ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р. Справа№ 910/9470/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Реуцькій Т.О.

За участю представників:

від позивача: Денисенко В.М. (довіреність від 05.04.2021 №05.04.2021)

від відповідача: Чурсін О.В. (ордер серія АХ ;1063722 від 17.08.2021)

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

на рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2021

у справі №910/9470/21 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом приватного підприємства «Транс Логістик»

до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення заборгованості за договором добровільного страхування наземного транспорту 078999/920/190001043 від 16.07.2019 в розмірі 85 885,98 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Позов заявлено про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 85 885,98 грн. яке становить вартість пошкоджень, завданих автомобілю MAN TGM 18.250, д.н.з. НОМЕР_1 , страхування майнових інтересів, які не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням яким є предметом укладеного між позивачем та відповідачем договором добровільного страхування наземного транспорту №078999/920/190001043 від 16.07.2019, в ДТП, яка сталась 20.10.2020.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач проти задоволення позову заперечував з посиланням на те, що за наслідками розгляду заяви позивача про виплату страхового відшкодування щодо спірного страхового випадку відповідачем, у відповідності до п. 16.1.11 спірного договору страхування, який надає страховику право відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі відсутності акту огляду транспортного засобу, складеного при укладенні договору страхування спірного договору страхування, прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Так, відповідач зазначив про те, що:

- необхідність огляду транспортного засобу перед укладенням договору страхування повністю відповідає звичаям ділового обороту, які склалися на ринку страхових послуг цивілізованого світу вже впродовж кількох десятиліть та обумовлена необхідністю визначення страховиком стану транспортного засобу на момент укладення договору страхування та надає можливість в подальшому визначити реальний розмір збитків, які завдані страхувальнику внаслідок настання страхового випадку, оскільки пошкодження, які транспортний засіб вже має на момент укладення договору страхування, не можуть вважатися страховим випадком, а на страховика не має бути покладений обов`язок відповідати за такі пошкодження;

- особливе значення огляд має для укладення договорів страхування щодо транспортних засобів, які не є новими і експлуатуються страхувальником впродовж певного часу, оскільки ймовірність пошкодження таких транспортних засобів в ході їх експлуатації зростає з кожним роком, а зважаючи на те, що позивач надає послуги із перевезення вантажів, належні йому транспортні засоби експлуатуються в інтенсивному режимі і цілком могли мати пошкодження станом на момент укладення спірного договору страхування;

- відсутність відповідного акту огляду спірного транспортного засобу станом на дату укладення договору страхування має наслідком відсутність належних доказів розміру суми страхового відшкодування, яке має бути сплачене позивачу, оскільки неможливо встановити які пошкодження він мав до укладення договору, а які отримав в спірній ДТП.

Крім того, відповідач зауважив на тому, що впродовж строку дії спірного договору страхування за період з 16.07.2019 по 31.01.2021 ним здійснено виплату позивачу страхового відшкодування на його підставі за шкоду, завдану застрахованим автомобілям, у 227 страхових випадках, тобто в середньому транспортний засіб позивача потрапляє в ДТП раз на два-три дні, а враховуючи, що застраховані транспортні засоби вироблені в основному у 2012-2014 роках, тобто до укладення спірного договору страхування, вони експлуатувалися кілька років, цілком очевидно, що на момент укладення вказаного договору такі транспортні засоби могли мати пошкодження, завдані внаслідок ДТП, які сталися до моменту укладення вказаного договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.08.2021, повний текст якого складений 05.08.2021, у справі № 910/9471/21 позов задоволено повністю, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено суму страхового відшкодування у розмірі 85 885,98 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції встановив, що у позивача наявний обов`язок із виплати суми спірного страхованого відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №078999/9220/190001043 від 16.07.2019.

