ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.11.2021м. СумиСправа № 920/1159/17

Господарський суд Сумської області у складі: головуючого судді Котельницької В.Л., суддів Соп`яненко О.Ю., Заєць С.В., при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду матеріали справи №920/1159/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, М. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" (40000, м.Суми, вул. Олексія Береста, буд. 21; ),

про стягнення 11735627,56 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Єфременко О.О. (адвокат, довіреність від 15.01.2021 №14-13),

від відповідача: Коробейник А.В. (адвокат, довіреність від 14.12.2020 №007.1Др-50-1220),

справа розглядається у порядку загального позовного провадження

встановив:

04.12.2017 позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 11735627,56 грн. заборгованості за договірними зобов`язаннями по договору купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 СМЗ/2016-Н, а саме: 9009661,86 грн пені, 693418,72 грн 3% річних, 2032546,98 грн інфляційних втрат.

04.12.2017 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею у справі визначено суддю ОСОБА_1

Ухвалою від 05.12.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі; призначено розгляд справи в судове засідання на 10.01.2018.

09.01.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх № 122), відповідно до якого відповідач проти вимог позивача частково заперечує, просить відмовити позивачеві у вимогах щодо стягнення сум пені та інфляційних втрат, а також у відмовити у стягненні з відповідача 685485,50 грн суми 3% річних.

Відповідно до Протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.01.2018 у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_1 , яким було порушено провадження у даній справі, матеріали справи № 920/1159/17 передані на розгляд судді Котельницькій В.Л.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-19 від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 10.01.2018 справу № 920/1159/17 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; призначено підготовче засідання у справі № 920/1159/17.

10.01.2018 відповідач подав клопотання (вх№50к), в якому просив зупинити розгляд справи №920/1159/17 до вирішення справи №920/1259/17.

30.01.2018 позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву № б/н від б/д (вх. № 811) на обґрунтування своєї позиції у справі.

Ухвалою від 08.02.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі № 920/1159/17.

01.03.2018 від відповідача надійшло заперечення (вх №1733), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю.

13.03.2018 від відповідача до суду надійшло клопотання (вх. № 552к) про зупинення провадження у даній справі до вирішення пов`язаної з даною, справи №920/76/18.

03.04.2018 від позивача до суду надійшло заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.04.2018 призначено колегіальний розгляд даної справи у складі трьох суддів; підготовче засідання та розгляд клопотання відповідача (вх. № 552к від 13.03.2018) про зупинення провадження у справі відкладено на 25.04.2018.

25.04.2018, 26.04.2018, 27.04.2018 був здійснений автоматичний розподіл судової справи та сформовані Протоколи щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в яких зазначено: "Автоматичний розподіл не відбувся. Не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Деталі наведені у звіті автоматизованого розподілу".

25.04.2018 відповідачем подане клопотання (вх№3295) про долучення до матеріалів справи копій судових рішень в обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі та позиції відповідача у даній справі.

02.05.2018 відповідно до Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів визначено наступний склад колегії суддів у даній справі: головуючий суддя Котельницька Вікторія Леонідівна, судді: Соп`яненко Оксана Юріївна та Костенко Лариса Андріївна.

Ухвалою від 02.05.2018 призначено підготовче засідання у справі №920/1159/18 на 03.05.2018.

Ухвалою суду від 03.05.2018 зупинено провадження у справі №920/1159/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі Господарського суду Сумської області №920/76/18.

31.05.2021 представником позивача подане клопотання (вх №2238 від 31.05.2021) про поновлення провадження у справі.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/1159/17 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Котельницька В.Л., суддя Соп`яненко О.Ю., суддя Заєць С.В.

Ухвалою суду від 14.06.2021 задоволено клопотання позивача (вх №2238 від 31.05.2021) про поновлення провадження у справі; поновлено провадження у справі №920/1159/17; призначено підготовче засідання у даній справи на 11.08.2021.

23.07.2021 представником позивача надіслано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду у справі №920/1159/17, відповідно до якої заявник просить суд провести судове засіданні по справі №920/1159/17, призначене на 11.08.2021 о 11:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку "EasyCon" за участю адвоката Єфременка Олександра Олександровича, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел.: НОМЕР_1 ).

Ухвалою від 02.08.2021 задоволено заяву представника позивача б/д б/н (вх. №2839 від 23.07.2021) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №920/1159/17; постановлено провести підготовче засідання у справі № 920/1159/17, призначене на 11.08.2021 за участю представника позивача - адвоката Єфременка Олександра Олександровича (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел.: НОМЕР_1 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

09.08.2021 від відповідача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи (вх№7137/21), відповідно до якої відповідач просив долучити до матеріалів справи судову практику з подібних правовідносин.

10.08.2021 відповідачем подано наступні документи:

1)письмові пояснення (вх№7175/21 від 10.08.2021)в обґрунтування позиції відповідача у справі щодо відмови в задоволенні позовних вимог;

2)клопотання про зупинення провадження (вх №3044 від 10.08.2021), відповідно до якого відповідач просив зупинити провадження у справі № 920/1159/17 до набрання сили судовим рішенням в іншій справі - №640/3438/21.

У судовому засіданні 11.08.2021 відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про долучення до матеріалів справи письмових пояснень та заяви про долучення документів, поданих відповідачем.

Ухвалою суду від 11.08.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі (вх№3044 від 10.08.2021), задоволено усне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі № 920/1159/17 на 13.09.2021 в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 13.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судове засідання в режимі відеоконференції на 06.10.2021.

У зв`язку із відпусткою головуючого судді Котельницької В.Л., розгляд справи 06.10.2021 не відбувся, водночас, суддя - член колегії Заєць С.В. у період з 04.10.2021 по 29.10.2021 перебувала на лікарняному.

Ухвалою від 01.11.2021 призначено розгляд справи по суті в режимі відеоконференції в судове засідання на 25.11.2021.

У судовому засіданні 25.11.2021 розпочато розгляд справи по суті та судом встановлено:

Представник позивача в режимі відеоконференції в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання прибув, підтримав свою позицію у справі, викладену у раніше поданих ним документах та просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини:

30.12.2015 між Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (в подальшому - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" (далі - відповідач, покупець) укладено договір №СМЗ/2016-Н купівлі-продажу природного газу (далі за текстом - "Договір"), відповідно до умов якого продавець зобов`язувався передати покупцеві у 2016 році природний газ, а останній прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

В подальшому між сторонами спору були укладені додаткові угоди, а саме: 31.01.2016 додаткова угода №1, 29.02.2016 додаткова угода №2, 31.05.2016 додаткова угода №3, 30.04.2016 додаткова угода №4. Умови договору були викладені з урахуванням змін, внесених зазначеними додатковими угодами.

Згідно з умовами п. 1.2 Договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам (далі - споживачі покупця).

Пунктом 2.1 договору визначено, що продавець передає з 01.01.2016 по 31.09.2016 (включно) газ обсягом до 249710,875 тис. м3, у тому числі за місяцями:

січень 2016 року - 84462,970 тис. м3, лютий 2016 року - 54366,340 тис. м3, березень 2016 року - 50881,565 тис. м3, що загалом складає за І квартал - 189710,875 тис. м3;

квітень 2016 року - 25000,000 тис. м3, травень 2016 року - 8500,000 тис. м3, червень 2016 року - 6500,000 тис. м3, що загалом складає за ІІ квартал - 40000,000 тис. м3;

липень 2016 року - 6500,000 тис. м3, серпень 2016 року - 6000,000 тис. м3, вересень 2016 року - 7500,000 тис. м3, що загалом складає за ІІІ квартал - 20000,000 тис. м3;

Відповідно до п.3.2 Договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 5.4 Договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу і становить 972105995,27 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - ,32 грн.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу.

Остаточний розрахунок з оплати придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводився за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 (Офіційний вісник України, 2005 р. № 2, ст. 88) і мав бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до умов п. 6.2 Договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Зі змісту п. 6.4 Договору вбачається, що у платіжних дорученнях покупець повинен обов`язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу.

Згідно з п. 6.5. Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу, визначеного покупцем:

1)у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов`язані з одержанням виконання;

2)у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3)у третю чергу погашається основна сума боргу.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством України і договором.

Зі змісту п. 7.2 Договору вбачається, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 9.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогами про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних становить п`ять років.

Згідно з п. 11.1 Договору цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 30.09.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Позивач на виконання умов договору у період з січня 2016 року по березень 2016 року передав, а відповідач прийняв у власність природний газ на загальну суму ,19 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 на суму 304074167,81, від 29.02.2016 на сумі 238022116,22 грн, від 31.05.2016 на суму 259734110,29 грн, від 30.04.2016 на суму 154657711,51 грн, від 31.05.2016 на суму 66443750,99 грн, від 30.06.2016 на суму 38802371,72 грн, від 31.07.2016 на суму 38163665,29 грн, від 31.08.2016 на суму 40167961,81 грн, від 30.09.2016 на суму 74638588,55 грн та сторонами не заперечується.

