ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Справа№ 910/5851/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021р.

у справі №910/5851/21 (суддя Щербакова С.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Новікова Олексія Ігоровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд"

про стягнення 164 552, 00 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Новіков Олексій Ігорович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 164 552,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за попередніми договорами № 1-6 в частині укладення основного договору, у зв`язку з чим, на думку позивача, авансовий платіж у розмірі 164 552,00 грн підлягає поверненню відповідачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/5851/21 позовні вимоги фізичної особи-підприємця Новікова Олексія Ігоровича - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" на користь Фізичної особи-підприємця Новікова Олексія Ігоровича 164 552 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 00 коп. - авансового внеску, 2 468 (дві тисячі чотириста шістдесят вісім) грн. 28 коп. - судового збору, 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/5851/21 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2021 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Євсіков О.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 року по справі №910/5851/21 - залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі розмірі 3 702,42 грн.

13.09.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків, а саме докази доплати судового збору.

Розпорядження № 09.1-08/4747/21 Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5851/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 року апеляційну скаргу у справі №910/5851/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/5851/21. Витребувано з Господарського суду міста Києва справу №910/5851/21 за позовом Фізичної особи-підприємця Новікова Олексія Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" про стягнення 164 552, 00 грн. Роз`яснено учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

18.10.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду міста Києва на виконання умов ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 року надійшли матеріали справи № 910/5851/21.

21.10.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/5851/21 без змін.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Новіковим Олексієм Ігоровичем (далі - орендар) укладено попередній договір (далі - попередній договір №1), відповідно до якого сторони зобов`язуються протягом 90-ти днів після настання відкладальної обставини, на умовах, передбачених у цьому попередньому договорі, укласти договір оренди.

Договір оренди буде укладено на умовах та в редакції, вказаній в додатку 1 до цього договору.

За умовами п. 1.1. договору, попередній договір - це договір, відповідно до якого сторони зобов`язуються протягом погодженого сторонами строку укласти договір оренди (основний договір) та виконувати інші обов`язків, погоджені сторонами у цьому договорі, із змінами та доповненнями до нього, що можуть вноситися сторонами. Цей договір є змішаним у розумінні ст. 628 Цивільного кодексу України та, крім положень попереднього договору, містить інші види договорів.

Згідно п. 1.3. договору, торговий центр - багатофункціональний торгівельно-розважальний комплекс з паркінгом, що є складовою частиною проекту «Житлова та громадська забудова з автовокзалом, по території вулиці Кільцева дорога, 1, 1а, 1в, обмеженої вулицями Кільцева дорога, західною межею забудови по вулицях Теремківській та Жулянській і міською межею, у Голосіївському районі м. Києва», будівництво якого здійснюється на земельній ділянці відповідно до розробленої проектної документації та дозволу на виконання будівельних робіт. Орендар підтверджує, що ознайомився із основними проектними рішеннями щодо будівництва торгового центру.

Відповідно до п. 1.14 договору, відкладальна обставина - настання в сукупності всіх наведених нижче обставин (умов):

- отримання орендодавцем акта введення в експлуатацію, сертифікату, свідоцтва про право власності, інших документів щодо торгового центру та/або приміщення, які можуть бути необхідні для укладення договору оренди із нотаріальним посвідченням відповідно до законодавства України;

- завершення орендарем робіт орендаря відповідно до вимог цього договору та отримання орендодавцем письмового повідомлення від орендаря про це;

- направлення орендодавцем орендареві письмового повідомлення про готовність до укладення договору оренди. В тому випадку, якщо орендодавець направив орендареві повідомлення про час, місце і дату укладення договору оренди, таке повідомлення вважається також повідомленням про готовність орендодавця до укладення договору оренду, якщо таке останнє повідомлення раніше не відправлялося орендодавцем. Орендодавець не має права безпідставно зволікати з направленням такого повідомлення орендареві, якщо всі інші умови виконані.

У тому випадку, якщо будь-яка із вказаних умов (обставин) не настануть та/або орендодавець не отримає всі або будь-який із вказаних документів, орендодавець має право в односторонньому порядку відмовитися від такої умови (обставини) та/або виключити вказаний вище документ (документи) як такий (такі), що необхідні для настання відкладальної обставини, письмово повідомивши про це орендаря. В такому випадку такі умови (обставини) та/або документи (виключені орендодавцем) не вважаються такими, що є необхідними для настання відкладальної обставини.