Щодо заперечень відповідача проти позову судом першої інстанції зазначено про те, що:

- обґрунтовуючи необхідність складення акту огляду транспортного засобу на момент укладення договору, страхування відповідач вказав, що складення такого документу має істотне значення для здійснення індивідуальної оцінки страхового ризику, оскільки саме під час такого огляду страховик у акті огляду фіксує показники одометра транспортного засобу (чи експлуатувався раніше ТЗ), наявність/відсутність пошкоджень транспортного засобу на момент страхування тощо;

- таким чином, згідно з поясненнями відповідача оцінка страхових ризиків та транспортного засобу, як предмету майбутнього договору страхування, здійснюється страховиком саме під час складення акту огляду транспортного засобу на момент укладення договору страхування;

- водночас, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про визначення відповідачем, як страховиком, страхової суми для спірного транспортного засобу у розмірі 1 800 000,00 грн. і погодження такого розміру страхової суми позивачем, що підтверджується додатком № 12 від 29.12.2019 до договору страхування, підписаним представниками обох сторін та засвідченим їх печатками;

- отже, незважаючи на твердження відповідача про невиконання позивачем обов`язку надати спірний автомобіль для огляду та складення відповідного акту під час укладення договору страхування, відповідач все ж визначив страхову суму для вказаного автомобіля, а відтак суд критично оцінює твердження відвідача про невиконання позивачем вказаного обов`язку.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2021 по справі №910/9470/21 скасувати та винести нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оспорюване рішення суду першої інстанції винесене внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невідповідності висновків суду першої інстанції встановленим обставинам справи.

У обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме на правомірність прийнятого ним за наслідками спірного страхового випадку рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування.

Так, апелянт зазначив про те, що:

- висновок суду першої інстанції про те, що визначення в договорі страхування страхової суми свідчить про проведення страховиком огляду транспортного засобу, і, відповідно, про відсутність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, суперечить нормам ст. 19 Конституції України, ст. 16 Закону України «Про страхування», Правилам страхування, умовам спірного договору страхування;

- висновок суду першої інстанції про проведення відповідачем огляду автомобіля не підтверджений жодними доказами, суперечить поясненням позивача та наявним у справі письмовим доказам;

- висновок суду першої інстанції про відсутність у страховика підстав для відмови у виплаті суперечить закону та умовам спірного договору страхування, оскільки страховик мав право та підставу відмовити у виплаті у зв`язку із відсутністю акту огляду транспортного засобу;

- отже суд першої інстанції, незважаючи на наявність в укладеному між сторонами договорі страхування пункту 16.1.11, який надає страховику право відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі відсутності акту огляду транспортного засобу, складеного при укладенні спірного договору страхування, не застосував такого пункту до спірних правовідносин та фактично позбавив страховика його права, прямо передбаченого умовами договору, чим порушив вимоги ст.ст. 3, 6, 12, 525, ч. 1 ст. 526, ст. 627, 990, 991 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування»;

- оскаржуване рішення винесено за недоведеності обставин, що мають значення, для справи, які суд визнав встановленими, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки суд задовольнив позов за відсутності належних доказів розміру страхового відшкодування, яке має бути сплачене позивачу, так як, з огляду на відсутність доказів огляду спірного автомобіля, на цей час неможливо встановити, які пошкодження вказаний автомобіль вже мав до укладення спірного договору страхування, а які отримав в спірній ДТП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2021 справу №910/9470/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Руденко М.А., Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі №910/9470/21, справу призначено до розгляду на 19.10.2021 об 11 год. 30 хв.

20.09.2021 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач, з посиланням на те, що:

- за умовами Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затверджених Головою Правління акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» від 31.03.2019 та умов укладеного між сторонами договору саме страховик в особі уповноваженого представника перед укладенням договору повинен оглянути та сфотографувати спірний транспортний засіб та скласти акт огляду транспортного засобу, проте відповідачем не надано доказів як того, що ним було ініційоване проведення такого огляду, так і доказів ігнорування такої вимоги позивачем;

- відповідач власноруч підготувавши додаток № 12 до спірного договору в якому визначив страхову суму для автомобіля MAN TGM 18.250, д.н.з. НОМЕР_1 та протягом року отримуючи від позивача страхові платежі фактично підтвердив виконання спірного договору, а тому правова позиція відповідача щодо відмови у сплаті страхового відшкодування через відсутність акту огляду автомобіля є способом уникнути виконання взятих на себе за спірним договором зобов`язань,

просив відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач зауважив на тому, що на даний час між позивачем та відповідачем розглядаються десятки судових справ щодо несплати відповідачем страхових відшкодувань, переважна більшість рішень у яких винесена на користь позивача (постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 у справі № 910/4550/21, від 19.08.2021 по справі 910/4321/21, від 09.06.2021 по справі №910/542/21, від 20.07.2021 по справі № 910/4337/21.

