РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2021справа №910/15357/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу №910/15357/21

за позовом приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вул. Левченка, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька обл., 87504; ідентифікаційний код 00191129)

до акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 40075815)

про стягнення 12 469,28 грн,

без виклику представників сторін.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Залізниця) 12 469,28 грн вартості нестачі руди залізної агломераційної (далі - Вантаж).

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- Товариством (покупець) та приватним акціонерним товариством «Суха Балка» (ПрАТ «Суха Балка»; постачальник) укладено договір поставки вантажу від 19.12.2019 №2057 (далі - Договір);

- згідно з договором перевезення, оформленим залізничною накладною від 14.08.2020 №45075082 (досильна накладна від 16.08.2020 №45150117), на адресу покупця (одержувач вантажу) надійшов вантаж;

- 18.08.2020 на підставі акта загальної форми ГУ-23 від 17.08.2020 №11965 на станції Волноваха Донецької залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №60726007 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з вагою, що зазначена у накладній від 14.08.2020 №45075082 (досильна накладна від 16.08.2020 №45150117), та складено комерційний акт від 18.08.2020 №486202/320/779 про недостачу вантажу, де вказано, що за документом значиться: вантаж руда залізна агломераційна (аглоруда), вага, визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23 500 кг, нетто - 70 000 кг; при переважуванні вага виявилась: брутто - 88 650 кг, тара - 23 500 кг, нетто - 65 150 кг, що менше документа на 4 850 кг;

- 18.08.2020 на підставі акта загальної форми ГУ-23 від 17.08.2020 №11964 на станції Волноваха Донецької залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №53526489 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з вагою, що зазначена у накладній від 14.08.2020 №45075082 (досильна накладна від 16.08.2020 №45150117), та складено комерційний акт від 18.08.2020 №486202/321/780 про недостачу вантажу, де вказано, що за документом значиться: вантаж руда залізна агломераційна (аглоруда), вага, визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 22 000 кг, нетто - 69 000 кг; при переважуванні вага виявилась: брутто - 86 150 кг, тара - 22 000 кг, нетто - 64 150 кг, що менше документа на 4 850 кг;

- при комерційному огляді виявлено: навантаження нерівномірне, нижче рівня бортів зі слідами дозування ковшем, течі вантажу немає, вагони бездвірні, розвантажувальні люки зачинені на запірний пристрій, вагони прибули у технічному стані несправні, складено акти про технічний стан вагонів ГУ-106 від 17.08.2020 №94 та від 17.08.2020 №95;

- відповідно до рахунку вантажовідправника від 14.08.2020 №000001307 вартість 1 тони вантажу у вагонах №60726007 та №53526489 - 1 801,92 грн. (в т.ч. ПДВ);

- відповідно до комерційних актів від 18.08.2020 №486202/320/779 та №486202/321/780 недостача складає 4 850 кг у вагоні №53526489 та 4 850 кг у вагоні №60726007, сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2%;

- вартість виявленої недостачі Вантажу становить 12 469,28 грн;

- позивач виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оплативши виставлений вантажовідправником рахунок від 14.08.2020 №000001307, що підтверджується платіжним дорученням від 14.09.2020 №;

- Залізниця не виконала покладених на неї законом та договором перевезення зобов`язань в частині забезпечення схоронності перевезеного вантажу, а тому повинна відшкодувати вартість нестачі.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

20.10.2021 відповідач подав суду відзив від 12.10.2021 №2022/19-17, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з таких підстав:

- комерційними актами від 18.08.2020 №486202/320/779 та №486202/321/780 встановлено факт втрати вантажу та причини такої втрати - технічна несправність вагонів №60726007 і №53526489; технічна несправність спірних вагонів підтверджена актами про технічний стан вагонів ГУ-106 від 17.08.2020;

- вантажовідправник (ПрАТ «Суха Балка»), який здійснив завантаження технічно несправних вагонів, повинен нести відповідальність за втрату вантажу;

- спірні вагони не є власністю Залізниці, а належать приватній юридичній особі на праві власності або оренди;

- втрата вантажу у спірних вагонах спричинена недотриманням власником (орендарем) належного стану власних вагонів;

- зазначені обставини не спростовують факт втрати вантажу, але підтверджують відсутність вини Залізниці у втраті вантажу.