Згідно п. 1.18 договору, авансовий внесок (аванс) - сума, яку орендар зобов`язаний сплатити орендодавцеві у відповідності до ст. 13 попереднього договору.

Пунктом 4.1. договору визначено, що якщо протягом встановленого законодавством граничного строку для укладення основного договору та на підставі попереднього договору відкладальна обставина не наступить та/або сторони не зможуть укласти договір оренди, на вимогу орендодавця сторони зобов`язуються укласти попередній договір на наступний граничний строк на умовах, які повинні бути аналогічними положенням цього попереднього договору та відображати досягнуті сторонами домовленості (з урахуванням нових положень, пов`язаних із тими змінами фактичних даних та обставни), які будуть існувати на момент укладення такого нового попереднього договору (далі- новий попередній договір).

Орендодавець має право вимагати укладення нового попереднього договору, а орендар зобов`язаний укласти новий попередній договір на вимоги орендаря по спливу строку, при якому до встановленої законодавством граничної дати для укладення основного договору залишається менше 60 днів. Сторони не звільняються від обов`язку укласти новий попередній договір по спливу граничного строку. З укладенням нового попереднього договору втрачають силу відповідні положення цього договору, якщо інше не буде погоджено сторонами.

Позивач зазначає, що на виконання п. 13.1. попереднього договору № 1 ним сплачено авансовий внесок у розмірі 164 552, 00 грн., що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву (а також вбачається з п. 10-1 додатку № 3 до попереднього договору від 20.03.2015).

У подальшому, враховуючи, що основний договір оренди так і не був укладений протягом граничного терміну, у який він може бути укладений, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" та Фізичною особою-підприємцем Новіковим Олексієм Ігоровичем були укладені нові попередні договори з ідентичним змістом, а саме: попередній договір від 20.03.2015 (далі - попередній договір № 2), попередній договір від 28.03.2016 (далі - попередній договір № 3), попередній договір від 10.04.2017 (далі - попередній договір № 4), попередній договір від 11.07.2018 (далі - попередній договір № 5), попередній договір від 20.12.2019 (далі - попередній договір № 6).

Відповідно до п. 1.19 попереднього договору № 6, первинний попередній договір - попередній договір щодо укладення договору оренди, укладений сторонами 10.04.2017 та переукладений сторонами 11.07.2018. Цей попередній договір укладається на виконання положень первинного попереднього договору. В розумінні первинного попереднього договору цей попередній договір є новим попереднім договором. З підписанням цього попереднього договору втрачає чинність первинний договір, якщо інше прямо не випливає із положень первинного попереднього договору.

При цьому сторони врахували п. 4.5 попереднього договору № 1, відповідно до якого авансовий внесок, сплачений орендарем відповідно до цього договору, зараховується в якості авансового платежу за новим попереднім договором.

Відповідно до п. 13.1. попереднього договору № 6, за цим договором орендар зобов`язаний сплатити авансовий внесок у розмірі 191 004, 03 грн, ПДВ - 38200, 81 грн, всього з урахуванням ПДВ - 229 204, 84 грн (станом на дату підписання попереднього договору №1), але не менше гривневого еквіваленту 18894,08 доларів США по офіційному курсу (без ПДВ). Оскільки за первинним попереднім договором орендодавець (відповідач) зобов`язаний повернути сплачену суму авансового внеску у розмірі 137 126, 67 грн, ПДВ - 27 425, 33 грн, всього з урахуванням ПДВ - 164 552, 00 грн та вказані зобов`язання на дату укладення цього договору настали та не виконані, сторони, на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України, дійшли згоди про наступне:

- зарахувати частину авансового внеску, що сплачений орендарем та не повернений орендодавцем орендарю за первинним попереднім договором у розмірі 137 126, 67 грн, ПДВ - 27 425, 33 грн, всього з урахуванням ПДВ - 164 552, 00 грн, в рахунок суми авансового внеску, що підлягає до сплати орендарем орендодавцю згідно п. 13.1. цього попереднього договору;

- грошові зобов`язання орендаря перед орендодавцем за п. 13.1. ст. 13 цього договору щодо сплати авансового внеску у розмірі 191 004, 03 грн, ПДВ - 38 200, 81 грн, всього з урахуванням ПДВ - 229 204, 84 грн, але не менше гривневого еквіваленту 18894, 08 доларів США по офіційному курсу (без ПДВ) є виконаними частково у розмірі 137 126, 67 грн, ПДВ 27 425, 33 грн, всього з урахуванням ПДВ - 164 552, 00 грн, вказана частина у розмірі 137 126, 67 грн, ПДВ - 27 425, 33 грн, всього з урахуванням ПДВ - 164 552, 00 грн від суми авансового внеску вважається сплаченою орендарем орендодавцю за цим договором належним чином.