Позивачем до відзиву на апеляційну скаргу додані копій вищезгаданих постанов Північного апеляційного господарського суду, які, з огляду на те, що інформація щодо судових рішень є загальнодоступною, а їх тексти містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, не можуть вважатися додатковим доказами по справі.

У судовому засіданні, 23.11.2021 представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги,просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16.07.2019 відповідач як страховик та позивач як страхувальник уклали договір добровільного страхування наземного транспорту №078999/920/190001043 з протоколом розбіжностей (далі Договір), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним у частині І договору наземним транспортним засобом та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням. (а.с.7-20 т.1)

В п. 5 ч. 1 Договору сторони погодили, що застрахованими є транспортні засоби, зазначені у Додатку № 1 до цього Договору.

У додатку № 32 до Договору сторони погодили перелік транспортних засобів та умови їх страхування, згідно з яким застрахованим є, в тому числі, автомобіль марки MAN 18.250, д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску (далі Автомобіль), страхова сума 1 800 000,00 грн., страховий тариф - 1,19%.(а.с.44 т.1)

Включення Автомобілю до переліку застрахованих за Договором транспортних засобів підтверджується також Додатком № 32 до Договору в якому визначено перелік транспортних засобів, що передаються на страхування з 02.11.2019 та 10.11.2019.

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що Автомобіль належить позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .(а.с. 50-51 т.1)

У розділі 8 частини 2 Договору сторони погодили, що Договір укладається на строк, визначений у частині І договору, згідно з якою строк дії Договору з 00 год. 00 хв. 18.07.2019 по 24 год. 00 хв. 17.07.2020.

Водночас за змістом Додатків 12 та 32 періодом дії Договору є з 01.11.2019 по 01.11.2021.

За змістом п. 8.2, п. 8.3 частини ІІ Договору період страхування - частина строку, протягом якого діє договір. Договір набирає чинності з моменту, вказаного як початок строку дії договору, але не раніше 00 год. 00 хв. дня наступного за днем надходження страхового платежу (першого платежу) в повному розмірі на поточний рахунок або в касу страховика чи його представника або через інші платіжні системи, дозволені законодавством України і які запроваджені у страховика, якщо інше не погоджено письмово сторонами.

Згідно з п. 5.1 Договору страховий випадок - передбачена договором подія (ризик, визначений страхувальником в частині І договору), що відбулася в період дії договору, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику/вигодонабувачу на умовах договору.

У розділі 7 частини І Договору та п. 4.1.1 частини ІІ Договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) встановлено, що застрахованим є зокрема, ризик пошкодження та/або знищення чи втрата визначеного транспортного засобу (ТЗ) внаслідок ДТП (дорожньо-транспортної пригоди).

20.10.2020 близько 01 години 00 хвилин за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Красилівка, вул. Димерська, 4 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю Автомобіля та автомобіля марки «DAF FTXF 105.460», д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом «Chereau», під керуванням ОСОБА_1 (а.с.54 т.1)

Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2021 по справі № 361/7418/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 340,00 грн. (а.с.48 т.1)

22.10.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою-повідомленням (Автокаско) про настання події, що має ознаки страхового випадку, яка була зареєстрована в журналі реєстрації за № 129. (а.с.54-55 т.1)

За умовами п. 12.5 ч. ІІ Договору (в редакції протоколу розбіжностей) страхувальник повинен здійснювати відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ лише на СТО, що погоджена з страховиком. Сторони домовились, що за цим договором погодженими з страховиком вважаються СТО, на яких відповідно до вимог заводу-виробника ремонтуватимуться застраховані ТЗ після страхових випадків. Дана умова діє тільки для ТЗ, що знаходяться на обслуговування сервісного дилеру MAN, SCANIA .

