ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р. Справа № 914/4345/15

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.А. Галушко

Р.І. Марка

секретар судового засідання В.Б. Лагутін

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Львів Трейд» б/н від 24.04.2021

та Приватного підприємства «Нова Територія» б/н від 09.06.2021 (вх. № 01-05/2004/21 від 10.06.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2016 (повний текст рішення складено 12.12.2016, м. Львів, суддя П.Т. Манюк)

у справі № 914/4345/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця Копак Галини Григоріни, с. Великі Грибовичі Жовківського району Львівської області

до відповідача-1: Управління державної реєстрації Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДС КОМП.» ЛТД, м. Львів

за участю третьої особи 1, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватного підприємства «Нова Територія», м. Львів

за участю третьої особи 2, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Львівської міської ради, м. Львів

про визнання права власності,

за участю представників:

від апелянта (ТзОВ «Компанія Львів Трейд»): Заставний Р.А. - ордер серії ВС № 1104285 від 26.10.2021;

від апелянта (Приватного підприємства «Нова Територія»): не з`явився;

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від третіх осіб: не з`явилися

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець Копак Галини Григорівна звернулась до Господарського суду Львівської області із позовом до Управління державної реєстрації Львівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДС КОМП.» ЛТД про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю магазину літ. «Н-1» загальною площею 25,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач свою господарську діяльності здійснює у приміщенні магазину, який був придбаний за договором купівлі-продажу № 8-9 від 05.03.2008 у ТзОВ «ЛІДС КОМП.» Лтд та переданий за актом приймання - передачі від 2008 року.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 02.10.2015 № 24991497 позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на загаданий вище магазин з підстав, що подані документи для проведення державної реєстрації не давали змоги встановити відповідність заявлених позивачем прав документам, що їх посвідчують. На думку позивача, державний реєстратор неправомірно поставив під сумнів його право власності на об`єкт нерухомості, ним також не враховано технічну документацію, а саме технічний паспорт на будівлю під літ.Н-і, інв. № 723 та довідку видану Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» від 31.07.15 № 2/10517.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.12.2016 позов Фізичної особи-підприємця Копак Галини Григорівни задоволено. Суд визнав за фізичною особою - підприємцем Копак Г.Г. право власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю магазину літ. «Н-1» загальною площею 25,3 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В позові до Управління державної реєстрації Львівської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ТзОВ «Компанія Львів Трейд», особа, яка не брала участі у розгляді справи, подало апеляційну скаргу б/н від 24.04.2021, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не були з`ясовані усі обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору у даній справі. Апелянт стверджує, що господарський суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права та обов`язки, адже, він є власником спірного майна, оскільки даний об`єкти був переданий йому засновником товариства (ПП «Нова Територія»), як вклад до статутного капіталу товариства (ТзОВ «Компанія Львів Трейд»), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 173523410, дата та час формування: 11.07.2019; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, дата державної реєстрації: 08.07.2019.

Також не погоджуючись з даним рішенням суду Приватне підприємство «Нова Територія», особа, яка не брала участі у розгляді справи, подало до суду апеляційну скаргу б/н від 09.06.2021 (вх. № 01-05/2004/21 від 10.06.2021), в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2016 скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не були з`ясовані усі обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору у даній справі. Апелянт стверджує, що господарський суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права та обов`язки. Адже, станом на момент винесення рішення у даній справі, ПП «Нова Територія» було власником спірного майна на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2009, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу.

Апелянт зазначає, що оскільки станом на момент винесення рішення ПП «Нова Територія» було власником спірного майна, відтак, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про те, що це майно належить Копак Галині Григорівні .