Згідно п. 13.3. договору, сторони домовилися, що до моменту укладення договору оренди і повного виконання орендарем своїх обов`язків по цьому договору (не залежно від укладення договору оренди) сума авансового внеску є забезпеченням виконання орендарем його обов`язків по цьому попередньому договору.

За таких обставин авансовий внесок у сумі 164 552, 00 грн., сплачений орендарем за попереднім договором № 1, був зарахований в якості оплати авансового внеску за попереднім договором № 2, а у подальшому - і за попередніми договорами № 3-6 до укладення основного договору оренди.

Оскільки договір оренди укладений не був, 06.04.2021 позивач звернувся до ТОВ "Мегаполісжитлобуд" з вимогою № 06-04/1, у якій просив з моменту отримання вимоги повернути позивачу авансовий платіж у сумі 164 552, 00 грн.

Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не виконані свої зобов`язання за попередніми договорами № 1-6 в частині укладення основного договору оренди, у зв`язку з чим, на думку позивача, авансовий платіж у розмірі 164 552, 00 грн підлягає поверненню відповідачем.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.ч.1, 2, 4 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 182 Господарського кодексу України за попереднім договором суб`єкт господарювання зобов`язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором. Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів.

Зобов`язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо до закінчення строку, в який сторони мають укласти основний договір, одна із сторін не надішле проект такого договору другій стороні (ч. 4 ст. 182 ГК України).

Як встановлено судом, відповідно до умов п. 4.1 попередніх договорів №№ 1-6 відповідні положення цих договорів, втрачають силу з укладенням нового попереднього договору якщо інше не буде погоджено сторонами.

Отже, беручи до уваги наявність між сторонами останнього попереднього договору від 20.12.2019, суд приходить до висновку, що спірні відносини між сторонами регулюються цим попереднім договором, а положення попередніх договорів № 1-5 втратили свою дію.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що попередній договір № 6 припинив свою дію (як і попередні договори №№ 1-5) у зв`язку з тим, що основний договір оренди не був укладений у граничний строк, встановлений ч. 1 ст. 182 Господарського кодексу України, тому підстав для утримання ТОВ "Мегаполісжитлобуд" грошових коштів у розмірі 164 552, 00 грн. - відсутні.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що оскільки, позивач не з`явився для підписання нового попереднього договору, а тому відсутні підстави для повернення авансового внеску.

Відповідно до п. 4.6 Попереднього договору від 21.03.2014 якщо орендар не з`явиться для підписання нового попереднього договору на повторну письмову вимогу орендодавця, направлену з інтервалом не менше 5 (п`ять) днів, авансовий внесок залишається у орендодавця та не підлягає поверненню після припинення договору, та при цьому орендар зобов`язаний сплатити на користь орендодавця додатково штрафні санкції, передбачені в цьому попередньому договорі.

Отже, підставою для залишення авансового внеску у орендодавця є неявка орендаря для підписання нового попереднього договору на повторну письмову вимогу орендодавця, направлену з інтервалом не менше 5 (п`ять) днів.

Проте, як вже встановлено судом, належні докази звернення відповідача до позивача з пропозицією укласти новий Попередній договір, у строк передбачений п. 4.1. Попереднього договору від 21.03.2014, в матеріалах справи не міститься.

Так, попередній договір № 3 припинив свою дію у зв`язку із закінченням одного року, передбаченого для укладення основного договору ч. 1 ст. 182 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 182 Господарського кодексу України за попереднім договором суб`єкт господарювання зобов`язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

У порушення вказаної норми сторони визначили інший строк, ніж передбачений цією нормою, а саме - відповідно до п. 2.1 попереднього договору № 6 від 20.12.2019 сторони зобов`язалися укласти договір оренди протягом 90 днів після настання відкладальної обставини на умовах, передбачених в цьому попередньому договорі.

Суд зазначає, що визначений у законі строк укладення договору є імперативною нормою, якою передбачено, що основний договір може бути укладений у певний строк, але не пізніше одного року. Тобто згідно з частиною 1 названої статті такий строк обмежений одним роком, тобто у даному випадку по закінченню вказаного строку сторони повинні були укласти основний договір, а не ще один попередній договір.

Отже, попередній договір № 6 у відповідності до ч. 1 ст. 182 ГК України діяв протягом 1 року до укладення основного договору та припинив свою дію в силу закону у зв`язку з не укладенням такого основного договору.

У пункті 13.5 попереднього договору № 6 сторони передбачили, що у випадку припинення дії даного договору (розірвання або відмови) з вини орендодавця, авансовий внесок (його залишок) підлягає поверненню орендарю протягом 30 календарних днів від дати припинення попереднього договору з вини орендодавця та отримання від орендаря письмового повідомлення про повернення авансового внеску.

У даному випадку вина орендодавця полягає у ненаправленні позивачу проекту основного договору для його узгодження та підписання сторонами. При цьому обов`язковість направити проект договору виникає насамперед у орендодавця, який запланував побудувати та набути у власність торгівельний центр, мав наміри передати в оренду окремі приміщення позивачу та укласти з ним договір оренди (преамбула попередніх договорів №№ 1-6).

Вказане також кореспондується з п. 3.2 попереднього договору № 6, відповідно до якого орендодавець (відповідач) протягом 15 робочих днів після настання відкладальної обставини, зобов`язаний направити орендарю письмове запрошення укласти договір оренди із зазначенням часу, дати та місця підписання договору.

Як встановлено судом, орендар запрошення (пропозицію) щодо укладення основного договору оренди від орендодавця не отримав. Вказане свідчить про порушення відповідачем умов попереднього договору № 6 внаслідок чого цей договір припинився через 1 рік, як це передбачено законом.

За таких обставин відповідач зобов`язаний повернути позивачу сплачений ним авансовий внесок, а у позивача з`явилось право вимагати цей внесок на підставі п. 13.5 попереднього договору № 6.

Відповідно до статті 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір може передувати укладенню основного договору будь-якого виду. Практично укладення попереднього договору може бути доцільним в тих випадках, коли, наприклад, річ, яка буде предметом основного договору, ще не існує, або хоча й існує, але ще не належить на праві власності продавцю, або належить продавцю, але обтяжена правами на неї третіх осіб тощо.

Відповідно до ст. 182 Господарського кодексу України в силу попереднього договору сторони не мають права вимагати реального виконання зобов`язання, що випливатиме з основного договору (передати майно, виконати роботу тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, орендодавець отримав авансовий платіж за попередніми договорами №№ 1-6 саме на виконання основного договору - договору оренди.

Так, з пункту 13.1 попереднього договору № 1 вбачається, що орендар зобов`язаний сплатити орендодавцеві на банківський рахунок, вказаний в цьому договорі, платіж у якості попередньої оплати (авансу) в рахунок сплати орендної плати (основної орендної плати, експлуатаційної орендної та маркетингової орендної плати) за договором оренди, сума якого вказана в додатку 2 (пункт 10).

Отже, отримання такого платежу, а відповідно - і включення такої умови до попереднього договору, протирічить чинному господарському та цивільному законодавству.

Щодо правової підстави для стягнення грошових коштів на користь позивача суд зазначає, що в даному випадку ст. 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, не може бути застосована, оскільки платіж був здійснений на підставі та на виконання попередніх договорів №№ 1-6, укладення яких врегульовано ст. 182 ГК України, ст. 635 ЦК України.

Відповідно до п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Отже, приймаючи до уваги вище викладене, стягненню з ТОВ "Мегаполісжитлобуд" підлягає сума авансового внеску у розмірі 164 552, 00 грн.

Крім того, частиною 2 статті 635 Цивільного кодексу України встановлено, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. При цьому можливість судового спонукання до укладення основного договору не передбачена.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи те, що основний договір не укладено у зв`язку з невиконанням відповідачем покладених на нього Попереднім договором обов`язків, необхідних для укладення основного договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача авансового внеску є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 164 552,00 грн.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Суд апеляційної інстанції, серед іншого, враховує, що у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм процесуального та матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд".

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 26.07.2021 р. у справі № 910/5851/21 - залишити без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.12.2021р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова