СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Харків Справа № 922/2584/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А. , суддя Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Діденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" (вх. № 2715 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/2584/21 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Жигалкіним І.П., повне рішення складено 09.08.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма", м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма Фрегат", м. Харків,

до Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія", м. Харків,

про стягнення 172 276,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" суми страхового відшкодування у розмірі 172276,50 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма" суму у розмірі 172 276,50 грн страхового відшкодування по договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №20155 від 20.02.2020, а також судовий збір у сумі 2595,00 грн.

Рішення суду обґрунтовано тим, що системний аналіз п.п. 5.8.3.3. договору про страхування та п.п.12.2.2 Правил страхування дає підстави вважати, що відповідач (страховик) повинен прийняти рішення і здійснити виплату страхових відшкодувань на протязі 30 календарних днів з дня подачі страхувальником документів, які підтверджують факт настання страхового випадку. При цьому, відповідач (страховик) має право відстрочити виплату страхового відшкодування, але на строк не більше трьох місяців, незалежно від тривалості здійснення досудового розслідування. Вказане правило надавало право відповідачеві відстрочити виплату страхового відшкодування до закінчення досудового слідства, у разі, якщо відповідними органами внутрішніх справ порушена кримінальна справа проти позивача або уповноважених ним осіб, виконується розслідування, але, в будь-якому випадку з обмеженням строку в 3 місяці. Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт настання відповідальності вигодонабувачем перед третьою особою, яка була застрахована у відповідача. Розмір матеріального збитку, завданого третій особі також підтверджений матеріалами справи. Отже, як зазначено судом, вигодонабувач отримав право на виплату йому відповідачем, як страховиком за договором добровільного страхування відповідальності перед третіми особами від 20.02.20 № 20155, з урахуванням встановленої франшизи у сумі страхового відшкодування в розмірі 172 276,50 грн.

Приватне акціонерне товариство "Промислово - страхова компанія" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/2584/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що підтвердження слідчим причетності страхувальника або вигодонабувача до зникнення грошей можуть мати наслідки, що передбачені п.5.6.1. договору страхування, відповідно до якого страховик звільняється від виплати страхового відшкодування при настанні подій внаслідок навмисних дій страхувальника, направлених на настання страхового випадку. Згідно з п.12.3.2. страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, коли страхувальником - фізична особа або інша особа, на користь якої укладено договір страхування, вчинив умисний злочин, що призвів до страхового випадку. Саме цей ряд обставин послугував підставою для застосування страховиком п.12.2 Правил щодо відстрочення виплати страхового відшкодування задля отримання відповідей на численні питання про обставини події, що має ознаки страхової.

Вказує, що суд не здійснив тлумачення умов договору відповідно до ст.213 ЦК України, а відразу застосував принцип contra proferentum, чим порушив норму матеріального права. При правильному тлумаченні п.12.2. Правил із застосуванням ст.213 ЦК України очевидним є правомірність відстрочення виплати страхового відшкодування страховиком до закінчення досудового слідства.

Зазначає, що повідомлення про настання події страхувальник надав страховику телефоном 28.01.2021, а безпосередньо письмове повідомлення про подію надійшло до відповідача 08.02.2021, тобто лише через дев`ять робочих днів після події. У своїй відповіді на відзив позивач зазначає про те, що повідомлення про подію він надіслав 19.01.2021 на електрону пошту представника відповідача , що підтверджується роздруківками про надсилання письмових повідомлень з вкладенням на електрону пошту представника відповідача. При цьому, суд не взяв до уваги відсутність у позивача доказів щодо належності зазначеної ним електронної пошти представнику відповідача. На всіх фірмових бланках страховика за допомогою яких велось листування між сторонами зазначені лише дві електронні адреси та , проте позивач з невідомих причин ними не скористався. Більше того, договором страхування не визначено того, що повідомлення про настання страхової події можуть надсилатися на електронну адресу страховика.