Сторонами не було подано до суду відзивів на апеляційні скарги. Явки уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча про час та місце, дату розгляду справи були належним чином повідомлені.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 залучено до участі у справі в якості третіх осіб Приватне підприємство «Нова Територія» та Львівську міську раду.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ФОП Копак Галина Григорівна звертаючись до суду першої інстанції стверджувала, що свою господарську діяльність здійснює у приміщенні магазину, який був придбаний за договором купівлі-продажу № 8-9 від 05.03.2008 у ТзОВ «ЛІДС КОМП.» Лтд та переданий за актом приймання - передачі від 2008 року. Приміщення магазину розташоване за адресою: м. Львів, вул. Липинського, 60. Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» виготовлено технічний паспорт на дане приміщення, відповідно до якого цей об`єкт нерухомості зазначений як будівля під літ. «Н-1», загальною площею 25,3 кв.м.

Відповідно до довідки від 31.07.2015 № 2/10517, виданої Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО», згідно з архівними даними та проведеним обстеженням об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 під літ. «Н-1»., загальною площею 25,3 кв.м. встановлено, що зазначена будівля пов`язана фундаментом із землею і може використовуватись самостійно, оскільки має окремий вхід.

Як зазначає позивач у позовній заяві, після придбання об`єкта нерухомості, реєстрація права власності на нього у відповідних державних органах не проводилась, у зв`язку з чим з метою реалізації своїх прав позивач 29.09.2015 звернувся до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції із заявою про здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 02.10.2015 № 24991497 позивачу було відмовлено у реєстрації згаданого права, з підстав, що подані документи для проведення державної реєстрації не давали змоги встановити відповідність заявлених позивачем прав документам, що їх посвідчують. На думку позивача, державний реєстратор неправомірно поставив під сумнів його право власності на об`єкт нерухомості.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що апелянти ТзОВ «Компанія Львів Трейд» та ПП «Нова Територія» не брали участі у справі в суді першої інстанції, оскільки не були учасниками справи.

Відповідно до ст. 91 ГПК України (в редакції на момент винесення оскаржуваного рішення) сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України (в редакції на даний час) учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Так, судом встановлено, що апелянт ТзОВ «Компанія Львів Трейд», стверджує, що господарський суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права та обов`язки, адже, він є власником спірного майна, оскільки даний об`єкти був переданий засновником товариства (ПП «Нова Територія»), як вклад до статутного капіталу товариства (ТзОВ «Компанія Львів Трейд»), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 173523410, дата та час формування: 11.07.2019; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, дата державної реєстрації: 08.07.2019.

Однак, твердження апелянта про те, що оскільки ним у 2019 році було набуто право власності на нежитлову будівлю «В-1», загальною площею 206,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 не можуть свідчити про те, що суд першої інстанції виносячи оскаржуване рішення у 2016 році порушив право власності ТзОВ «Компанія Львів Трейд».

Також, судовою колегією встановлено, що в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 05.12.2016 не міститься висновків про права, інтереси та (або) обов`язки ТзОВ «Компанія Львів Трейд». Так, і в резолютивній частині рішення суду першої інстанції також не зазначено про права, інтереси та (або) обов`язки апелянта (ТзОВ «Компанія Львів Трейд»).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження у справі № 914/4345/15 за апеляційною скаргою ТзОВ «Компанія Львів Трейд» на рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2016.

Апеляційна скарга ПП «Нова Територія» мотивована тим, що господарський суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права та обов`язки. Адже, станом на момент винесення рішення у даній справі, ПП «Нова Територія» було власником спірного майна на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2009, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Волинською Л.В.

Так, судом встановлено, що 27.02.2009 між ПП «Світ-плюс» (продавець) та ПП «Нова територія» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, позначених на плані літ. «В-1», площею 206,3 кв.м. по вул. Липинського,60 у м. Львові. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Волинською Л.В.

06.03.2009 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» було прийнято рішення про реєстрацію права власності ПП «Нова територія» на нежитлові приміщення, позначені на плані літ. «В-1», площею 206,3 кв.м. по вул. Липинського, 60 у м. Львові.

Судом встановлено, що нежитлові приміщення, позначені на плані літ. «В-1», площею 206,3 кв.м. по вул. Липинського, 60 у м. Львові включають в себе спірну будівлю магазину літ. «Н-1» загальною площею 25,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення у даній справі зачіпає права та інтереси ПП «Нова Територія», як власника спірної будівлі. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторін відповідачів Приватне підприємство «Нова Територія».