Позивач звернувся до офіційного сервіс-партнера MAN в Україні товариства з обмеженою відповідальністю «Аванті Груп» з метою проведення відновлювального ремонту Автомобіля, вартість якого становить 85 885,98 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №KYV_AVGOK-0008846 від 20.10.2020.

Листом № 1966 від 22.12.2020 (а.с.88т.1) відповідач, з посиланням на п.п. 11.3.7 п. 11.3 п.п. 16.1.11 п. 16.1 Договору, відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування транспортного засобу, зазначивши, що страхувальник при укладенні Договору не виконав свого обов`язку щодо надання страховику Автомобілю для огляду та фотографування з метою оцінки страхового ризику, у зв`язку з чим відсутній акт огляду цього транспортного засобу.

З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з цим позовом у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 85 885,98 грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Вимогами ст. 1 Закону України «Про страхування» (далі Закон) передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 16 Закону «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, у тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ст. 6 Закону).

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Частина 2 ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону встановлює, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 910/922/18.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 3 ст. 16 Закону договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування (ч. 1 ст. 17 Закону ).

З матеріалів справи слідує, що відповідачем розроблені та зареєстровані в установленому законом порядку Правила добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), розміщені на офіційному сайті відповідача за посиланням: https://upsk.com.ua/dbs.8.files/upload/file/214_final.pdf.

У п. 1.1 ч. ІІ Договору зазначено, що цей договір укладено відповідно до чинного законодавства України на умовах «Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)», затверджених Головою правління АТ «УПСК» 31.03.2009 та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 07.05.2009 за реєстраційним № 0690302 (далі Правила страхування).

Положеннями п. 11.2.1 ч. ІІ Договору на страхувальника покладений обов`язок при укладення цього договору надати достовірну інформацію страховику про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну умов експлуатації, зберігання тощо, що може вплинути на ступінь страхового ризику щодо ТЗ, не пізніше 3 робочих днів після виникнення таких факторів.

Відповідно до п. 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, оновленням чи зміною умов Договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.

Згідно з п. 9.2.18 Правил страхування страхувальник зобов`язаний надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування, після настання страхового випадку, під час або після закінчення відновлювального ремонту, та в інших випадках на вимогу страховика протягом дії договору страхування.

Відповідно до п. 11.3.7 ч. ІІ Договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених в розділі 16 цього договору та Правилах страхування.

Пунктом 16.1.11 ч. ІІ Договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) передбачено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність Акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

З наданих відповідачем пояснень слідує, що необхідність складення Акту огляду транспортного засобу на момент укладення договору страхування, він обґрунтовує необхідністю визначення страховиком стану транспортного засобу на момент укладення договору страхування, що в подальшому надасть йому можливість визначити реальний розмір збитків, які завдані страхувальнику внаслідок настання страхового випадку, оскільки пошкодження, які транспортний засіб вже має на момент укладення договору страхування, не можуть вважатися страховим випадком, а на страховика не має бути покладений обов`язок відповідати за такі пошкодження.

При цьому, відповідач зазначає про те, що впродовж строку дії Договору за період з 16.07.2019 по 31.01.2021 ним здійснено виплату позивачу страхового відшкодування за шкоду, завдану застрахованим автомобілям, у 227 страхових випадках, що свідчить про те, що в середньому транспортний засіб позивача потрапляє в ДТП раз на два-три дні, а враховуючи, що застраховані транспортні засоби вироблені в основному у 2012-2014 роках, тобто до укладення Договору вони експлуатувалися кілька років, цілком очевидно, що на момент укладення вказаного договору вони могли мати пошкодження, завдані внаслідок ДТП, які сталися до моменту укладення.