Окрім того, відповідач зазначив у відзиві про необґрунтованість заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 506,69 грн, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

3. Стислий виклад відповіді позивача на відзив

Позивач 25.10.2021 подав суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів Залізниці, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що:

- у разі завантаження вантажу (аглоруда) у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення цього виду вантажів, перевізник був зобов`язаний відмовитись від прийняття вагонів у рухомий склад; однак обставини справи свідчать про прийняття Залізницею вагонів у рухомий склад без жодних заперечень і здійснення перевезення;

- оскільки у вагони відкритого типу вантажі приймаються Залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, відповідач мав можливість належним чином здійснити огляд вагонів та встановити, що вказані вагони є непридатними для перевезення вантажу, та відмовитись від приймання вантажу до перевезення;

- спірні вагони було відправлено на адресу позивача зі станції Вечірній Кут Придніпровської залізниці; вказані вагони були прийняті відповідачем до перевезення без зауважень; технічна несправність вагонів встановлена на станції Волноваха Донецької залізниці; отже, технічна несправність спірних вагонів мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагона або контейнера; відповідно до роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225 у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на Залізницю;

- посилання відповідача на те, що відправник міг бачити несправність (комерційну) вагону перед його завантаженням, що, на думку Залізниці, дає підстави вважати, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин, а відтак звільняє відповідача від відповідальності за нестачу, є безпідставним, оскільки саме на Залізницю покладено обов`язок подавати під завантаження справні у технічному відношенні вагони;

- отже, наявні всі елементи складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка відповідача, що полягає в незбереженні вантажу, який був відправлений у спірних вагонах; шкідливий результат такої поведінки (збитки) - нестача товару на загальну суму 12 469,28 грн та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками.

4. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем подано заяву про залучення до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПрАТ «Суха балка» та товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (далі - ТОВ «Лемтранс»).

За приписами частини першої та третьої статті 50 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Водночас, відповідач у своїй заяві не вказав, яким чином рішення у цій справі може вплинути на права або обов`язки ПрАТ «Суха балка» та ТОВ «Лемтранс» щодо однієї із сторін. Посилання Залізниці на те, що втрата вантажу у спірних вагонах відбулася через завантаження вантажовідправником технічно несправних вагонів, а також через порушення власником (орендарем) вагону вимог законодавства, не є достатньою підставою для залучення ПрАТ «Суха балка» та ТОВ «Лемтранс» як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні відповідної заяви Залізниці.

15.11.2021 до суду надійшло клопотання позивача, в якому останній просив: визнати поважною причину пропуску строку, встановленого частиною восьмою статті 129 ГПК України; прийняти до розгляду копію додаткової угоди від 07.09.2021 № 285 до договору про надання юридичних послуг від 30.03.2018 № 845, копію акта №1 до додаткової угоди від 07.09.2021 № 285, копію розрахунку розміру винагороди адвоката, які підтверджують надання послуг, що наведені у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми витрат зі сплати професійної правничої допомоги (адвоката).

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною першою статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога частини восьмої статті 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні. Водночас, в такому випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога частини восьмої статті 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не пропущено строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат, а відтак відсутні підстави для задоволення клопотання Товариства про поновлення цього строку.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Товариством (покупець) та ПрАТ «Суха Балка» (постачальник) укладено Договір, за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти і оплатити руду залізну агломераційну, руду залізну доменну на умовах, передбачених Договором.

Згідно з залізничною накладною від 14.08.2020 №45075082 Залізниця прийняла ПрАТ «Суха Балка» (відправник) на станції відправлення Вечірній Кут Придніпровської залізниці руду залізну агломераційну (аглоруду) для перевезення і зобов`язалася доставити її на станцію призначення Асланове Донецької залізниці вантажоодержувачу - Товариству.

На станції Волноваха Донецької залізниці на підставі актів загальної форми ГУ-23 від 17.08.2020 №11965 і №11964 було проведено комісійне переважування вагонів №60726007 і №53526489 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з вагою, що зазначена в досильній накладній від 16.08.2020 №45150117 до основної накладної від 14.08.2020 №45075082, у зв`язку з чим складено відповідні комерційні акти від 18.08.2020 №486202/320/779 та №486202/321/780.