Позов у даній справі заявлено ФОП Копак Галиною Григорівною до Управління державної реєстрації Львівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДС КОМП.» ЛТД про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю магазину літ. «Н-1» загальною площею 25,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 182 цього кодексу право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно зі статтею 392 вказаного кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Водночас, такий спосіб захисту не може бути застосований, якщо право на об`єкт нерухомості ні за ким не зареєстроване, а позивач не може зареєструвати своє право на об`єкт нерухомості, бо не здатний беззаперечно підтвердити своє право власності на об`єкт нерухомості належними правовстановлюючими документами.

Натомість знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди), іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі у цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином, і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди.

Отже, за позовом про визнання права власності на будівлю, споруду, право на яку ні за ким не зареєстроване, належним відповідачем є власник земельної ділянки, на якій така будівля, споруда розташована. На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18.

Відповідно до ст.24 ГПК України (в редакції, що діяла на момент винесення спірного рішення) господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Судом першої інстанції не встановлено та не з`ясовано, хто є власником землі під об`єктом нерухомості, що є предметом спору у даній справі, не було залучено Львівську міську раду як власника земельної ділянки, на якій розташоване спірне нежитлове приміщення, до участі у справі з власної ініціативи згідно ст.24 ГПК України (в редакції, що діяла на момент спірного рішення), при цьому ухвалено рішення про права та інтереси Львівської міської ради без участі цієї особи у належному процесуальному статусі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

При ухваленні оскарженого рішення судом першої інстанції були порушені норми процесуального права (ст.ст.24,43 ГПК України в попередній редакції, що діяла до 15.12.2017), отже оскаржуване рішення підлягає скасуванню у відповідності до приписів п.4 ч.3 ст.277 ГПК України.

Згідно з частиною першою, другою та третьою статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З наведеного випливає, що заміна (залучення) неналежного відповідача може бути здійснена судом лише за клопотанням позивача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. Під час розгляду справи за незмінного складу сторін (відсутності клопотання позивача про заміну неналежного відповідача належним в порядку статті 48 ГПК України) за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача, оскільки суд за власною ініціативою не має права на вчинення процесуальної дії з заміни відповідача.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц та від 26.11.2019 у справі № 905/386/18.

Згаданий правовий висновок роз`яснює правові наслідки, які наступають у разі, якщо позивач невірно визначив особу відповідача у справі. При чому настання таких наслідків відносно неналежного відповідача не ставиться у залежність від загальної кількості заявлених у позові відповідачів. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 лютого 2021 року у справі № 5011-43/4949-2012.

Враховуючи те, що позов у даній справі не заявлено до Львівської міської ради (належного відповідача) та відсутність клопотання позивача про залучення до участі у справі належного відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у позові у даній справі.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції виносячи оскаржуване рішення не звернув уваги на те, що на час винесення рішення у даній справі спірна будівля магазину належала ПП «Нова територія» на праві власності. Адже, 06.03.2009 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» було прийнято рішення про реєстрацію права власності ПП «Нова територія» на нежитлові приміщення, позначені на плані літ. «В-1», площею 206,3 кв.м. по вул. Липинського, 60 у м. Львові, які включають в себе спірну будівлю магазину літ. «Н-1» загальною площею 25,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2016 у справі № 914/4345/15 слід скасувати в частині задоволення позовних вимог, прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити, в решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційне провадження у справі № 914/4345/15 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Львів Трейд» б/н від 24.04.2021 на рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2016 закрити.

2. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Нова Територія» б/н від 09.06.2021 (вх. № 01-05/2004/21 від 10.06.2021) задоволити.

3. Рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2016 у справі № 914/4345/15 скасувати в частині задоволення позовних вимог. Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.А. Галушко

Суддя Р.І. Марко