Вказане, на думку відповідача, свідчить про те, що відсутність відповідного акту огляду спірного транспортного засобу станом на дату укладення Договору має наслідком відсутності належних доказів розміру суми страхового відшкодування, яке має бути сплачене позивачу, оскільки неможливо встановити які пошкодження він мав до укладення Договору та які отримав у спірній ДТП.

Суд першої інстанції не погодився з вказаною позицією відповідача, що колегія суддів вважає вірним з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що визначення відповідачем як страховиком страхової суми для Автомобіля у розмірі 1 800 000,00 грн. і погодження такого розміру страхової суми страхувальником, підтверджується додатком №12 до Договору, підписаним представниками обох сторін та засвідченим їх печатками.

Тобто, незважаючи на твердження про невиконання страхувальником обов`язку надати Автомобіль, для огляду та складення відповідного Акту під час укладення договору страхування, відповідач все одно визначив страхову суму для вказаного автомобіля.

При цьому, за встановлених судом обставин визначення сторонами у договорі страхової суми за спірним транспортним засобом, тлумачення відповідачем пп. 16.1.11 п.16.1 Договору щодо відсутності засвідченого підписом представника страховика та печаткою товариства акту огляду на підтвердження факту проведення огляду транспортного засобу як підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, суперечить принципам добросовісності та справедливості, оскільки фактично призводить до того, що Договір в частині страхування спірного Автомобілю заздалегідь не передбачав його виконання страховиком у разі настання страхового випадку.

При цьому, посилання у вищезгаданому пункті Договору на необхідність засвідчення акту огляду транспортного засобу підписом та печаткою представника страховика розуміється колегією суддів як покладення саме на відповідача обов`язку із складення відповідного акту, так як положеннями п. 9.2.18 Правил страхування визначено його право вимоги до страхувальника надати транспортний засіб на огляд.

Проте відповідачем не надано суду доказів ініціювання до або після укладення Договору процедури огляду Автомобіля, зокрема, направлення листа-вимоги позивачу про надання транспортного засобу на огляд, а також доказів відмови або ігнорування такої вимоги позивачем.

При цьому колегія суддів зазначає про те, що оскільки сам по собі факт ненадання страхувальником на огляд транспортного засобу виключає можливість страховика встановити відповідні пошкодження, що вже існують на час укладення договору та які не відносяться до страхового випадку, що може настати в майбутньому, то відповідач не був позбавлений можливості відмовити в укладенні договору добровільного страхування такого неоглянутого транспортного засобу.

Враховуючи обставини, які викладені вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування на користь позивача на підставі п. 16.1.11 договору за відсутності акту огляду Автомобіля .

За приписами ст. 9 Закону страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За умовами ч. І Договору франшиза за страховим випадком ДТП становить 0,00 грн.

Як встановлено вище, на підтвердження розміру завданих внаслідок спірної ДТП автомобілю збитків позивачем долучено до позовної заяви рахунок-фактуру рахунком-фактурою №KYV_AVGOK-0008846 від 20.10.2020 на суму 85 885,98 грн.(а.с. 56-57 т.1) виставлений офіційним сервіс-партнером MAN в Україні - товариством з обмеженою відповідальністю «Аванті Груп», що цілком відповідає погодженим сторонами в Договір умовам.

При цьому відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту необґрунтованості заявленого позивачем до стягнення розміру страхового відшкодування (в тому числі, не надано свого контррозрахунку суми страхового відшкодування), як й не реалізовано свого права на доведення обставин не здійснення СТО ремонту автомобіля, хоча відповідно до п. 11.4.6 договору саме на страховика покладений обов`язок протягом 5 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку здійснити огляд пошкодженого ТЗ та/або вжити заходів для проведення незалежної експертизи.

Статтею 20 Закону та ст. 988 ЦК України до обов`язків страховика, серед інших, віднесений обов`язок при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язання з виплати спірного страхового відшкодування в сумі 85 885,98 грн. з огляду на що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 85 885,98 грн.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Інших підстав для скасування рішення у апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на обставини, які викладені вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій справі.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі №910/9470/21, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі №910/9470/21 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі №910/9470/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/9470/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 03.12.2021.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко