ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"08" грудня 2021 р. Cправа № 902/34/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Яремчук Ю.О., розглянувши без виклику представників сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Корвет" про забезпечення позову

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Корвет" (вул.Молодіжна, 43, с.Угарове, Оратівський район, Вінницька обл., 22265)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул.Б.Хмельницького, 43, с.Крупець, Славутський район, Хмельницька обл., 30068)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Ясінський Володимир Євгенович ( АДРЕСА_1 )

про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню та стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

11.01.2021 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Корвет" з наступними вимогами: "визнати виконавчий напис №3115 від 11.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Ясінським Володимиром Євгеновичем таким, що не підлягає виконанню", стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" в порядку повернення Позивачеві стягнених за виконавчим написом нотаріуса кошти у розмірі 1218167,51 грн."

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що нотаріус зробив виконавчий напис на підставі документів, які хоча й формально відповідали переліку документів, встановленому Постановою КМУ "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 від 29.06.1999, проте містили у своїй сукупності неправдиву інформацію щодо наявності безспірних боргових зобов`язань.

Рішенням Господарського суду Вінницької області 11.03.2021 (суддя Нешик О.С.), залишеним без змін постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 (судді Маціщук А.В., Олексюк Г.Є., Петухов М.Г.), позов задоволено з огляду на підтвердження доводів позивача про те, що вимоги відповідача, щодо яких нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис, не були безспірними.

Не погоджуючись з судовими рішеннями обох інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права та на неврахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування до подібних правовідносин, а також на врахування судами неналежних доказів, просить їх скасувати, ухвалити нове - про відмову в позові.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.07.2021 р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на судові рішення у даній справі на підставі пунктів 1 та 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у складі від 21.09.2021 р. рішення Господарського суду Вінницької області від 11.03.2021 р. та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 р. справі №902/34/21 скасовано. Справу №902/34/21 передано на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

25.10.2021 р. відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу документообігу суду справу №902/34/21 розподілено судді Яремчуку Ю.О.

Враховуючи викладене, вказану справу слід прийняти до свого провадження визначеним складом суду та призначити її до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 26.10.2021 р. прийнято справу до свого провадження № 902/34/21. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 22.11.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 26.10.2021 р.

Суд зазначає, що 22.11.2021 р. від представника позивача надійшла заява (вх. № канц. 01-34/10346/210) про продовження процесуального строку на подання сторонами пояснень у справі та надання додаткових доказів та відкладення підготовчого засідання.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку задовольнити заяву представника позивача та продовжити процесуальні строки на подання сторонами пояснень у справі та надання додаткових доказів та відкласти розгляд справи, про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 23.11.2021 р. повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання на 09.12.2021 р.

06.12.2021 р. від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Корвет" надійшла заява про забезпечення позову.

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову, заявник просить суд: накласти арешт на грошові кошти на суму 3 422 318,89 грн, що стягнуті в межах виконавчого провадження № 67274747 з ТОВ "Агрофірма "Корвет" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" та знаходиться на рахунках ТОВ "Суффле Агро Україна".

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, представник позивача зазначає, 26.10.2021 р. приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. відкрив виконавче провадження №67274747 в рамках якого 19.11.2021р. із позивача у примусовому порядку було стягнута сума у розмірі 3 422 318,89 грн. Наразі зазначена сума яка стягнена із позивача є повторним стягненням коштів за фінансовою аграрною розпискою від 04.03.2020 р., оскільки ще 29.10.2020 р. зобов`язання позивача за цією розпискою були повністю виконанні. Із приводу чого є відповідне судове Рішення по справі №902/698/21 від 04.11.2021 р, ухвалене господарським судом Вінницької області, у якому суд прийшов до висновку про відсутність заборгованості у позивача за вказаною фінансовою аграрною розпискою.

Це повторне примусове стягненням коштів по суті нівелює ефективний захист порушених прав позивача за захистом яких він звернувся до господарського суду, оскільки відповідач наразі має змогу вільно користуватися на свій розсуд безпідставно стягнутими коштами позивача та отримувати від цього користування матеріальні та нематеріальні зиски, зокрема можливість фінансування собі правничої допомоги по цій справі за рахунок позивача. Тоді як позивач суттєво позбавлений цієї можливості, що очевидно є несправедливо. Тобто сама передбачувана можливість фінансування правничої допомоги по цій справі за рахунок позивача на погляд позивача є перевагою відповідача перед позивачем при здійсненні процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України, що є відповідним порушенням засад господарського судочинства, у нашому випадку змагальності сторін (ст.13, ч.2 ГПКУ).

В силу приписів п.п. 2, 4 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

В даному випадку, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник позивача вказує про примусове стягнення суми в розмірі 3 422 318,89 грн, яка була предметом розгляду у справі № 902/698/21 та про припущення, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в межах суми 3 422 318,89 грн, що стягнуто із позивача згідно до виконавчого провадження № 67274747 може нівелювати ефективність судового захисту шляхом прийняття рішення господарського суду у справі у разі задоволення позовних вимог. Так, у разі повного виконання спірного виконавчого напису, задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач звернувся з відповідним позовом до суду. Вказане зумовить необхідність вжиття додаткових заходів з боку позивача, направлених на повернення майна в тому числі грошових коштів, які були стягнуті до вирішення цієї справи.

Суд зауважує, що ймовірність вчинення вказаних дій не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. З огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Проте, представником позивача не надано жодних доказів в обґрунтування викладеного у заяві про забезпечення позову.

Так, згідно зі ст.ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача, суд дійшов висновку, що подане клопотання про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, не містить жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України на підтвердження викладених обставин.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає відхиленню в повному обсязі.

Відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви (вх. № канц. 01-48/96/21від 06.12.2021 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Корвет" про забезпечення позову - відмовити.

2. Згідно зі ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами ч.8 ст.140, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

5. Копію ухвали надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронну адресу:

Дата складання повного тексту ухвали 08.12.2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Молодіжна, 43, с.Угарове, Оратівський район, Вінницька обл., 22265)