Згідно з комерційним актом від 18.08.2020 №486202/320/779 на підставі акта загальної форми ГУ-23 від 17.08.2020 №11965 на станції Волноваха Донецької залізниці було проведено комісійне переважування вагона №60726007 та встановлено, що фактична маса вантажу (руди залізної агломераційної) на 4 850 кг менша за масу, вказану у накладній від 14.08.2020 №45075082 (досильна накладна від 16.08.2020 №45150117). Під час огляду виявлено: навантаження нерівномірне, нижче рівня бортів на 140-150 см зі слідами дозування ковшем; над 1, 2, 3 та 7 люками за напрямком руху поїзда поглиблення; течі вантажу немає; вагон бездвірний, розвантажувальні люки зачинені на запірний пристрій; вагон технічно не справний, про що складено акт про технічний стан вагону ГУ-106 від 17.08.2020 №94, відчеплений на ремонт. Контрольне комісійне зважування проведено 18.08.2020 комерційним агентом ОСОБА_1 в присутності ДСЗ ОСОБА_2 , представника Волноваського відділу поліції Коломоєць. З моменту прибуття вагон знаходився під охороною. Посада начальника вантажного району (двору) за штатним розкладом відсутня.

Відповідно до комерційного акта від 18.08.2020 №486202/321/780 на підставі акта загальної форми ГУ-23 від 17.08.2020 №11964 на станції Волноваха Донецької залізниці було проведено комісійне переважування вагона №53526489 та встановлено, що фактична маса вантажу (руди залізної агломераційної) на 4 850 кг менша за масу, вказану у накладній від 14.08.2020 №45075082 (досильна накладна від 16.08.2020 №45150117). Під час огляду виявлено: навантаження нерівномірне, нижче рівня бортів на 140-150 см зі слідами дозування ковшем; над 1, 2 та 7 люками за напрямком руху поїзда поглиблення; течі вантажу немає; вагон бездвірний, розвантажувальні люки зачинені на запірний пристрій; вагон технічно не справний, про що складено акт про технічний стан вагону ГУ-106 від 17.08.2020 №95, відчеплений на ремонт. Контрольне комісійне зважування проведено 18.08.2020 комерційним агентом ОСОБА_1 в присутності ДСЗ ОСОБА_2 , представника Волноваського відділу поліції Коломоєць Т.К. З моменту прибуття вагон знаходився під охороною. Посада начальника вантажного району (двору) за штатним розкладом відсутня.

З урахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка для вантажів у вологому стані складає 2%, нестача вантажу становить: у вагоні № 60726007 - 3 450 кг (4 850 кг - 1 400 кг), а у вагоні №53526489 - 3 470 кг (4 850 кг - 1 380 кг).

Відповідно до рахунка-фактури від 14.08.2020 №000001307 вартість 1 тонни вантажу у вагонах №60726007 та №53526489 - 1 801,92 грн (у т.ч. ПДВ).

Факт оплати Товариством вказаного рахунку підтверджується платіжним дорученням від 14.09.2020 № на суму 6 543 131,90 грн.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, вартість недостачі (з урахуванням норми природної втрати), виявленої у вагоні № 60726007 становить 6 216,62 грн із розрахунку 3,45 т * 1 801,92 грн; у вагоні №53526489 - 6 252,66 грн із розрахунку 3,47 т * 1 801,92 грн, а загальна вартість недостачі - 12 469,28 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Згідно з частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

За приписами статті 924 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Відповідно до статті 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно із статтею 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Статтею 113 Статуту передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно з частиною другою статті 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, встановлено норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси. Так, зазначеним пунктом передбачено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Статтею 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (частина 1 статті 129 Статуту).

Частиною другою статті 130 Статуту передбачено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів, зокрема, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 (далі - Правила складання актів), у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться.

У разі витікання, псування або підмочення вантажу внаслідок технічної несправності вагона (контейнера), крім комерційного акта, складається акт про технічний стан вагона (контейнера). Акт про технічний стан вагона (контейнера) складається в день виявлення несправності вагона (контейнера) і не пізніше дня складання комерційного акта. Про виявлену несправність і складений акт про технічний стан вагона (контейнера) зазначається в комерційному акті. Перший примірник акта про технічний стан вагона (контейнера) додається до першого примірника комерційного акта, другий залишається на станції (пункт 15 Правил складання актів).