З метою оплати вартості переданого природного газу на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 №20 (далі - Постанова № 20) між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" були складені та підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, а саме: 17.02.2016 - №531; 22.07.2016 - №№1952, 1969, 1970, 1971, 2002; 17.08.2016 - №№2155, 2154, 2156; 19.09.2016 - №№2374, 2373, 2375; 19.10.2016 - №№2518, 2517, 2516.

Відповідно до розділу 1 зазначених спільних протокольних рішень їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Розділом 2 кожного з зазначених спільних протокольних рішень погоджено перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сторонами спільного протокольного рішення.

Згідно із розділом 3 спільних протокольних рішень з метою їх реалізації сторони зобов`язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688;

перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок;

оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього спільного протокольного рішення;

забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим спільним протокольним рішенням.

Сторони, що підписали спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (Розділ 4 спільних протокольних рішень).

Відповідно до п.5.1. зазначених спільних протокольних рішень, усі спірні питання, пов`язані з виконанням цього спільного протокольного рішення, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спірні питання неможливо вирішити шляхом переговорів, вони вирішуються у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до п.5.2. зазначених спільних протокольних рішень останні набирають чинності з моменту підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями.

Так, зокрема, у розділі 2 спільного протокольного рішення №1971 від 22.07.2016 сторони визначили:

- п.2.2. Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України стороні 1 (Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області) у сумі 227600000,00 грн з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 року №20";

- п. 2.3. Сторона 1 перераховує на рахунок сторони 2 (Департамент фінансів Сумської обласної державної адміністрації) кошти в сумі 227600000,00 грн із записом у графі "призначення платежу": "за лютий-березень 2016 р. "с" 216049066,89 грн, «за березень-квітень 2016 р. «п» 11550933,11 грн, Постанова Уряду від 11.01.2005 року №20";

- п.2.4. Сторона 2 перераховує Стороні 3 (Товариство з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ") кошти за пільги і субсидії у сумі 227600000,00 грн із записом у графі "призначення платежу": "за лютий-березень 2016 р. "с" 216049066,89 грн, «за березень-квітень 2016 р. «п» 11550933,11 грн, Постанова Уряду від 11.01.2005 року №20";

- п.2.5. Сторона 3 перераховує Стороні останній (Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") кошти в сумі 227600000,00 грн, у тому числі ПДВ 37933333,33 грн, за 2016 рік згідно з договором від 30.12.2015 №СМЗ/2016-Н із записом у графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11.01.2005 року №20, дата і номер Спільного протокольного рішення за природний газ за 2017 рік, договір від 18.04.2017 №17-244-Н, у тому числі ПДВ 5 500 000,00грн";

- п.2.6. Сторона остання перераховує кошти в сумі 227600000,00 грн до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Аналогічні умови перерахування коштів визначені Сторонами 1, 2, 3 та Стороною останньою в інших Спільних протокольних рішеннях, а саме: №531 про перерахування 260000000,00 грн, №1970 про перерахування 95000000,00 грн, №1952 про перерахування 7737000,00 грн, №1969 про перерахування 200000000,00 грн, №2155 про перерахування 34800000,00 грн, №2154 про перерахування 1000000,00 грн, №2156 про перерахування 1000000,00 грн, №2002 про перерахування 71087471,00 грн, №2374 про перерахування 600000,00 грн, №2373 про перерахування 26000000,00 грн, №2375 про перерахування 1000000,00 грн, №2518 про перерахування 12827583,00 грн, №2517 про перерахування 30000000,00 грн, №2516 про перерахування 20000000,00 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що із загальної вартості поставленого по Договору природного газу у розмірі ,19 грн відповідно до вимог Постанови КМУ №20 було сплачено суму в розмірі 994052054, а власними коштами відповідача сплачено різницю - 220652390,19 грн., тобто оплату за переданий згідно з договором №СМЗ/2016-Н від 30.12.2015 природний газ відповідач здійснював несвоєчасно, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з останнього 9009661,86 грн пені, 693418,72 грн 3% річних, 2032546,98 грн інфляційних втрат.

Відповідач, у свою чергу, обґрунтовує свої заперечення тим, що державні кошти по Спільних протокольних рішеннях №№531, 1952, 1969, 1970, 1971, 2002, 2155, 2154, 2156, 2374, 2373, 2375, 2518, 2517, 2516 на загальну суму 994052054,00 грн, які були підписані на підставі Постанови КМУ №20, а профінансовані вже на підставі Порядку №256 мали призначення платежу «за грудень 2015 року - січень 2016 року», «за лютий 2016 року», «за березень - квітень 2016 року», «за лютий - березень 2016 року», «за березень 2016 року», «за травень-серпень 2016 року», «травень-вересень 2016 року», але були зараховані позивачем на власний розсуд за інші періоди, у зв`язку з чим розрахунок позовних вимог та порядок нарахування штрафних санкцій є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до вказаних Спільних протокольних рішень позивачу було сплачено в рахунок погашення заборгованості за природний газ 994052054,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів: №531 29.03.2016 в сумі 260000000,00 грн, №1970 27.07.2016 в сумі 95000000,00 грн, №1952 27.07.2016 в сумі 7737000,00 грн, №1971 02.08.2016 в сумі 227600000,00 грн, №1969 02.09.2016 в сумі 200000000,00 грн, №2155 02.09.2016 в сумі 34800000,00 грн, №2154 02.09.2016 в сумі 1000000,00 грн, №2156 02.09.2016 в сумі 1000000,00 грн, №2002 04.10.2016 в сумі 71087471,00 грн, №2374 04.10.2016 в сумі 600000,00 грн, №2373 04.10.2016 в сумі 26000000,00 грн, №2375 27.09.2016 в сумі 1000000,00 грн, №2518 21.10.2016 в сумі 12827583,00 грн, №2517 21.10.2016 в сумі 30000000,00 грн, №2516 21.10.2016 в сумі 20000000,00 грн.

Судом встановлено, що станом на 16.11.2016 відповідач повністю здійснив оплату за поставлений природний газ в сумі ,19 грн. (оплата згідно з Спільними протокольними рішеннями та оплата, яка не була врегульована Спільними протокольними рішеннями та проведена відповідачем в порядку, передбаченому пунктом 6.2 договору, через поточний рахунок зі спеціальним режимом використання згідно з нормативами розподілу коштів з призначенням платежу - на виконання відповідних постанов Кабінету Міністрів України).

З досліджених судом умов договору вбачається, що оплата природного газу здійснюється з двох джерел надходження коштів за газ: за рахунок власних коштів відповідача, отриманих як оплата від споживачів, та за рахунок державних компенсацій за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Отже, предметом спору у даній справі є стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати вартості отриманого природного газу, що, за твердженням позивача, не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків та яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок коштів з рахунку зі спеціальним режимом використання.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з положеннями частин першої - третьої статті 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2005 №20 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

Порядком визначений механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації (пункт 1 Порядку).

Для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку (пункт 7 Порядку).

Аналіз змісту Постанови № 20 свідчить про те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. На виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, до яких належить Постанова №20.

У п. 5.2. Спільних протокольних рішень сторони обумовили, що вони діють до повного виконання сторонами зобов`язань за кожним спільним протокольним рішенням.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови (наведений правовий висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №924/296/18).

Підписавши Спільні протокольні рішення, сторони змінили загальний порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору. Тобто, враховуючи Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони в цій частині узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі договору.

Таким чином, підписавши Спільні протокольні рішення сторони погодилися з тим, що між ними в цій частині встановлюється інший (відмінний від загального) порядок розрахунків, а тому на заборгованість, яка погашена відповідно до Спільних протокольних рішень, не нараховуються пеня, 3% річних та інфляційні втрати у зв`язку зі зміною порядку розрахунків.

При цьому, частину коштів відповідач сплатив поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями, і ця частина автоматично перераховувалася зі спеціальних рахунків відповідача на рахунки позивача.

Так, за змістом Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015, на відповідача, як на постачальника природного газу, покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Забороняється зарахування на інші рахунки коштів за спожитий природний газ, який постачається постачальниками природного газу на виконання спеціальних обов`язків, покладених на них Кабінетом Міністрів України.

Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурних підрозділів, а також оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, подається уповноваженим банком до Регулятора на затвердження та доводиться до відома всіх учасників розрахунків. Постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, протягом 10 робочих днів інформують споживачів про відкриті в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурні підрозділи у двомісячний строк укладають із споживачами нові договори (додаткові угоди) із зазначенням відповідного поточного рахунку із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, виключно на такий рахунок.

Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами.

Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритих в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим Регулятором, виключно на: 1) поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового продавця, що здійснює продаж природного газу такому постачальнику на виконання спеціальних обов`язків, покладених на такого продавця; 2) поточний рахунок оператора газотранспортної системи; 3) поточний рахунок оператора газорозподільної системи; 4) поточний рахунок постачальника природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ" від 30 вересня 2015 р. № 792 затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ (далі - Порядок відкриття (закриття) рахунків), та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ (далі - Порядок проведення розрахунків). При цьому, норми цієї постанови не застосовуються до правовідносин, врегульованих Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (пункт 4 Постанови №792).

За змістом пунктів 1, 2, 3, 5 Порядку відкриття (закриття) рахунків постачальники природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу (далі - газопостачальні підприємства), та їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обов`язків (далі - оптові продавці), відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів, в порядку, визначеному Національним банком.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання для виконання покладених на них спеціальних обов`язків щодо постачання та продажу природного газу.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці обумовлюють у відповідному договорі про відкриття банківського рахунка право уповноваженого банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ, без застосування платіжних вимог.

Газопостачальні підприємства укладають у двомісячний строк із споживачами нові договори (додаткові угоди) із зазначенням відповідного поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування коштів за спожитий природний газ виключно на такий рахунок. Під час укладення договорів купівлі-продажу природного газу між газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями, а також договорів постачання природного газу між газопостачальними підприємствами та споживачами визначаються умови щодо оплати за природний газ виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

За змістом пунктів 1- 8 Порядку проведення розрахунків він визначає механізм проведення розрахунків за спожитий природний газ з газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями.

Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами.

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка здійснюють перерахування у повному обсязі коштів за спожитий природний газ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих структурними підрозділами газопостачальних підприємств, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий газопостачальними підприємствами, двічі на день, у визначений час.

Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим НКРЕКП, виключно на: 1) поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців; 2) поточний рахунок оператора газотранспортної системи; 3) поточний рахунок оператора газорозподільної системи; 4) поточні рахунки газопостачальних підприємств.

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка до 12 години операційного дня здійснюють: розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів газопостачальних підприємств, споживачів, відповідно до затверджених НКРЕКП нормативів; перерахування коштів, розподілених згідно з нормативами їх перерахування, на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, поточний рахунок оператора газотранспортної системи, поточний рахунок оператора газорозподільної системи, поточні рахунки газопостачальних підприємств.

Газопостачальні підприємства розраховують нормативи перерахування коштів відповідно до затвердженого НКРЕКП алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання (далі - алгоритм розподілу коштів), та подають їх щомісяця до 5 числа НКРЕКП для затвердження. Нормативи перерахування коштів доводяться НКРЕКП до відома уповноваженого банку не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку місяця, в якому застосовуватимуться такі нормативи.

У разі неподання газопостачальними підприємствами НКРЕКП розрахованих нормативів перерахування коштів в установлений пунктом 7 цього Порядку строк або подання їх було здійснене з порушенням вимог алгоритму розподілу коштів, розраховані газопостачальними підприємствами нормативи перерахування коштів не затверджуються.

У такому разі в установі уповноваженого банку акумулюються всі кошти, що надійшли за спожитий природний газ, на відповідних поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих газопостачальними підприємствами, до отримання затверджених НКРЕКП нормативів перерахування коштів.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 26.06.2020 у справі № 904/1210/18 виклала висновок про те, що аналіз положень Порядку відкриття (закриття) рахунків та Порядку проведення розрахунків, затверджених Постановою № 792, в сукупності з приписами частини 6 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" дозволяє дійти висновку, що хоча Постановою №792 визначений спеціальний механізм проведення розрахунків, який усуває газопостачальні підприємства від розподілу коштів, сплачених споживачами за спожитий ними природний газ, на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, однак, положення Постанови №792 не обмежують газопостачальні підприємства у можливості виконати свої обов`язки з оплати отриманого газу за договорами, укладеними з оптовими продавцями, шляхом здійснення розрахунків у інший спосіб, ніж з поточних рахунків із спеціальним режимом використання; не ставлять повноту та своєчасність виконання газопостачальними підприємствами договірних обов`язків з оплати отриманого газу на користь оптових продавців в залежність від оплати газу споживачами; не скасовують і не обмежують відповідальність споживачів перед газопостачальними підприємствами за невиконання обов`язків з оплати за спожитий газ; не змінюють строків здійснення розрахунків за договорами, укладеними між газопостачальними підприємствами та оптовими продавцями.

