ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" листопада 2021 р. Справа № 918/1081/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув заяву: фізичної особи - підприємця Лукасяка Гжегоша про забезпечення (до пред`явлення позову)

особи, які можуть отримати статус учасника справи: фізична особа - підприємець Галагуз Сергій Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю "Володан", Приватне акціонерне товариство "Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів"

без виклику представників сторін

Фізична особа - підприємець Лукасяк Гжегош звернувся до Господарського суду Рівненської області з заявою про забезпечення (до пред`явлення позову).

В поданій заяві заявник зазначає, що має намір подати позов про стягнення з фізичної особи - підприємця Галагуза Сергія Володимировича на свою користь 485 455,90 грн. шкоди та 47 281,84 грн. судових витрат.

Заяву про забезпечення позову заявник аргументує тим, що між заявником та ФОП Галагузом С.В. було укладено договір на перевезення автомобільним транспортним засобом.

В свою чергу ФОП Галагузом С.В. було доручено здійснити зазначене перевезення ТОВ "Володан", однак підчас розвантаження товару були виявлені ознаки пошкодження упакування товару, у зв`язку з чим вантажоотримувач відмовився від прийняття частини партії товару.

У відповідності до висновку експерта неприйнятий товар, який було пошкоджено під час транспортування, не може бути прийнятий до подальшого використання в обіг, сума збитку складає 1 363 386,25 грн.

У зв`язку з вищевикладеним між заявником та замовником послуг з перевезення (ПрАТ "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів") було укладено додаткову угоду, якою заявник взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду в розмірі 1 363 390,55 грн.

Таким чином, на переконання заявника у даному випадку діє презумпція вини особи, яка надавала послуги перевезення вантажу (ТОВ "Володан").

Заявник вказує, що звернувся до ФОП Галагуза С.В. з претензією про стягнення збитків, вказана претензія залишена без задоволення.

В подальшому заявник знову звернувся до ФОП Галагуза С.В. з доповненнями до претензії, однак будь-якої відповіді на вказане доповнення не надходило.

Заявник вказує, що врегулювати спір в досудовому порядку не вдалося, а враховуючи істотний розмір суми, що може бути стягнута з ФОП Галагуза С.В. на підставі судового рішення, зважаючи на безпідставне уникнення останнім виконання зобов`язання в досудовому порядку та відсутність будь-яких зустрічних пропозицій ФОП Галагуза С.В. щодо шляхів вирішення описаної ситуації, у ФОП Лукасяка Г. існують обґрунтовані побоювання, що ФОП Галагуз С.В. може вжити заходів для відчуження належного йому майна. При цьому, як вже було зазначено, загальний розмір збитку становить 1 363 386,25 грн., з яких ФОП Лукасяк Г. на даний момент відшкодував на користь ПрАТ "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" лише 454 805 грн., відтак, і набув право вимоги на цю частину відшкодування.

Після відшкодування ФОП Лукасяком Г. решти заподіяної шкоди в розмірі 908 581,25 грн., він набуде право вимоги до ФОП Галагуза С.В. на зазначену суму.

Таким чином, усвідомлення ФОП Галагузом С.В. ризиків звернення стягнення на його нерухоме майно, очевидно спонукатиме його до відчуження такого майна.

Заявник вказує, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності Галагуза С.В. перебувають: квартира загальною площею 44,3 (кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 01) та житлове приміщення, секція в гуртожитку - загальною площею 16,1 (кв.м) за адресою: АДРЕСА_2 ( реєстраційний номер: 01).

Таким чином, у випадку задоволення позову ФОП Лукасяка Г. до ФОП Галагуза С.В. та стягнення загальної суми в розмірі 520 237, 74 грн., виконання рішення суду буде можливе лише за рахунок реалізації вказаного нерухомого майна, а у випадку реалізації ФОП Галагузом С.В. вказаного майна, в ФОП Лукасяка Г. буде позбавлений ефективного способу захисту порушених прав та подальшого їх відновлення.

Враховуючи такі обставини заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову фізичної особи-підприємця Лукасяка Гжегоша до фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича про відшкодування шкоди шляхом накладення арешту: на квартиру, що належить Галагузу Сергію Володимировичу та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 01), та на житлове приміщення, секцію в гуртожитку, що належить Галагузу Сергію Володимировичу та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер: 01).

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи дану заяву суд звертається до наступних норм права.

Згідно з нормами пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до правил статті 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З аналізу положень статті 136 ГПК України видно, що забезпечення позову допускається у випадках якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проаналізувавши положення глави 10 ГПК України суд робить висновок, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, підготовка або вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомості, укладення договору оренди земельних ділянок з іншою особою тощо).

Як зазначено вище в поданій заяві про забезпечення позову заявник вказує на те, що усвідомлення ФОП Галагузом С.В. ризиків звернення стягнення на його нерухоме майно, очевидно спонукатиме його до відчуження такого майна.

Разом з тим, матеріли поданої заяви не містять доказів наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, зокрема матеріали заяви не містять доказів вчинення ФОП Галагузом С.В. дій, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, підготовка або вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомості, укладення договору оренди земельних ділянок з іншою особою тощо).

Наведені заявником твердження є припущеннями, а проте заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на самих лише припущеннях заявника, а навпаки - така заява повинна бути аргументована обставинами та доказами спроможними підтвердити неможливість або утруднення майбутнього виконання рішення.

У своїй заяві заявник посилається на практику Верховного Суду, що стосується накладення арешту на майно, а проте суд не приймає вказані обґрунтування як належні, оскільки вказана практика стосується інших правовідносин (правова позиція щодо порушення прав іпотекодержателя, про що вказано самим заявником), при цьому матеріалами справи не стверджено вчинення сторонами забезпечення зобов`язання з перевезення шляхом укладення договору застави.

Суд також враховує практику Верховного Суду, відповідно до якої за змістом частини 1 статті 137 ГПК України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19 та від 26.11.2020 у справі № 911/949/20. Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може мати місце лише якщо заявлено (буде заявлено) вимогу щодо майна - витребування майна, визнання речового права щодо майна тощо. Однак у даному випадку заявник не навів обставин щодо належності до предмету спору майна на яке просить накласти арешт.

На переконання суду, обставини зазначені заявником не можуть свідчити про неможливість чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Отже суд робить висновок, що надані заявником обґрунтування не є достатніми вважати, що невжиття забезпечення позову може спричинити утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у даній справі в разі невжиття таких заходів.

Суд вважає, що на час розгляду заяви про забезпечення позову заявник не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів та не надав на підтвердження своєї позиції належних та допустимими доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує застосування забезпечення позову. В поданих суду матеріалах відсутні докази та доводи, що належним чином обґрунтовують імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

На думку суду, заявлені заходи забезпечення та обставини наведені на підтвердження необхідності вжиття таких заходів не відповідають критеріям розумності, обґрунтованості, адекватності та не забезпечують збалансованості інтересів сторін, зокрема щодо права ФОП Галагузом С.В. на розпорядження власним майном.

Крім того, аналізуючи подану заяву суд зазначає про відсутність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Приймаючи до уваги принципи розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін, та запобігаючи порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд підсумовує, що в задоволенні поданої заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі статей 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі - підприємцю Лукасяку Гжегошу в задоволенні заяви про забезпечення (до пред`явлення позову).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання до Північно-західного апеляційного господарського суду України в порядку статей 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

підписано 30.11.2021

Суддя А.Качур