27.09.2021 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№11170), в якому ТОВ "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма" просить суд залишити рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/2584/21 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що п.12.2.2 Правил страхування надавав право відповідачеві відстрочити виплату страхового відшкодування до закінчення досудового слідства, у разі, якщо відповід ними органами внутрішніх справ порушена кримінальна справа проти страхувальни ка або уповноважених ним осіб, виконується розслідування, але на строк не більше 3 місяців. Вказана норма так само є однозначною та розширеному тлумаченню не підлягає. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна не сти ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому, це правило застосову ється не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена тре тьою особою. Зміст п.5.4.1 договору № 20155 добровільного страхування відповідальності перед третіми особами від 20 лютого 2020 року передбачав, що при настанні страхо вого випадку страхувальник зобов`язаний негайно, але в будь якому разі не пізніше 3-х робочих днів повідомити про це страховика або його представника. Наголошує, що коментований вище пункт договору не визначає конкретної форми повідомлення, яким чином повідомляти, кому повідомляти, способу та по рядку його надіслання відповідачу. Зазначає, що страхувальник 19.01.2021 (16 та 17 січня - вихідні дні) спершу в телефоном режимі сповістив про факт настання страхового ви падку, в подальшому, в цей же день на офіційну електронну пошту представника від повідача надіслав повідомлення про страховий випадок, заяву за формою, встановленою відповідачем, та інші документи, згідно умов п.5.4.9 дого вору, що підтверджується роздруківками про надсилання письмових повідомлень з вкладеннями на електронну пошту представника відповідача та отримання вхідної кореспонденції з цієї електронної пошти, що міститься в матеріалах справи. Вказує, що офіційний сайт Приватного акціонерного товариства «Промислово- страхова компанія» має назву https://iic.kharkov.ua/. На ньому розміщена адреса електронної пошти для зв`язку, яка має назву , до якої входить назва офіційного сайту, а саме iic.kharkov.ua. Отже, страхувальник не порушив вимоги договору в частині своєчасного пові домлення відповідача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" (вх. № 2715 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/2584/21 та ухвалено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

27.09.2021 до суду від Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№11199), в якому відповідач просить долучити відповідь Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області від 23.09.2021 за вих.№35137/119-67/01 до матеріалів справи.

27.09.2021 до суду від Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" надійшло клопотання про розгляд справи за участі представників сторін (вх.№11198), в якому відповідач просив провести розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" (вх. № 2715 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/2584/21 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 призначено справу до розгляду на "28" жовтня 2021 р. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр.Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 104, про що повідомлено учасників справи.

22.11.2021 до суду від позивача надійшло клопотання-заява (вх.№13480), в якому позивач, зокрема зазначив, що у зв`язку з призначенням до розгляду апеляційної скарги відповідача за його клопотанням у судовому засіданні з викликом учасників справи, позивач змушений нести додаткові витрати на правничу допомогу, які за умови залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, мають бути йому відшкодовані за рахунок останнього, тому позивач сповіщає суд про свій намір стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, понесені ним при розгляді справи в Господарському суді Харківської області та Східному апеляційному господарському суді. Докази витрат позивача на правничу допомогу будуть подані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення відповідно до приписів ч.8 ст.129 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши клопотання Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" про долучення доказів (вх.№11199 від 27.09.2021), зазначає наступне.

За приписами ч.3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятною є ситуація, коли суд першої інстанції задовольнив позов, а заявник апеляційної скарги просить долучити нові докази, які надані стороною після вирішення справи судом першої інстанції.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції,

Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання учасником справи таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 908/1908/19.

За таких обставин, у задоволенні клопотання відповідача про долучення доказів слід відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/2584/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" - без задоволення.

Третя особа у судове засідання не прибула, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином ухвалою суду від 28.10.2021.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 20 лютого 2020 року між Приватним акціонерним товариством "Промислово-страхова компанія", страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма Фрегат", страхувальником, укладено договір № 20155 добровільного страхування відповідальності перед третіми особами, згідно з яким ТОВ "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма" визначено вигодонабувачем.

Згідно з п.1.1. договору предметом договору є майнові інтереси вигодонабувача, що не суперечать законодавству України і пов`язані з відшкодуванням вигодонабувачем заподіяної ним шкоди (крім шкоди завданої життю та здоров`ю) третім особам при здійсненні вигодонабувачем своєї професійної діяльності.

Відповідно до 1.2 договору під професійною діяльністю вигодонабувача (надалі - "професійна діяльність") за цим договором розуміється охоронна діяльність вигодонабувача, яка полягає в організації та практичному здійсненні охорони об`єктів охорони третіх осіб, грошових коштів та інших валютних і матеріальних цінностей на підставі юридично оформлених договорів.

За змістом п.1.3 договору третіми особами згідно цього договору є фізичні та/або юридичні особи, які уклали до набуття чинності цього договору або в період дії цього договору будуть укладати з вигодонабувачем в письмовій формі договори про надання охоронних послуг, і яким заподіяні збитки в результаті здійснення вигодонабувачем професійної діяльності (надалі - "треті особи") в період дії цього договору.

