку України, як того вимагала Постанова № 293/БТ, відповідач зазначає, що Постанова НБУ № 293/БТ не є нормативно-правовим актом, оскільки не була зареєстрована в Міністерстві юстиції України, містить гриф «Банківська таємниця», а, отже, є актом індивідуальної дії та має персоніфікований характер, чинність та юридична сила якого спрямована передусім на ПАТ «УПБ», вказана постанова жодним чином не могла обмежити права відповідача щодо розпорядження коштами на своєму кореспондентському рахунку, відкритому в ПАТ «УПБ», в тому числі і щодо виконання прийнятих на себе зобов`язань по здійсненню будь-яких розрахунків з ПАТ «УПБ».

Щодо посилання позивача на п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів осіб» як на підставу нікчемності правочинів - Договорів купівлі-продажу земельних ділянок, а саме пов`язуючи з тією обставиною, що ПАТ «УПБ» до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, відповідач в спростування відповідних висновків зауважив про недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між укладенням Договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок та визнанням ПАТ «УПБ» неплатоспроможним.

Щодо посилання позивача на п. 7 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів осіб» як на підставу нікчемності правочинів - Договорів купівлі-продажу земельних ділянок, а саме пов`язуючи з тією обставиною, що між ПАТ «УПБ» та відповідачем укладено правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, відповідач зауважив, що у вказаних правовідносинах щодо купівлі-продажу спірних земельних ділянок в силу ст. 510 Цивільного кодексу України відповідач виступав кредитором по відношенню до ПАТ «УПБ» лише в тому, що відповідач мав право вимагати передачі спірних земельних ділянок після їх оплати.

Також відповідач пояснив, що фізичні особи - клієнти ПАТ «УПБ» ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) в силу ст. 510 Цивільного кодексу виступають кредиторами по відношенню до ПАТ «УПБ» лише в тому, що вони мали право вимагати здійснення переказу власних коштів зі своїх рахунків в ПАТ «УПБ», в тому числі на будь-які власні рахунки в інших банках України. Ними у передбачений Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів» ініційовано переказ коштів з власного рахунку в ПАТ «УПБ» на власний рахунок в ПАТ «КБ «ГЛОБУС», оформлено у передбаченій Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів» формі розрахунковий документ на переказ коштів, в ПАТ «УПБ» у визначений Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів» спосіб проведено суму переказу через кореспондентській рахунок ПАТ «ГЛОБУС», відкритий в ПАТ «УПБ».

При цьому, зобов`язання сторін щодо переказу коштів відповідно п. 22.4. ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» було завершеним: для фізичних осіб - клієнтів ПАТ «УПБ» ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) з дати надходження розрахункового документа на виконання до ПАТ «УПБ»; для ПАТ «УПБ» - з дати списання коштів з дати списання коштів з рахунків фізичних осіб - клієнтів ПАТ «УПБ» ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ).

З огляду на вказане відповідач зазначає, що переказ коштів фізичних осіб - клієнтів ПАТ «УПБ» ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) з їх рахунків в ПАТ «УПБ», був здійснений ПАТ «УПБ» не з метою надання цим фізичним особам як кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, а з метою та в порядку належного виконання прийнятих ПАТ «УПБ» на себе зобов`язань у відповідності до умов укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування та/або депозитного вкладу.

Щодо застосування наслідків недійсності правочинів, відповідач стверджує, що з огляду на норму ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» внаслідок недійсності правочинів у осіб виникає конкретно визначений законом обов`язок повернути в натурі отримане за таким правочином майно, обов`язок щодо повернення отриманого майна виникає у особи по відношенню до іншої сторони такого правочину і з огляду на ч. 4 ст. 216 Цивільного кодексу України, правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

У зв`язку з цим, відповідач стверджує, що вимоги позивача щодо застосування наслідків нікчемного правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на земельні ділянки відповідача та визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про заміну сторони за договорами купівлі-продажу земельних ділянок з ПАТ «УПБ» на позивача, визначені позивачем у позові наслідки нікчемності правочинів не передбачені законом.