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ВИСНОВКИ

Судом перевірено розрахунок суми шкоди, завданої позивачу недостачею вантажу, та встановлено, що він правильний.

Наявні в матеріалах справи комерційні акти від 18.08.2020 №486202/320/779 та №486202/321/780 за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначених у накладних, фактичній масі вантажу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 924 ЦК України, статтею 314 ГК України, статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, слід застосовувати норми Статуту, яким встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №916/4345/14). В матеріалах справи наявний рахунок-фактура від 14.08.2020 №000001307 і платіжне доручення від 14.09.2020 №, які підтверджують вартість залізної руди, прийнятої відповідачем до перевезення.

Отже, позивач документально підтвердив понесені під час перевезення Залізницею вантажу збитки.

Залізниця, заперечуючи проти позовних вимог, зазначала, що комерційними актами від 18.08.2020 №486202/320/779 та №486202/321/780 встановлено, що причиною втрати вантажу є технічна несправність вагонів №60726007 і №53526489, яка підтверджується актами про технічний стан вагонів ГУ-106 від 17.08.2020.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що під час приймання вантажу до перевезення будь-яких несправностей чи пошкоджень спірних вагонів Залізницею не виявлено та було прийнято вказані вагони до перевезення.

Разом із тим, в комерційних актах від 18.08.2020 №486202/320/779 та №486202/321/780 зазначено, що під час огляду вагонів №60726007 і №53526489 виявлено: нерівномірне навантаження (нижче рівня бортів на 140-150 см) зі слідами дозування ковшем; поглиблення над люками; відсутність течі вантажу. У наведених комерційних актах вказано, що спірні вагони технічно не справні, про що складено акти про технічний стан вагону ГУ-106 від 17.08.2020 №94 та №95.

Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що втрата вантажу була зумовлена саме технічними несправностями спірних вагонів.

З урахуванням зазначеного, оскільки Залізниця відповідає за збереження прийнятих до перевезення вантажів, на неї покладається обов`язок з відшкодування вартості недостачі.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 12 469,28 грн. вартості нестачі руди залізної агломераційної є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Також у позовній заяві позивач просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Частинами першою і третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої і частини п`ятої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

30.03.2018 Товариством (клієнт) і адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» (адвокатське об`єднання) укладено договір №845 про надання юридичних послуг (правової допомоги), за умовами пунктів 1.1 і 1.2 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, визначених договором; зміст, умови та строки виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до договору.

07.09.2021 Товариством і адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» укладено додаткову угоду №285 до вказаного договору, за умовами якої вартість послуг складає, зокрема: збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити тощо) - 794 грн. за годину; складання позовної заяви - 794 грн. за годину; гонорар за складність справи майнового характеру - 1% від вартості позову.

Товариством і адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» 15.09.2021 підписано акт №1 приймання-передачі наданих послуг, за яким адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв юридичні послуги (правову допомогу) відповідно до додаткової угоди від 07.09.2021 №285. Вартість послуг становить 2 506,69 грн.

Згідно з розрахунком розміру винагороди від 15.09.2021 адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» надано Товариству такі послуги: збір доказів (підготовка письмових документів: листи, претензії, відповіді на листи, запити тощо) - 794 грн. (1 год.); складання та подання позовної заяви - 1 588 грн. (2 год.); гонорар за складність справи майнового характеру - 124,69 грн.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; оскільки позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті адвокату, позивачем документально підтверджено обсяг наданих адвокатом послуг, то в даному випадку Товариством не вимагається подання доказів оплати послуг.

Враховуючи обсяг наданої адвокатом позивачу правничої допомоги, а також прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає 2 506,69 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору та послуг адвоката позивача слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 247-252 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вул. Левченка, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька обл., 87504; ідентифікаційний код 00191129) до акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 40075815) про стягнення 12 469,28 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вул. Левченка, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька обл., 87504; ідентифікаційний код 00191129): 12 469 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн 28 коп. збитків; 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору і 2 506 (дві тисячі п`ятсот шість) грн 69 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.12.2021.

Суддя Оксана Марченко