Відповідно до п.4.1. договору страховими ризиками за цим договором визнаються події:

4.1.1. відповідальність за заподіяння шкоди внаслідок ненавмисних помилок та недоглядів, упущень або недбалості страхувальника (застрахованої особи) у процесі здійснення професійної діяльності;

4.1.2. які виникли внаслідок протизаконних дій (бездіяльності) державних та інших відповідних органів або їх посадових осіб;

4.1.3. які пов`язані з гарантійними або аналогічними зобов`язаннями страхувальника, в межах дозвільних документів на послуги охорони;

4.1.4. які виникли внаслідок протиправних дій з боку сторонніх осіб;

4.1.5. які пов`язані з будь-якими форс-мажорними обставинами (визначаються згідно з міжнародного та українського законодавства): війни, бойових дій, збройних вторгнень іноземних військ, повстання, революції, путчу, перевороту, змови, військового правління або узурпації влади, громадянської війни, стихійних лих, інших обставин, що, як правило, тлумачаться у світовій контрактній практиці як обставини непереборної сили, та які сторона при достатній обачності не могла передбачити або попередити розумними заходами.

Згідно з п.4.2. договору страховим випадком за цим договором визнається подія:

4.2.1. пред`явлення страхувальнику третьою особою, яка зазнала шкоди, обґрунтованої майнової претензії або рішення суду за позовом третьої особи на її користь, з якими настає обов`язок страхувальника відшкодувати збитки третій особі, що виникли між страхувальником та вигодонабувачем, якщо ці події відбулися в період дії договору страхування.

Відповідно до п.5.4.1 договору при настанні страхового випадку страхувальник зобов`язаний негайно, але в будь-якому разі не пізніше 3-х робочих днів повідомити про це страховика або його представника.

За змістом п.5.4.4 договору при настанні страхового випадку страхувальник зобов`язаний негайно, але в будь-якому разі не пізніше 3-х робочих днів повідомити страховика про всі вимоги, які пред`являються йому в зв`язку з страховим випадком і представити всі документи і відомості, які відносяться до таких претензій і позовів.

За змістом п.5.6.7 договору страховик звільняється від виплати страхового відшкодування при настанні подій внаслідок несвоєчасного повідомлення страхувальником страховику про настання страхового випадку без поважних на то причин, або складання перешкод страховику в розслідуванні обставин настання страхових подій.

Пунктом 5.8.2 договору визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику.

За змістом п.5.8.3. договору після отримання заяви або повідомлення страхувальника про страховий випадок, страховик зобов`язаний:

- 5.8.3.1. з`ясувати обставини страхового випадку, визначити розмір своєї відповідальності та скласти страховий акт;

- 5.8.3.2. зробити розрахунок суми страхового відшкодування;

- 5.8.3.3. прийняти рішення і здійснити виплату страхових відшкодувань на протязі 30 календарних днів з дня подачі страхувальником документів, які підтверджують факт настання страхового випадку.

Як вбачається з заяви на добровільне страхування відповідальності перед третіми особами №1 від 20.02.2020 (додаток № 1 до договору страхування) страхувальником було застраховано, зокрема, обов`язки позивача перед ТОВ "Посад Рітейл", що виникають з договору про надання охоронних послуг від 01.12.2017 № 01/12-17/236.

Так, відповідно до п.1.1. договору про надання охоронних послуг №01/12-17-236, підписаного між ТОВ «Агентство комплексної безпеки-охоронна фірма», охоронною фірмою, та ТОВ «Посад Рітейл», замовником, охоронна фірма зобов`язується забезпечити охорону, недоторканність сумки з грошовими коштами та іншими валютними і матеріальними цінностями (далі скорочено - кошти), зберігати кошти замовника, під час її перевезення згідно з умовами цього договору, а замовник зобов`язується оплатити послуги охоронної фірми.

Відповідно до п.1.2. договору про надання охоронних послуг періодом охорони сумки з коштами вважається час з моменту її отримання працівником позивача від працівника замовника до моменту здачі цієї сумки з коштами до каси (касового вузлу) банку (або іншої установи) визначеного "замовником".