Таким чином, з урахуванням вказаної правової позиції, приписи Постанови № 792 самі по собі не змінюють строків розрахунків за договором, не позбавляють відповідача можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до нього відповідальності, передбаченої умовами договору у вигляді пені за прострочення оплати вартості отриманого природного газу (п. 7.2 договору), а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України у вигляді сплати 3% річних та втрат від інфляції.

Крім того, пунктом 6.2 та 6.4. договору передбачено, що за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця. У платіжних дорученнях покупець повинен обов`язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу. Кошти, які надійшли від покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №908/885/18 викладено правовий висновок про те, що для нарахування пені на підставі пункту 7.2 договору, 3 % річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України необхідно, щоб відповідач здійснив оплату отриманих коштів поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями, а підставою для стягнення таких нарахувань за порушення грошового зобов`язання може бути наявність суми основного боргу, яка не була предметом регулювання спільних протокольних рішень, та яка була несвоєчасно сплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

При прийнятті рішення судом встановлено, що позивачем не обґрунтовано та відповідними належними доказами не підтверджено наявності суми боргу та його розміру, яку відповідач, як зазначає позивач, сплатив за рахунок власних коштів (з урахуванням факту того, що позивачем зарахування коштів по спільним протокольним рішенням здійснювалось на власний розсуд), і що заявлені до стягнення пеня, 3% річних та інфляційні втрати нараховані саме на суму боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків та яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок коштів з рахунку зі спеціальним режимом використання.

Із обчислених позивачем розрахунків сум заявлених до стягнення, наявних у справі, вбачається, що державні кошти по Спільних протокольних рішеннях №№531, 1952, 1969, 1970, 1971, 2002, 2155, 2154, 2156, 2374, 2373, 2375, 2518, 2517, 2516 на загальну суму 994052054,00 грн, які були підписані на підставі Постанови КМУ №20, мали призначення платежу «за грудень 2015 року - січень 2016 року», «за лютий 2016 року», «за березень - квітень 2016 року», «за лютий - березень 2016 року», «за березень 2016 року», «за травень-серпень 2016 року», «травень-вересень 2016 року», але були зараховані позивачем на власний розсуд за інші періоди погашення заборгованості.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що за змістом п. 6.4 договору сторони домовились про черговість погашення заборгованості покупця за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, яка передбачає погашення в першу чергу витрат постачальника, пов`язаних з одержанням виконання, у другу - інфляційних нарахувань, відсотків річних, пені, штрафів, а лише у третю чергу - основної суми заборгованості, тому при вирішенні питання порядку зарахування коштів, сплачених на підставі спільних протокольних рішень, позивач керувався виключно волевиявленням платника, умовами п.п. 6.3, 6.4 договору та положеннями ст. 534 ЦК України з огляду на те, що при розрахунках відповідача з позивачем за рахунок субвенцій з державного бюджету шляхом підписання спільних протокольних рішень сторонами було змінено порядок і строки розрахунків, що узгоджується з практикою Верховного Суду. Таким чином і порядок зарахування коштів в контексті їх призначення також зазнав змін.

В даному випадку має значення, які призначення платежів були визначені спільними протокольними рішеннями, черговість укладення вказаних документів, що впливає на порядок зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем.

Укладаючи спільні протокольні рішення з визначенням призначення виділених коштів, позивач не має права зараховувати виділені бюджеті кошти за інші періоди, ніж той, що визначений рішенням, чи в рахунок погашення, наприклад, пені, як це визначено основним договором, який пізніше фактично зазнав змін.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що наведений позивачем розрахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат не відповідає встановленим обставинам справи, а отже, немає правових підстав для застосування положень статті 611 та частини 2 статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи те, що позивачем здійснено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості не у відповідності зі спільними протокольними рішенням, про які зазначено вище, в тому числі без врахування коштів, сплачених за спільними протокольними рішеннями, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності позивачем заявлених до стягнення сум.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи, відмову позивачу в задоволенні позову, судовий збір в сумі 176034,42 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1.Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2021.

Головуючий суддя В.Л. Котельницька
Суддя О.Ю. Соп`яненко

Суддя С.В. Заєць