номер провадження справи 28/140/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 Справа № 908/2848/21

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справу:

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СК Гольфстрім» (вул. Крива Бухта, буд. 2, офіс 104, м. Запоріжжя, 69002, ідентифікаційний код 38625986)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Масштабтехстрой» (вул. Серікова Сергія, буд. 26, м. Запоріжжя, 69063, ідентифікаційний код 40974577)

про стягнення 268894,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «СК Гольфстрім» з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Масштабтехстрой» про стягнення основного боргу в сумі 268894,88 грн. за договором поставки від 12.05.2020 №12/05/20.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 12.05.2020 сторонами справи укладено договір поставки №12/05/20, на виконання якого позивач поставив відповідачу товар на суму 268894,88 грн. відповідно до видаткової накладної №98 від 07.12.2020 та рахунку на оплату №378 від 07.12.2020. За умовами п. 3.2 договору поставка товару здійснюється за умови 100% передоплати згідно рахунків, наданих постачальником. Позивач вказує, що в порушення умов п. 3.2 договору та ст. ст. 691, 692 Цивільного кодексу України відповідач не оплатив поставлений йому товар після його прийняття. На претензію позивача щодо оплати товару відповідач відповіді не надав, суму боргу не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 268894,88 грн.

Позов заявлено на підставі норм ст. ст. 525, 526, 691, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2848/21, присвоєно справі номер провадження 28/140/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі, але не пізніше 04.11.2021.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач не скористався наданим законом правом на подання письмового відзиву до суду із зазначенням своєї правової позиції щодо заявленого позивачем позову. Будь-яких заперечень, письмових пояснень з боку відповідача до суду не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

15.11.2021 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю отримання відповідачем позовної заяви від позивача та підготовки відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив по справі №908/2848/21.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача, оскільки позовні матеріали містять докази направлення позивачем копії позовної заяви з додатками відповідачу як на юридичну адресу так і на фактичну. Крім того, матеріали справи містять належні докази обізнаності відповідача про відкриття провадження у справі №908/2848/21. Положеннями ст. 42 ГПК України встановлено право відповідача на ознайомлення з матеріалами справи. Втім, відповідач не скорився наданим правом та не ознайомився з матеріалами справи для підготовки відзиву на позов.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі спливає 06.12.2021, оскільки 04.12.2021 є суботою.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 06.12.2021, оскільки матеріали справи достатні для прийняття рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СК ГОЛЬФСТРІМ» (постачальник, позивач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «МАСШТАБТЕХСТРОЙ» (покупець, відповідач у справі) 12.05.2020 уклали договір поставки № 12/05/20 (надалі договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцеві, а покупець прийняти і оплатити товар у відповідності з умовами договору, згідно рахунків, які є невід`ємною частиною цього договору.

Найменування, асортимент, кількість, ціна товару, умови оплати, адреса та строки поставки визначаються сторонами у рахунках (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору датою поставки та переходу права власності на товар вважається дата зазначена у видаткових накладних на товар, які повинні бути підписані уповноваженими особами сторін і направлені після підписання покупцем на адресу постачальника.

Поставка товару здійснюється за умови 100% переплати згідно рахунків, наданих постачальником, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Розрахунок здійснюється у національній валюті України. Датою оплати товару є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що прийомка товару за якістю проводиться у відповідності до Інструкції П-7 «Про приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості», а по кількості відповідно до Інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості».

Пунктом 8.2 договору встановлено, що строк цього договору починає перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору, та закінчується 31 грудня 2022 та у разі відсутності до дати закінчення чергового строку дії договору офіційного письмового повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із сторін до іншої сторони про небажання продовжувати договірні відносини, строк дії цього договору вважається кожного разу автоматично пролонгованим до 31 грудня наступного року включно, а в частині розрахунків до повного взаєморозрахунку сторін.

Як свідчать матеріали справи позивач 07.12.2020 здійснив поставки товару на загальну суму 268.894,88 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами видатковою накладною №98 від 07.12.2020.

На оплату поставленого товару відповідачу виставлений рахунок №378 від 07.12.2020.

Як зазначив позивач у позові, поставка товару була здійснена без отримання попередньої оплати, як то передбачено умовами п. 3.2 договору.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідача була надіслана претензія з вимогою невідкладно перерахувати заборгованість за договором.

Претензія залишена без відповіді, борг без оплати.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 12/05/20 стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У частині 1 ст. 175 ГК України закріплено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про виконання позивачем зобов`язань щодо поставки товару та надання послуг в рамках договору поставки №12/05/20 від 12.05.2020.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару, не надав та доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення заборгованості у розмірі 268.894,88 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Виходячи з положень наведених статей, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати продукції в рамках договору поставки № 12/05/20 від 20.05.2020 суду не надав. Викладені у позові обставини не спростовував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у розмірі 4033,42 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 129, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «СК Гольфстрім» до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Масштабтехстрой» про стягнення основного боргу в сумі 268894,88 грн. задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Масштабтехстрой» (вул. Серікова Сергія, буд. 26, м. Запоріжжя, 69063, ідентифікаційний код 40974577) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СК Гольфстрім» (вул. Крива Бухта, буд. 2, офіс 104, м. Запоріжжя, 69002, ідентифікаційний код 38625986) 268.894,88 грн (двісті шістдесят вісім тисяч вісімсот дев`яносто чотири грн 88 коп.) основного боргу, 4033,42 грн (чотири тисячі тридцять три грн. 42 коп.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2021 року.

Суддя О.В. Федорова