Пунктом 6.2.1 договору про надання охоронних послуг передбачено, що за наявності вини охоронна фірма несе відповідальність за завдані замовнику збитки, які здійснені шляхом грабежу, розбою, умисного знищення або пошкодження сумки з коштами у зв`язку з неналежним виконанням охоронною фірмою своїх зобов`язань у розмірі прямої дійсної шкоди, але відшкодування матеріальних збитків при цьому повинні складати не більше 300 тис. грн згідно з п.1 додатку до договору. Факти неналежного виконання охоронною фірмою своїх зобов`язань, протиправних дій працівників охоронної фірми та розмір збитків, що підлягають відшкодуванню охоронної фірмою, встановлюються судом.

За змістом п.6.2.2 договору про надання охоронних послуг у разі втрати працівниками охоронної фірми сумки з коштами, а також доставлення до "об`єкту" з вини охоронної фірми дефектної сумки в якій виявиться нестача, охоронна фірма несе перед "замовником" відповідальність у розмірі суми, зазначеної "замовником" у копії супровідної відомості (але не більше 300 тис. грн згідно з п.1 додатку 1 до договору), що залишається у "замовника", при цьому не більше фактичної суми втрачених коштів.

Як зазначає позивач, 15.01.2021 стався страховий випадок, про який було своєчасно заявлено страхувальнику, який в подальшому заявив страховій компанії.

Так, ТОВ «Агентство комплексної безпеки-охоронна фірма» листом від 18.01.2021 за №18/01/21-1 повідомила ТОВ "АКБ-ОФ Фрегат" про настання страхового випадку за договором добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №20155 від 20.02.2020, де ТОВ «Агентство комплексної безпеки-охоронна фірма» є вигодонабувачем. Як зазначено в листі, 15.01.2021 о 08:30 бригада інкасаторів у складі: інкасатора - ОСОБА_1 , інкасатора-водія - ОСОБА_2 , охоронника - ОСОБА_3 , виїхала з адреси: м. Харків, вул. Хабарова, 2-А на свій маршрут з охорони цінних вантажів та грошових коштів під час їх перевезення. Маршрут з охорони цінних вантажів та грошових коштів під час їх перевезення складається з понад 120 точок замовників вказаних послуг. Збір грошових коштів ТОВ "Посад Рітейл" здійснювалась о 15:15 в сел. Буди, сума зібраних грошових коштів становила 120 700,00 грн, та о 15:35 в сел. Південний, сума зібраних грошових коштів становила 54 200,00 грн. Пропажа двох сумок на загальну суму 174 900,00 грн була виявлена під час здачі сумок з проінкасованою виручкою в офісі ТОВ "Посад Рітейл" о 20:10. За фактом пропажі сумок уповноваженими представниками ТОВ "Посад Рітейл" здійснено виклик на 102 та подана відповідна заява. В подальшому на вказану суму ТОВ "Посад Рітейл" скерувало на адресу ТОВ "АКБ-ОФ" претензію щодо виплати суми матеріального збитку. Просило сповістити про вказану подію страховика.

19.01.2021 ТОВ "АКБ-ОФ Фрегат" направило на електронну адресу ПрАТ «Промислово-страхова компанія» заяву на виплату страхового відшкодування за договором страхування відповідальності перед третіми особами та повідомлення про подію, яка може бути визнана страховою за договором страхування відповідальності перед третіми особами, з викладенням обставин, які наведені вище.

ПрАТ «Промислово-страхова компанія» листом від 28.01.2021 за №4 просило ТОВ "АКБ-ОФ Фрегат" надати документи, перелік яких наведений у листі. Також повідомило, що залишає за собою право робити запити про інші документи, що мають відношення до зазначеної події.

В подальшому ПрАТ «Промислово-страхова компанія» листами за № 24 та № 25 від 04.03.2021 звернулось до ТОВ "АКБ-ОФ Фрегат" з проханням надати письмові пояснення співробітників ТОВ "АКБ -ОФБ", які працювали в день зникнення грошей, а також організувати з ними зустріч. Окрім цього, просило надати письмові пояснення відповідальної особи ТОВ "Посад Рітейл", яка приймала інкасаторські сумки у співробітників ТОВ "АКБ -ОФБ" та інші документи.

Листом №29 від 22.03.2021 ТОВ "АКБ-ОФ Фрегат" повідомило ПрАТ «Промислово-страхова компанія», що організувати зустріч з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виявляється можливим, оскільки вони вже не працюють в їх організації, ОСОБА_1 від зустрічі відмовився.

ПрАТ «Промислово-страхова компанія» листами від 21.05.2021 за №66 та від 08.04.2021 за №48 повідомило ТОВ "АКБ-ОФ Фрегат", що за вказаним фактом 16.01.2021 Московським ВП ГУНП в Харківській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000139. Преамбулою договору страхування зазначено, що договір добровільного страхування відповідальності перед третіми особами, укладений між ПрАТ "Промислово-страхова компанія" та "Страхувальником" відповідно до Закону України "Про страхування", Правил добровільного страхування відповідальності перед третіми особами" затверджених 18.11.2008 та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України за № 158175. Відповідно до п. 12.2 Правил страхування, страховик має право відстрочити виплату страхового відшкодування, але на строк не більше трьох місяців, якщо інше не передбачено умовами договору страхування, у випадку коли: - 12.2.2 відповідними органами внутрішніх справ порушена кримінальна справа проти страхувальника або уповноважених ним осіб, виконується розслідування, які привели до настання страхового випадку - до закінчення досудового слідства. Зважаючи на те, що Московським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000139 щодо обставин зникнення грошових коштів в сумі 175 000 грн, які належать ТОВ "Посад Рітейл", на підставі п. 12.2.2. Правил ПрАТ "Промислово-страхова компанія" повідомляє про відстрочення розгляду справи до моменту закінчення досудового розслідування.

Як вбачається з витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2021 15.01.2021 до Московського ВП надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 15.01.2021 за адресою м. Харків, вул. Владислава Зубенка 31-А невстановлена особа, таємно шляхом вільного доступу, здійснила крадіжку грошей, які належать, зокрема ТОВ «Посад-Рітейл», чим завдала матеріальної шкоди.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладений між сторонами договір є договором добровільного страхування.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно зі ст.9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне тлумачення судом першої інстанції п.12.2 Правил страхування, яким передбачена можливість відстрочення виплати страхового відшкодування до отримання страховиком офіційного підтвердження обставин, які привели до настання страхового випадку, які будуть встановлені слідчим, задля прийняття обґрунтованого рішення. Також посилається на несвоєчасне повідомлення відповідача про настання події, що має ознаки страхової.

Пунктом 1.1 Правил добровільного страхування відповідальності перед третіми особами, затвердженими президентом АТ «Промислово-страхова компанія» 18.11.2008, передбачено, що на підставі цих Правил АТ «Промислово-страхова компанія» укладає договори добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (іншої, ніж передбачена пунктами 12-14 ст.6 Закону України «Про страхування») з юридичними особами та дієздатними фізичними особами.

Відповідно до п.12.2 Правил страховик має право відстрочити виплату страхового відшкодування, але на строк не більше трьох місяців, якщо інше не передбачено умовами договору страхування, у випадку, коли:

12.2.1 він має суттєві підстави для сумнівів в обґрунтуванні законності виплати страхового відшкодування - до отримання інформації від відповідальних органів;

12.2.2 відповідними органами внутрішніх справ порушена кримінальна справа проти страхувальника або уповноважених ним осіб, виконується розслідування обставин, які привели до настання страхового випадку - до закінчення досудового слідства.

Тобто, вказана норма Правил надає право відповідачеві відстрочити виплату страхового відшкодування до закінчення досудового слідства, у разі якщо відповідними органами внутрішніх справ порушена кримінальна справа проти страхувальника або уповноважених ним осіб, виконується розслідування, але на строк не більше 3 місяців.

Колегія суддів зазначає, що у сторін виникло різне тлумачення умов п.12.2 Правил страхування.

Так, позивач вважає, що строк відстрочення виплати страхового відшкодування обмежується трьома місяцями з дня подачі документів, які підтверджують факт настання страхового випадку, відповідач вважає, що він має можливість відстрочити виплату страхового відшкодування до закінчення досудового слідства.

Враховуючи різне тлумачення сторонами умов п.12.2 Правил страхування суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити тлумачення даного пункту Правил, які являються частиною договору згідно його преамбули.

Частинами 1-3 ст.213 ЦК України передбачено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Колегія суддів зазначає, що Правила страхування складаються з розділів, пунктів та підпунктів.

За загальним правилом поділу тексту на структурні елементи, текст документа зазвичай ділять на структурні елементи чотирьох рівнів підпорядкованості: розділи, підрозділи, пункти, підпункти, при цьому використовуються правила нумерації, відповідно до яких номер підпункту містить номер структурного елемента вищого рівня підпорядкованості (розділу, підрозділу або пункту) і підпорядкований номер підпункту в межах пункту, розділені крапкою.

Якщо елемент вищого рівня підпорядкованості має відомості, що стосуються всіх елементів нижчого рівня, то ці відомості розміщують одразу після заголовка структурного елемента вищого рівня.