Як вбачається з протоколу № 50 від 28.08.2015 року засідання комісії з перевірки договорів (інших равочинів) на виконання Наказу № 26/ТА від 29.05.2015 року, яким затверджено результати перевірки перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», комісією було встановлено, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки 1 та Договір купівлі-продажу земельної ділянки 2, укладені між ПАТ «КБ «ГЛОБУС» та Банком в період дії Постанови Правління Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ.

З умов Договорів купівлі-продажу земельних ділянок вбачається, що за погодженням сторін продаж земельної ділянки здійснювався за 7 778 653,53 грн. за Договором купівлі-продажу земельної ділянки 1 та за 14 465 820,00 грн. за Договором купівлі-продажу земельної ділянки 2, яку Покупець сплачує повністю шляхом безготівкового переказу грошових коштів в день укладення Договорів на рахунок ПАТ «УПБ».

Факт повного розрахунку між сторонами підтверджений меморіальним ордером № 1765 від 20.05.2015 року, засвідченим підписом відповідального виконавця та відбитком штампа ПАТ «КБ «ГЛОБУС» за Договором купівлі-продажу земельної ділянки 1 та меморіальним ордером № 1759 від 20.05.2015 року, засвідченим підписом відповідального виконавця та відбитком штампа ПАТ «КБ «ГЛОБУС» за Договором купівлі-продажу земельної ділянки 2.

Станом на 20.05.2015 року на кореспондентському рахунку НОМЕР_1 ПАТ «КБ «ГЛОБУС», відкритому в ПАТ «УПБ» залишок коштів складав 7 599 881,83 грн.

Комісією встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ГЛОБУС» на момент укладення Договорів купівлі-продажу земельних ділянок є кредитором ПАТ «УПБ» на загальну суму 22 244 582,30 грн., за Договором № 4565-УКВ про встановлення кореспондентських відносин від 11.02.2008 року.

При цьому, залишки грошових коштів на кореспондентських рахунках банків не підпадають під встановлені державою гарантії, а значна сума загальних кредиторських вимог надавала підстави вважати, що існували ризики неможливості повного або часткового задоволення вимог цього кредитора у випадку прийняття рішення щодо ліквідації Банку.

Також, в дату укладення Договорів купівлі-продажу земельних ділянок 20.05.2015 року на прямий кореспондентський рахунок НОМЕР_1 ПАТ «КБ «ГЛОБУС» надійшли кошти фізичних осіб, що знаходились на депозитних та поточних рахунках в ПАТ «УПБ», для зарахування на власні поточні рахунки фізичних осіб відкриті в ПАТ «КБ «ГЛОБУС» в загальній сумі 14 644 700,47 грн., а саме: 10 570 000,00 грн. перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 ; 2 733 579,66 грн. перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 ; 945 613,49 грн. перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_3 ; 360 000,00 грн. перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_4 ; 24 318,14 грн. перерахування коштів та поточний рахунок ОСОБА_2 ; 11 189,18 грн. перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_3 , які знаходилися в Банку на рахунках фізичних осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) до моменту прийняття Постанови № 293/БТ, а 20.05.2015 року були перераховані на кореспондентський рахунок НОМЕР_1 ПАТ «КБ «ГЛОБУС» для зарахувань на власні поточні рахунки відкриті у ПАТ «КБ «ГЛОБУС».

При цьому, значна сума загальних кредиторських вимог фізичних осіб надавала підстави вважати, що існували ризики неможливості повного або часткового задоволення вимог цих кредиторів у випадку прийняття рішення шодо ліквідації Банку.

Державні гарантії щодо коштів на поточних та депозитних рахунках фізичних осіб обмежуються 200 тис.грн., а тому у тих кредиторів, де залишок коштів перевищував вищевказану суму, існував ризик неможливості часткового задоволення вимог цих кредиторів ПАТ «УПБ».

Відповідно до протоколу № 50 від 28.08.2015 року засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання Наказу № 26/ТА від 29.05.2015 року вбачається, що розрахунки по Договорам купівлі-продажу проводилися 02.05.2015 року шляхом перерахування коштів з прямого кореспондентського рахунку НОМЕР_1 ПАТ «КБ «ГЛОБУС», відкритого в Банку, на рахунок 3610 «Кредиторська заборгованість з придбання активів» ПАТ «УПБ» на загальну суму 22 244 473,53 грн. за земельні ділянки згідно Договорів купівлі-продажу.

Станом на кінець дня 20.05.2015 року залишок по рахунку НОМЕР_1 ПАТ «КБ Глобус» у ПАТ «УПБ» дорівнював нулю.

Таким чином, розрахунки по Договорам купівлі-продажу земельних ділянок були здійсненні через прямий кореспондентський рахунок, що було прямо заборонено Постановою № 293/БТ, а також, платежі, які здійснювалися в національній валюті України, проходили не через кореспондентський рахунок Банку, відкритий у Національному банку України.

Здійснивши правочини по перерахуванню коштів фізичних осіб (перерахування на власні поточні рахунки в ПАТ «КБ «ГЛОБУС») та ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (розрахунки по Договорам купівлі-продажу земельних ділянок) через прямий кореспондентський рахунок ПАТ «КБ «ГЛОБУС», ПАТ «УПБ» неодноразово порушив заборони та обмеження в частині пункту 5 та пункту 6 Постанови № 293/БТ, а саме: заборону використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки (п. 5 Постанови № 293/БТ) та зобов`язання ПАТ «УПБ» здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України (п. 6 Постанови № 293/БТ).

Від продажу нерухомості за Договорами купівлі-продажу земельних ділянок сума грошових коштів на кореспондентському рахунку Банку (ПАТ «УПБ») не збільшилась, як і не збільшилась його платоспроможність на суму відчуженої нерухомості, оскільки фактично за Договорами купівлі-продажу розрахувався Покупець та фізичні особи (які здійснили перерахування на поточні рахунки ПАТ «КБ «ГЛОБУС»), в період дії Постанови № 293/БТ, коштами, які не підпадали під встановлені Державою гарантії, існували ризики неможливості повного або часткового задоволення вимог цих кредиторів у випадку прийняття рішення щодо ліквідації Банку.

В інший спосіб зняти кошти зі своїх рахунків чи переказати їх за межі Банку, ні ПАТ «КБ «ГЛОБУС», ні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в цей час не мали змоги, оскільки Банк (ПАТ «УПБ») вже перебував у важкому фінансовому становищі, маючи проблеми з ліквідністю, фактично вже будучи неплатоспроможним в розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», тобто не здатний виконувати свої грошові зобов`язання.

В зв`язку з цим, є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що Договори купівлі-продажу земельних ділянок мали на меті фактичне забезпечення майном Банку (2 земельні ділянки) грошових вимог до Банку ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (а також ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), які одночасно були кредиторами Банку.

Таким чином, при укладанні даних Договорів купівлі-продажу земельних ділянок були надані пільги (переваги) окремим кредиторам Банку (ПАТ «КБ «ГЛОБУС», а також ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в частині виведення власних коштів з проблемного (неплатоспроможного Банку), які прямо не встановлені для них законодавством чи внутрішніми документами Банку.

Фактично відчуження майна Банку за такими Договорами купівлі-продажу земельних ділянок призвело до ще більшого зменшення обсягу високоліквідних активів Банку (ПАТ «УПБ»), порушення внаслідок цього нормативів діяльності банку, встановлених Національним банком України, до повної неплатоспроможності та неможливості виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами Банку (в першу чергу перед вкладниками) та як наслідок, прийняття Національним банком України 28.05.2015 року Постанови № 348 про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних.

Також, до відповіді на відзив позивачем додано відомості звіту аудиторської фірми ТОВ «Інтер-аудит» про фактичні результати аудиторської перевірки окремих операцій Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» від 26.08.2016 року. В ході аудиторської перевірки було досліджено зокрема порядок укладення договорів з відчуження рухомого та нерухомого майна в періоді з 30.04.2015 року по 28.05.2015 року і здійснення розрахунків відповідно до цих договорів.

Аудитори дійшли висновку, що беручи до уваги дані фінансової та статистичної звітності банку, можна зробити висновок, що значна частка зменшення сум зобов`язань та активів в травні 2015 року відбулась без використання кореспондентського рахунку в Національному банку України, готівки в касі та банкоматах, а також кореспондентських рахунків в інших банках, шляхом внутрішньобанківських операцій; спостерігались значні та нетипові в порівнянні з попередніми звітними періодами зміни (зменшення) в інших ліквідних активах та зобов`язаннях банку, в результаті яких кредиторам, чиї вимоги в цей період були погашені, були надані переваги в черговості задоволення вимог, що існували до запровадження тимчасової адміністрації, порівняно з умовами розрахунку черговості, визначеній Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Узагальнюючи інформацію про операції, які наведені в попередніх розділах звіту та про вплив цих операцій на фінансовий стан ПАТ «УПБ» аудитори дійшли до висновків:

- що протягом періоду з 30 квітня по 28 травня 2015 року банком здійснено відчуження активів (майна та прав вимоги за кредитними договорами) на загальну суму 2 222 789,3 тис.грн. Таке відчуження прав вимоги за кредитними договорами та відчуження майна в травні 2015 року спричинило зниження ліквідаційної маси Банку для здійснення виплат кредиторам ПАТ «УПБ» в порядку черговості, визначеної Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до 179,6 млн.грн. Сума акцептованих ФГВО вимог склала 1 092,1 млн.грн., різниця між розміром ліквідаційної маси та сумою вимог акцептованих ФГВО складає 912,5 млн.грн.;

- що прямий балансовий збиток Банку за операціями зазначеними в розділі II цього звіту склав 394 501,93 тис.грн.;

- що зазначені операції призвели до негативної динаміки залишків високоліквідних активів банку у вигляді грошових коштів та коштів на кореспондентському рахунку в Національному банку України України протягом травня 2015 року, яка значно перевищувала відповідне зменшення зобов`язань Банку за коштами клієнтів;

- що відбулося відчуження значної частини активів банку з негативним результатом та за відсутності оплати такого відчуження за рахунок зовнішніх надходжень до Банку.

Вищевикладені у відповідних розділах звіту операції здійснювались шляхом внутрішньобанківських перерахувань без використання кореспондентського рахунку банку, відкритому в НБУ.

Аудиторами встановлено, що станом на початок дня укладення кожного з договорів відступлення прав вимоги та відчуження активів Банку на рахунках нових кредиторів/покупців грошові кошти у сумах, достатніх для здійснення оплати зазвичай не обліковувались, а в більшості випадків надходили на їх рахунки в день відчуження активів від інших клієнтів Банку або шляхом внутрішньобанківських проводок з рахунків третіх осіб.

У своєму звіті аудитори вказують, що кредиторам Банку, за рахунок коштів яких формувалися залишки на рахунках осіб, що фактично здійснювали оплату за угодами в період з 30.04.2015 року по 28.05.2015 року, надані переваги в задоволенні вимог, що існували до запровадження тимчасової адміністрації, порівняно з умовами розрахунку у черговості, визначеній Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, аудитори дійшли до висновку, що відчуження значної частини активів банку з негативним результатом та за відсутності оплати такого відчуження за рахунок зовнішніх надходжень до банку призвело до неплатоспроможності ПАТ «УПБ».

За відсутності коштів на кореспондентському рахунку банку платіжне доручення клієнтів не виконується, а сама лише наявність умови у договорах щодо подальшої оплати не дає підстави вважати правочин оплатним, в даному випадку навіть за наявності відмітки банку про проведення банківської операції без належного урахування наведеного вище. Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у справі № 577/5321/17, в якій також визначено, що у спорах з банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи розпочата процедура його ліквідації, спеціальним законом, що підлягає до застосування, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Норми вказаного Закону підлягають пріоритетному застосуванню по відношенню до норм інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Як зазначив Вищий господарський суд України від 02.11.2017 року у справі № 910/722/17, постанова Правління Національного банну України не є нормативно-правовим актом, однак, є обов`язковою для суб`єктів, щодо яких прийняті в межах повноважень, встановлених Законом, у даному випадку, постанова Правління Національного банку України № 348 від 28.05.2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український Професійний банк» до категорії неплатоспроможних» є обов`язковою для виконання ПАТ «Український професійний банк», оскільки прийнята на виконання встановленої наведеною нормою функцію забезпечення стабільності банківської системи та підтримання платоспроможності банку.

Штучне зарахування коштів підтверджується тим, що оскільки ПАТ «УПБ» на час укладення оспорюваних правочинів був неплатоспроможним, і, відповідно, у останнього відсутні були фінансові можливості здійснити переказ грошових коштів ПАТ «КБ «ГЛОБУС» на кореспондентський рахунок ПАТ «УПБ», відкритого у НБУ, тому через що в оспорюваних договорах купівлі-продажу було вказано саме рахунок, відкритий в ПАТ «УПБ», що дозволило виконати штучні транзакції по рахункам сторін, оспорюваних правочинів, що відкриті в ПАТ «УПБ».

З урахуванням вказаного вище, слід дійти висновку, що метою укладення оспорюваних правочинів є пріоритетність власних інтересів ПАТ «КБ «ГЛОБУС», шляхом укладення фіктивних правочинів сторонами оспорюваних правочинів, всупереч вимогам Постанови НБУ № 293/БТ щодо здійснення розрахунків в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий в НБУ, укладені оспорювані правочини, спричинили значної матеріальної шкоди кредиторам Банку, чим порушено їх права та законні інтереси.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 03.07.2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правові дношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договори купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу.

Неплатоспроможний Банк (Боржник по зобов`язанням перед власними кредиторами), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь окремого кредитора безпосередньо перед прийняттям рішення НБУ про його неплатоспроможінсть, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредиторів (вкладників), оскільки уклав договори купівлі-продажу, які порушують майнові інтереси кредиторів і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника, недопущення отримання реального зарахування грошових коштів на рахунок Банку та збільшення активів Банку, а також на недопущення непогашення вимог кредиторів Банку - ПАТ «КБ «ГЛОБУС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які, хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Ефективний засіб правого захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 Цивільного процесуального кодексу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам».

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У наведеній нормі закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Презумпція може бути спростована у двох випадках: якщо правочини за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визнаються недійсними законом з моменту їх вчинення (нікчемні правочини) або недійсність яких встановлюється судом на вимогу заінтересованої особи у встановлених законом випадках (оспорювані правочини).

За наслідками розгляду спору судом встановлено обґрунтованість та доведеність посилання позивача на нікчемність, з підстав ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 20.05.2015 року, укладених між ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (відповідачем) та ПАТ «УПБ», що підтверджено результатами проведеної уповноваженою комісією перевірки, які оформлено протоколом № 50 від 28.08.2015 року засідання комісії з перевірки договорів (інших равочинів) на виконання Наказу № 26/ТА від 29.05.2015 року.

Відповідачем в установленому порядку відповідні результати перевірки не оскаржені та не скасовані, дійсність Договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 20.05.2015 року не доведена.

Згідно з ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Щодо обґрунтованості посилання позивача на нікчемність правочинів, судом досліджено та встановлено, що нікчемність відповідних правочинів виявлена згідно з протоколом № 50 від 28.08.2015 року засідання комісії з перевірки договорів (інших равочинів) на виконання Наказу № 26/ТА від 29.05.2015 року, комісією прийнято рішення затвердити результати перевірки, якою виявлено наступні правочини (договори), що є нікчемними згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»:

- Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015 року, відповідно до якого ПАТ «УПБ» продав (передав у власність) ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (відповідачу) належну ПАТ «УПБ» земельну ділянку загальною площею 10,6 га, кадастровий номер: :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни (далі - Договір купівлі-продажу земельної ділянки 1).

- Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015 року, відповідно до якого ПАТ «УПБ» продав (передав у власність) ПАТ «КБ «ГЛОБУС» належну ПАТ «УПБ» земельну ділянку загальною площею 5,6999 га, кадастровий номер: :01:005:0022, цільове оизначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і поруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, Рожни (далі - Договір купівлі-продажу земельної ділянки 2).

Відповідно до п.п. 2 п. 1.1. Договору №80/7-5 купівлі-продажу майнових прав Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» позивач отримано у власність майнові права щодо земельної ділянки, загальною площею 10,600 га, кадастровий номер: :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни та земельної ділянки, загальною площею 5,6999 га, кадастровий номер: :01:005:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, які є відмінними від права власності, та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, а саме зокрема визнання права власності на нерухоме майно, а тому в порядку ст. 392 ЦК України позивач може бути визнаний судом власником зазначених земельних ділянок.

Щодо вимог ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс «Веста» про визнання права власності на земельні ділянки, за результатами відкритих торгів аукціону, оформлених протоколом № UA-ЕА-2020-01-09-00000-b від 15.01.2020 року щодо реалізації активів неплатоспроможних банків, 24.02.2020 року укладено Договір № 80/7-5 купівлі-продажу майнових прав Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, за яким передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (Покупець) майнові права щодо нерухомого майна: земельної ділянки, загальною площею 10,600 га, кадастровий номер: :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни; земельної ділянки, загальною площею 5,6999 га, кадастровий номер: :01:005:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни.

За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець передав у власність Покупцеві, а Покупець прийняв у власність майнові права на земельні ділянки, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, а саме:

- визнання права власності на нерухоме майно;

- визнання правочину/рішення щодо припинення права власності Продавця недійсним;

- припинення дії третіх осіб, яка порушує право власності;

- відновлення становища, яке існувало до порушення прав Продавця;

- відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

- визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб;

- та інші майнові права, які пов`язані із виникненням та припиненням права власності Продавця на нерухоме майно, зокрема, але не виключно: витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння;

- оскарження у судовому порядку недійсності/дійсності правочину за яким Продавцем було набуто право власності на нерухоме майно або припинено право власності на нерухоме майно;

- звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень, на підставі майнових прав, які передбачені законодавством України, включаючи, але не обмежуючись органів нотаріату, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, суб`єктів державної реєстрації прав, державних реєстраторів;

- набуття у власність нерухомого майна, а також інші права, що випливають з майнових прав щодо нерухомого майна, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у зв`язку із встановленням обставин неправомірності припинення права власності Продавця на нерухоме майно, або скасуванням рішень судів про недійсність правочинів на підставі яких Продавець набув право власності;

- отримання грошових коштів/відшкодування вартості нерухомого майна за наслідками недійсності/нікчемності правочинів на підставі яких право власності на нерухоме майно було набуто Продавцем;

- інші права, що пов`язані або випливають із правочинів, на підставі яких виникло/існувало право власності Продавця на нерухоме майно;

- пред`явлення позову про визнання права власності Покупця, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, з подальшою реєстрацією права власності за Покупцем.

Як визначено ст.177 Цивільного кодексу України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Стаття 392 Цивільного кодексу України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статгі, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

За положеннями п. 2.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 13 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як самостійно, так і, з урахуваннями припису ч. 1 ст. 58 ГПК (у попередній редакції), бути об`єднана з вимогою повернути одержане за цим правочином у натурі або про відшкодування його вартості (якщо повернення у натурі неможливе).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому, реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Близький за змістом правовий висновок неодноразово сформульований Верховним Судом, зокрема у постановах від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6, від 08.08.2019 у справі № 909/472/18, від 29.04.2020 у справі № 911/1455/19.

Таким чином, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. (Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/10987/18 від 24.01.2020, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на відкритих торгах (аукціоні), яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно до покупця - учасника аукціону, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення відкритих торгів, складання за результатами їх проведення протоколу проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі- продажу майна на відкритих торгах (аукціоні), тобто є правочином.

Отже, оскільки позивачем відповідно до Договору № 80/7-5 купівлі-продажу майнових прав отримано у власність майнові права щодо нерухомого майна, а саме: земельних ділянок ПАТ «УПБ», які є відмінними від права власності, та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема, й визнання права власності на нерухоме майно, тому в порядку ст. 392 Цивільного кодексу України позивач може бути визнаний судом власником нерухомого майна, а саме: земельна ділянка, загальною площею 10,600 га, кадастровий номер: :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни; земельної ділянки, загальною площею 5,6999 га, кадастровий номер: :01:005:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.04.2021 року вбачається, що за Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» зареєстровано право власності на земельні ділянки, а саме: земельна ділянка, загальною площею 10,600 га, кадастровий номер: :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21465211 від 20.05.2015 року приватний нотаріус Тихоненко Юлія Ігорівна Київський міський нотаріальний округ; земельна ділянка, загальною площею 5,6999 га, кадастровий номер: :01:005:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с.Рожни - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 2146866 від 20.05.2015 року приватний нотаріус Тихоненко Юлія Ігорівна Київський міський нотаріальний округ.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору судом встановлено обґрунтованість посилання позивача на нікчемність Договорів, за якими відповідач придбав земельні ділянки у проблемного (визнаного неплатоспроможним) банку, розрахувавшись коштами, яких реально не існувало, чим в порушення черговості та порядку задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного банку, отримав значні переваги. Нікчемність відповідних Договорів купівлі-продажу земельних ділянок виключає законність підстав проведеної за відповідачем державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки. Тому, за позовом позивача, яким придбано майнові права на відповідні земельні ділянки, підлягає скасуванню державна реєстрація права власності відповідача і позивач, як новий кредитор, повноважний на застосування наслідків нікчемних правочинів і в межах придбаних за Договором № 80/7-5 купівлі-продажу майнових прав набув прав власника спірних земельних ділянок.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені вірогідними доказами, в той час, як відповідачем позовні вимоги по суті не спростовані, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що позивач вступив у спірні правовідносини внаслідок придбання відповідних майнових прав за Договором № 80/7-5 купівлі-продажу майнових прав від 24.02.2020 року, а не внаслідок правонаступництва, тому міг дізнатися про порушення права лише після набуття такого права.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Також суд зазначає, що сплив строку позовної давності стосується лише захисту права і не впливає на дійсність самого права, яке в даному випадку передано передано в порядку оплатного відступлення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених позивачем витрат на сплату судового збору покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Тихоненко Юлії Ігорівни про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом скасування рішень про державну реєстрацію та визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

2. Застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смолянінової Олени Ярославівни (індексний номер - 21465211 від 20 травня 2015 року) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за Публічним акціонерним товариством «КБ «ГЛОБУС» державної реєстрації права власності на земельну ділянку, загальною площею - 10,600 га, кадастровий номер :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни.

3. Застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смолянінової Олени Ярославівни (індексний номер - 21464866 від 20 травня 2015 року) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за Публічним акціонерним товариством «КБ «ГЛОБУС» державної реєстрації права власності на земельну ділянку, загальною площею - 5,6999 га, кадастровий номер :01:005:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни.

4. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» право власності на земельну ділянку, загальною площею - 10,600 га, кадастровий номер: :01:097:0067, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21465211 від 20.05.2015 приватний нотаріус Тихоненко Юлія Ігорівна Київський міський нотаріальний округ.

5. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» право власності на земельну ділянку, загальною площею - 5,69 га, кадастровий номер: :01:005:0022, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), і знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 2146866 від 20.05.2015 приватний нотаріус Тихоненко Юлія Ігорівна Київський міський нотаріальний округ.

6. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «КБ «ГЛОБУС» () на користь Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохілс «Веста» () 244 203,78 грн. витрат по сплаті судового збору.

7. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.12.2021 року

Суддя Т.П. Карпечкін