ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/2732/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Плосківське"

09530, Київська обл., Таращанський р-н, с. Плоске,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таращамолоко"

09500, Київська обл., Таращанський р-н, м. Тараща, вул. Видна, буд. 4,

про стягнення заборгованості

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 2725/21 від 16.09.2021) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Плосківське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таращамолоко" про стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності (вх. № 24186/21 від 19.10.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення (вх. № 24901/21 від 27.10.2021).

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, судом підписано повне рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Правовідносини сторін

Між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Плосківське» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таращамолоко» (далі - відповідач, покупець) укладено договір на поставку молочної сировини № 29/11/2016 від 29.11.2016 (далі - Договір), згідно з яким постачальник зобов`язується підготувати покупцеві, а покупець прийняти й оплатити повну вартість поставленої молочної сировини в перерахунку на молоко базисної жирності.

Відповідно до пункту 2.2. Договору розрахунки за отриману партію товару покупець проводить шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця у національній валюті України гривні наступного дня з моменту поставки.

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № 29/11/2016 від 29.11.2016.

Аргументи Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське»

На виконання умов Договору, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар всього на суму 1518624,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, проте, відповідач за поставлений товар розрахувався частково: на суму 1484218,00 грн., в наслідок чого виникла заборгованість у розмірі 35000,60 грн.

За порушення строків оплати поставленого товару, позивачем на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховані 3% річних у розмірі 2856,62 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5707,72 грн.

Аргументи відповідача про застосування строків позовної давності врахуванню не підлягають, з огляду на те, що останній платіж за договором здійснено 19.12.2018, тобто, з урахуванням загальних строків позовної давності, строк звернення з позовом до суду закінчується 19.12.2021.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Таращамолоко»

Позивачем пропущено строк позовної давності, визначений статтею 257 Цивільного кодексу України, з огляду на те, що строк оплати основного боргу сплинув 20.06.2021, зважаючи на останню оплату відповідача 20.06.2018 на суму 10000,00 грн., оплати відповідача, що здійснені пізніше, не переривають строку позовної давності, оскільки здійснені після його спливу.

Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статі 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Плосківське» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таращамолоко» укладено договір на поставку молочної сировини № 29/11/2016 від 29.11.2016, згідно з яким постачальник зобов`язується підготувати покупцеві, а покупець прийняти й оплатити повну вартість поставленої молочної сировини в перерахунку на молоко базисної жирності.

Відповідно до пункту 2.2. Договору розрахунки за отриману партію товару покупець проводить шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця у національній валюті України гривні наступного дня з моменту поставки.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар всього на суму 1518624,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи реєстрами документів на поставку молочної продукції, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та податковими накладними, що не заперечується відповідачем.

На виконання умов Договору відповідачем сплачені грошові кошти у розмірі 1484218,00 грн., в наслідок чого виникла заборгованість у розмірі 35000,60 грн., строк оплати якої настав відповідно до пункту 2.2. Договору, отже, наявні підстави для задоволення позову в цій частині.

За порушення строків оплати поставленого товару, позивачем правомірно, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані 3% річних та інфляційні втрати.

За результатами перевірки розрахунку позивача: 3% річних у розмірі 2856,62 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5707,72 грн., суд відзначає, що він арифметично невірний.

Здійснивши розрахунок за допомогою системи Ліга- Закон, суд дійшов висновку, що стягненню підлягають інфляційні втрати у розмірі 5626,30 грн. (20.12.2018 - 09.09.2021, 35000.60, 1.161, 5626.30) та 3 % річних у розмірі 2856,62 грн.

Відносно аргументів сторін про застосування строків позовної давності суд зазначає таке.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За результатами оцінки долученого до матеріалів справи рахунку 361 за січень 2017 грудень 2018 року, судом встановлено, що остання здійснена відповідачем оплата за договором № 29/11/2016 здійснена 19.12.2018 на суму 5000,00 грн., відтак, з урахуванням того, що відповідачем сплачені грошові кошти за Договором, ним вчинені дії із визнання заборгованості, тобто, у зв`язку із частковою сплатою заборгованості, строк позовної давності, в розумінні вимог статті 264 Цивільного кодексу України, перервався, отже, з урахуванням вимог статті 267 Цивільного кодексу України, граничний термін звернення до суду спливає 19.12.2021, як вбачається із наявного у матеріалах справи конверта ПАТ «Укрпошта» позовна заява направлена до суду 14.09.2021, тобто, в межах строку позовної давності.

Доводи відповідача про те, що вказаний платіж не перериває позовної давності, оскільки здійснений після її спливу, не беруться судом до уваги, оскільки з аналогічних підстав, усі попередні платежі переривали строк позовної давності.

При цьому, судом взято до уваги, що саме відповідачу належить право визначати призначення платежу при здійсненні ним розрахунків та враховано, що у призначенні платежу не конкретизовано певні зобов`язання, а вказано про оплату коштів за Договором, доказів протилежного відповідач суду не надав, відтак, виконання грошових зобов`язань за Договором оцінюється судом як вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу.

Результати розгляду справи

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. № 2725/21 від 16.09.2021) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Плосківське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таращамолоко" про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таращамолоко" (09500, Київська обл., Таращанський р-н, м. Тараща, вул. Видна, буд. 4, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Плосківське" (09530, Київська обл., Таращанський р-н, с. Плоске, ) основний борг у розмірі 35000,60 грн. (тридцять п`ять тисяч шістдесят копійок), 3 % річних у розмірі 2856,62 грн. (дві тисячі вісімсот п`ятдесят шість гривень шістдесят дві копійки), інфляційні втрати у розмірі 5626,30 грн. (п`ять тисяч шістсот двадцять шість гривень тридцять копійок), судовий збір у розмірі 2265,75 грн. (дві тисячі двісті шістдесят п`ять гривень сімдесят п`ять копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.11.2021.

Суддя С.О. Саванчук