За змістом документу між п.12.2 та п.п.12.2.2 міститься двокрапка.

За правилами пунктуації двокрапка -розділовий знак, вживаний, щоб зазначити, що частина тексту після нього пов`язана причинами, поясненнями і іншими смисловими стосунками з частиною тексту перед ним.

Таким чином, підпункт 12.2.2, на який посилається відповідач в обґрунтування відстрочення виплати страхового відшкодування до закінчення досудового слідства, підпорядковується пункту 12.2, яким визначено строк виплати страхового відшкодування, який, у даному випадку, не може складати більше трьох місяців.

Колегія суддів зазначає, що форма та зміст договору страхування розроблена відповідачем, ініціювання змін зі сторони позивача не було, отже, враховуючи норми закону, усі сумніви щодо змісту договору та його неточності покладаються на страховика.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party)".

Цей механізм закріплений у міжнародних актах, зокрема, відповідно до ст. 4.6 Принципів Міжнародних комерційних договорів (УНІДРУА), п. 1 ст. ІІ-8:103 Модельних правил європейського приватного права, ст. 5:103 Принципів Європейського договірного права, "у разі сумніву стосовно значення спеціально не узгодженої умови договору перевага надається тлумаченню, яке протилежне інтересам сторони, яка її запропонувала".

Пунктом 5.8.3.3 договору добровільного страхування передбачено, що після отримання заяви або повідомлення страхувальника про страховий випадок, страховик зобов`язаний прийняти рішення і здійснити виплату страхових відшкодувань на протязі 30 календарних днів з дня подачі страхувальником документів, які підтверджують факт настання страхового випадку.

Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, системний аналіз п.5.8.3.3. договору страхування та п.12.2 Правил дає підстави вважати, що відповідач повинен прийняти рішення і здійснити виплату страхових відшкодувань на протязі 30 календарних днів з дня подачі страхувальником документів, які підтверджують факт настання страхового випадку. При цьому, страховик має право відстрочити виплату страхового відшкодування, але на строк не більше трьох місяців, незалежно від тривалості здійснення досудового розслідування.

Щодо доводів скаржника про те, що повідомлення про настання події страхувальник надав страховику телефоном 28.01.2021, а безпосередньо письмове повідомлення про подію надійшло до відповідача 08.02.2021, тобто лише через дев`ять робочих днів після події, колегія суддів зазначає наступне.

Умовами п.5.4.1. договору, які є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно з п.5.6.7 договору, визначено, що при настанні страхового випадку страхувальник зобов`язаний негайно, але не пізніше 3-х робочих днів повідомити про це страховика або його представника.

Наведений пункт договору не визначає конкретної форми повідомлення, порядок і спосіб повідомлення.

Страховий випадок настав 15.01.2021 з 18:15 до 21:00, а 19.01.2021 (16 та 17 січня 2021 року вихідні дні), за твердженням позивача, він направив на електронну адресу відповідача повідомлення про настання такого випадку та заяву за формою встановленою відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що електронна адреса, на яку позивачем було направлено повідомлення, не зазначена в укладеному між сторонами договорі страхування.

Відповідач вказує, що позивач звернувся до нього 08.02.2021, однак в матеріалах справи наявний лист відповідача від 28.01.2021, в якому останній просив надіслати перелік документів, необхідних для розслідування події, що має ознаки страхової.

З урахуванням наведеного, ні позивачем, ні відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, які б беззаперечно підтверджували дату повідомлення страховиком страхувальника про настання страхового випадку.

Частиною 1 ст.79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, а саме: листи відповідача від 08.04.2021 №48, від 04.03.2021 №24, 25, та п.5.4.1, п.5.6.7 договору, колегія суддів зазначає, що за наявності пункту договору про відмову від виплати страхового відшкодування у випадку несвоєчасного повідомлення відповідача про настання страхового випадку, відповідач не прийняв відповідне рішення.

Крім того, у вищенаведених листах відповідача, які направлені позивачу, також відсутні будь-які посилання на недотримання позивачем п.5.4.1 договору щодо порушення строку повідомлення або будь-яких інших обставин.

Згідно змісту даних листів підставою для відстрочення виплати страхового відшкодування є лише посилання на п.п.12.2.2 Правил страхування.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеною обставину своєчасного повідомлення позивачем відповідача про настання страхового випадку, з огляду на те, що докази наявні в матеріалах справи на підтвердження цієї обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/2584/21 без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 ч.1 статті 275, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/2584/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.12.2021

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя О.В. Шевель