ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Справа № 909/163/21

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

суддів: Бонк Т.Б., Матущак О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Барана Володимира Васильовича, б/н та б/д

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2021 року (підписане 16.07.2021 року), суддя Рочняк О.В.

у справі № 909/163/21

за позовом Івано-Франківського обласного об`єднання Всеукраїнського товариства "Просвіта" ім. Тараса Шевченка, м. Івано-Франківськ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Барана Володимира Васильовича, м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості в сумі 41973,13 грн.

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року Івано-Франківське обласне об`єднання Всеукраїнського товариства "Просвіта" ім. Тараса Шевченка звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Барана Володимира Васильовича про стягнення заборгованості в сумі 41973,13 грн, з яких: основний борг по орендній платі в сумі 35483,00 грн, пені в сумі 3063,98 грн, 3% річних в сумі 1089,19 грн, інфляційні втрати в сумі 2336,96 грн та стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди автобуса від 18.09.2018 в частині орендної плати у встановлені договором строки, внаслідок чого, в останнього виникла заборгованість з орендної плати в сумі 35483,00 грн на яку позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 3063,98 грн, 3% річних в сумі 1089,19 грн, інфляційні втрати в сумі 2336,96 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2021 у справі № 909/163/21 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 28234,23 грн, 3% річних в сумі 964,29 грн, інфляційні втрати в сумі 1851,56 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1679,11 грн. В решті позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору в частині своєчасної оплати за оренду автобуса, в наслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 35483,00 грн, однак, судом було враховано постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 зі наступними змінами та доповненнями, а також рішення позачергового засідання державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, в наслідок чого суд дійшов висновку, що заборона на здійснення регулярних та нерегулярних перевезень автомобільним транспортом була встановлена з 18.03.2020 по 22.05.2020, з 31.08.2020 по 06.09.2020, з 07.09.2020 по 20.09.2020 та з 26.02.2021, що є підставою для звільнення відповідача від сплати за цей період орендної плати, оскільки орендоване майно не могло бути використане наймачем, і він не відповідав за ці обставини, а тому з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати слід стягнути за період з грудня 2020 року (483 грн) по 17.03.2020, з 22.05.2020 по 30.08.2020, з 21.09.2020 по 25.02.2021 у загальному розмірі 28234,23 грн.

Суд визнав безпідставними посилання відповідача на факт існування форс-мажорних обставин, що надають йому право на звільнення від орендної плати за період з 18.03.2020 по 07.09.2020, з 13.10.2020 по 15.11.2020, з 08.01.2021 - по 24.01.2021, з 26.02.2021 по 09.04.2021, на підтвердження чого останній надав сертифікат Івано-Франківської торгово-промислової палати №2600-21-0489 від 01.06.2021 про форс - мажорні обставини. І ці форс-мажорні обставини пов`язані, за твердженнями відповідача зі встановленням на території України карантину з 12.03.2020, однак, як встановлено судом, надані сторонами документи в підтвердження вищевикладеного містять суперечливі відомості та не можуть бути належним доказом у справі.

Разом з тим, судом було зменшено розмір нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, оскільки, враховано проплати відповідача в хронологічному порядку, а не як зазначено позивачем за певні періоди, а тому, зарахування орендних платежів відповідно до прострочення виконання зобов`язань та часткового звільнення відповідача від сплати орендної плати судом здійснено перерахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, відповідно до якого три відсотки річних складають 964,29 грн, а інфляційні втрати - 1851,56 грн.

В задоволенні вимоги позивача про стягнення пені в сумі 3063,98 грн судом відмовлено, так як умовами спірного договору сторони не передбачили такий вид відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання як нарахування пені, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, тобто, пеня, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, має бути передбачена умовами договору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, апелянт - Фізична особа-підприємець Баран Володимир Васильович звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2021 в частині стягнення заборгованості по орендних платежах за період з 23.05.2020 по 07.09.2020, з 13.10.2020 по 15.11.21020, з 08.01.2021 по 24.01.2021, а також нарахування за вказані періоди інфляційних втрат та 3% річних.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги факт існування форс-мажорних обставин, що надають йому право на звільнення від орендної плати за вищевказані періоди, на підтвердження чого останній надав сертифікат Івано-Франківської торгово-промислової палати №2600-21-0489 від 01.06.2021 про форс-мажорні обставини, лист від 09.06.2021 №-1-115 ТОВ "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій" та довідку №01-124 від 01.07.2021 ТОВ "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій.

Апелянт стверджує, що при прийнятті рішення Івано-Франківською Торгово-промисловою палатою про видачу сертифікату про настання форс-мажорних обставин, щодо неможливості використання ФОП Бараном В.В. за цільовим призначенням орендованого майна - автобуса у зв`язку з епідемією COV1D - 19 та карантинними заходами, відповідачем було надано Торгово-промисловій палаті не тільки Постанови КМУ про карантинні заходи, а й інші документи, що засвідчували настання форс-мажорних обставин та період їх дії, однак, суд першої інстанції даний доказ залишив поза увагою та не надав належної оцінки, а керувався тільки постановами КМУ про запровадження карантинних обмежень.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав (не надіслав), з огляду на наведене останній не скористався своїм правом для подачі відзиву на апеляційну скаргу в порядку ч. 1, ст. 263 ГПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/163/21 розподілено до розгляду судді - доповідачу Якімець Г.Г. Введено до складу судової колегії суддів Бонк Т.Б. та Матущака О.І., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2021 року апелянту поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2021 у справі № 909/163/21 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Барана Володимира Васильовича.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 04.10.2021, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з повідомленням учасників справи без їх виклику на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.

Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи з обґрунтуванням від сторін до суду не надходило.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 18.09.2018 Івано-Франківським обласним об"єднанням Всеукраїнського товариства «Просвіта» (позивач у справі, орендодавець за договором) та Фізичною особою-підприємцем Бараном Володимиром Васильовичем (відповідач у справі, орендар за договором) було укладено договір оренди автобуса (далі - договір).

За умовами п.1.1 даного договору, орендодавець передає орендарю в оренду автобус марки І-VAN модель А07 АІ-60 державний номер НОМЕР_1 (далі - автобус), 2008 року випуску, показник спідометра 120720. Технічний паспорт № 268261 від 06.11.2008 р. Номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 5675, колір жовтий, повна маса 7709, маса без навантаження 4615.

Відповідно до п. 1.2 та п. 1.3 договору, автобус належить Івано-Франківському ОО ВУТ "Просвіта" ім. Т. Шевченка, що засвідчує запис у технічному паспорті автобуса. Технічний стан автобуса засвідчується Актом прийому-передачі.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що орендар зобов`язується щомісячно до 1 числа поточного місяця проводити оплату за оренду автобуса в сумі 2500 грн. Оплата за оренду буде переглядатися кожного року з 1 січня з врахуванням інфляції.

У розділі 3 договору визначено обов`язки та відповідальність сторін:

Так, п. 3.1 договору: орендар зобов`язується підтримувати автобус у технічно-справному стані, проводити технічне обслуговування кваліфікованими спеціалістами, та організовувати проведення медичного обстеження та страхування водія і автобуса за власні кошти.

Згідно пункту 3.2 договору орендар зобов`язаний проводити поточний та капітальний ремонти автобуса, в тому числі в разі його несправності та поломки, за власні кошти.

Поїздки автобусом за межі області, орендар зобов`язується погоджувати із орендодавцем. Орендар проводить експлуатацію автобуса згідно Правил дорожнього руху і забезпечує вимоги Правил охорони праці, забезпечує водія необхідними документами, які визначені органами ДАТ. За невиконання цього договору сторони несуть майнову відповідальність згідно чинного законодавства України. Всі суперечки, які виникнуть між Сторонами протягом дії цього Договору, вирішують шляхом переговорів. Орендар зобов`язаний виконувати вимоги Законів України: «Про охорону навколишнього середовища», «;Про пожежну безпеку» і «Про охорону праці». Орендар бере на себе матеріальну відповідальність, пов`язану із знищенням, втратою, крадіжкою, передчасним зносом, псуванням автобуса, що орендується. (п. п. 3.3 - 3.8 Договору).

Відповідно до п. 4.2 договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами договору і діє до 19 вересня 2023 року.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що дострокове розірвання цього договору може бути за згодою сторін, а одностороння розірвання цього договору можливе у випадку невиконання умов цього договору, про що одна із сторін повідомляє іншу строну в десятиденний термін.

Пунктом 5.1 передбачено, що передача-прийняття автобуса, здійснюється представниками сторін після підписання цього договору, а також закінченням терміну його дії, шляхом підписання акту прийому передачі у двох примірниках для кожної із сторін.

Згідно з п. 5.2 повернення автобуса, що орендується від орендаря до орендодавця здійснюється представниками сторін, шляхом підписання акта-передачі автобуса, що орендується, не пізніше двох днів з моменту закінчення терміну дії цього договору, або з моменту отримана письмового повідомлення про дострокове розірвання договору.

На виконання п. 5.1 договору, 18.09.2020 сторони підписали акт приймання-передачі транспортного засобу, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв транспортний засіб автобус марки (моделі) ІVAN А07А-60 номер шасі НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) серія НОМЕР_3 , видане 06.11.2008 Івано-Франківським МВР ДАІ, показник спідометра 235223.

З наявних в матеріалах справи прибуткових касових ордерів: № 279 від 17.10.2018 на суму 2500,00 грн; № 354 від 22.12.2018 на суму 2500,00 грн; № 23 від 31.01.2019 на суму 3000,00 грн; № 50 від 28.02.2019 на суму 3000,00 грн; № 191 від 31.07.2019 на суму 3000,00 грн; № 211 від 30.08.2019 на суму 3000,00 грн; № 245 від 03.10.2019 на суму 3000,00 грн; № 289 від 18.11.2019 на суму 3000,00 грн; № 313 від 06.12.2019 на суму 3000,00 грн; № 24 від 03.02.2020 на суму 3000,00 грн; № 49 від 28.02.2020 на суму 3000,00 грн; № 91 від 02.07.2020 на суму 3000,00 грн; № 109 від 30.07.2020 на суму 3000,00 грн, вбачається, що відповідач сплатив позивачу 38000,00 грн, а не як зазначено судом 38100,00 грн. Підставою внесення платежів зазначено: «за оренду автобуса».

15.12.2020 позивач надіслав відповідачу претензію, в якій просив останнього сплатити заборгованість по оплаті за оренду автобуса згідно договору від 18.09.2018 року. Також у претензії позивачем зазначено, що для дострокового розірвання договору оренду автобуса просимо повідомити і передати автобус згідно акту-передачі, як це передбачено в п. 5.2 договору. Вказану претензію відповідачем отримано 17.12.2020, про що свідчить копія поштового повідомлення долучена до матеріалів справи.

Слід зазначити, що вищезазначену претензію відповідачем залишено без відповіді та задоволення.

Разом з тим, відповідачем подано суду сертифікат Івано-Франківської торгово-промислової палати №2600-21-0489 від 01.06.2021, якою засвідчено форс-мажорні обставин (обставини непереборної сили) щодо неможливості використання ФОП Бараном В.В. за цільовим призначенням орендованого майна - автобуса у зв`язку з епідемією COVID - 19 та карантинним заходами, запровадженими постановами КМ України №211 від11.03.2020, № 349 від 06.05.2020, № 641 від 22.07.2020, № 236 від 09.12.2020 в період з 18.03.2020 - 07.09.2020, 13.10.2020 - 15.11.2020, 08.01.2021 - 24.01.2021, 26.02.2021 - 09.04.2021.

Крім того, відповідачем подано лист від 09.06.2021 №-1-115 ТОВ "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій", в якому останнє повідомило Всеукраїнське товариство "Просвіта" ім. Т. Шевченка Івано-Франківського обласного об"єднання про те, що здійснення регулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом перевізником ФОП Баран В.В., зокрема перевезень пасажирів у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в межах м. Івано-Франківська на підставі розпорядження засідання Державної комісії ТЕБ та НС, на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та постанови № 104 від 17.02.2021: - з 18.03.2020 - 22.05.2020 пасажирські перевезення не здійснювались; - з 22.05.2020-07.09.2020 відновлено пасажирські перевезення; - з 13.10.2020-15.11.2020 пасажирські перевезення в звичному режимі; - з 08.11.2020 - 24.01.2021 пасажирські перевезення в звичному режимі; - з 26.02.2021-09.04.2021 пасажирські перевезення припинено.

Довідкою №01-124 від 01.07.2021 ТОВ "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій" підтвердило те, що здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні протягом 2020-2021 років, в тому числі на період встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, щодо перевезення пасажирів автомобільним транспортом перевізника ФОП Барана В.В., транспортним засобом марки І-УАН модель А07А1-60, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, не виконувались.

З урахуванням наведеного, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до місцевого господарського суду із вимогою стягнути заборгованості в сумі 41973,13 грн, з яких: основний борг по орендній платі в сумі 35483,00 грн, пені в сумі 3063,98 грн, 3% річних в сумі 1089,19 грн, інфляційні втрати в сумі 2336,96 грн.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В даному випадку, правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного 18.09.2018 року договору оренди автобуса.

Зазначений вище договір укладено між сторонами у письмовій формі єдиного документа, підписаний представниками обох сторін та засвідчений печатками сторін, що відповідає ст. 181 ГК України, ст. 207, 208 ЦК України.

За своєю правовою природою, укладений між сторонами договір оренди автобуса є договором найму транспортного засобу.

Частинами 1,6 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 798 Цивільного кодексу України, предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби.

Згідно статті 799 Цивільного кодексу України, договір найму транспортного засобу укладається в письмовій формі.

У відповідності до ч.1,5 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 18.09.2018 на виконання умов договору сторони підписали акт приймання-передачі транспортного засобу, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування відповідно до умов договору автобус марки (моделі) ІVAN А07А-60 номер шасі НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) серія НОМЕР_3 , видане 06.11.2008 Івано-Франківським МВР ДАІ, показник спідометра 235223.

Відповідно до акту приймання - передачі транспортного засобу - автобус передано орендарю 18.09.2018, відповідно з цієї дати у орендаря виник обов`язок оплати за оренду автобуса.

Таким чином, за період з 18.09.2018 по лютий 2021 року (заявлений позивачем) відповідач мав сплатити позивачу 73583 грн

Як уже було зазначено вище, з прибуткових касових ордерів: № 279 від 17.10.2018 на суму 2500,00 грн; № 354 від 22.12.2018 на суму 2500,00 грн; № 23 від 31.01.2019 на суму 3000,00 грн; № 50 від 28.02.2019 на суму 3000,00 грн; № 191 від 31.07.2019 на суму 3000,00 грн; № 211 від 30.08.2019 на суму 3000,00 грн; № 245 від 03.10.2019 на суму 3000,00 грн; № 289 від 18.11.2019 на суму 3000,00 грн; № 313 від 06.12.2019 на суму 3000,00 грн; № 24 від 03.02.2020 на суму 3000,00 грн; № 49 від 28.02.2020 на суму 3000,00 грн; № 91 від 02.07.2020 на суму 3000,00 грн; № 109 від 30.07.2020 на суму 3000,00 грн, вбачається, що відповідач сплатив позивачу 38000,00 грн. Підставою внесення платежів зазначено: «за оренду автобуса».

Слід зазначити, що орендна плата була переглянута відповідно до п. 2.3 договору та починаючи з 1 січня 2019 становила 3000,00 грн, про що свідчать наступні оплати відповідача в сумі 3000,00 грн.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, покликання позивача на те, що сплачені відповідачем кошти в оплату орендної плати за той місяць, в якому провадилися платежі, судом до уваги не приймаються, оскільки, в прибуткових касових ордерах не зазначено період оплати, а лишень зазначено підставу внесення платежів: «за оренду автобуса», а тому, позивач повинен був зараховувати ці кошти у хронологічному порядку виникнення зобов`язань.

Відповідно до розрахунку суду відповідач повністю оплатив орендну плату з 18.09.2018 по листопад 2019 року та 2017,00 грн за грудень 2019 року.

А тому, заборгованість відповідача перед позивачем за договором оренди від 18.09.2018 станом на лютий 2021 року складає 35483,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у зв`язку із систематичним порушенням відповідачем умов договору оренди в частині сплати орендних платежів, 15.12.2020 надіслав претензію, в якій просив останнього сплатити заборгованість по оплаті за оренду автобуса згідно договору від 18.09.2018 року. Також у претензії позивачем зазначено, що для дострокового розірвання договору оренди автобуса просимо повідомити і передати автобус згідно акту-передачі, як це передбачено в п. 5.2 договору. Вказану претензію отримано відповідачем 17.12.2020, про що свідчить копія поштового повідомлення долучена до матеріалів справи.

Однак, дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, разом з тим, в матеріалах справи відсутній акт-повернення орендованого автобуса.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач в порушення умов укладеного сторонами договору не виконав в повному обсязі взяте на себе зобов`язання щодо здійснення орендної плати, доказів повної сплати даної заборгованості матеріали справи не містять, відповідно суд приходить до висновку, що станом на час прийняття оскаржуваного рішення заборгованість залишилася непогашеною, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, в силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як уже було зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву та апеляційну скаргу покликається на факт існування форс-мажорних обставин, що надають йому право на звільнення від орендної плати за період з 18.03.2020 по 07.09.2020, з 13.10.2020 по 15.11.2020, з 08.01.2021 - по 24.01.2021, з 26.02.2021 по 09.04.2021, на підтвердження чого останній надав сертифікат Івано-Франківської торгово-промислової палати №2600-21-0489 від 01.06.2021 про форс - мажорні обставини, лист від 09.06.2021 №-1-115 ТОВ "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій" та довідку №01-124 від 01.07.2021 ТОВ "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій.

Судом досліджено дані докази та встановлено наступне.

Сертифікатом Івано-Франківської торгово-промислової палати №2600-21-0489 від 01.06.2021, на який покликається відповідач засвідчено форс-мажорні обставин (обставини непереборної сили) щодо неможливості використання ФОП Бараном В.В. за цільовим призначенням орендованого майна - автобуса у зв`язку з епідемією COVID - 19 та карантинним заходами, запровадженими постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, № 349 від 06.05.2020, № 641 від 22.07.2020, № 236 від 09.12.2020 в період з 18.03.2020 - 07.09.2020, 13.10.2020 - 15.11.2020, 08.01.2021 - 24.01.2021, 26.02.2021 - 09.04.2021.

Листом від 09.06.2021 №-1-115 ТОВ "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій", повідомило Всеукраїнське товариство "Просвіта" ім. Т. Шевченка Івано-Франківського обласного об"єднання про те, що здійснення регулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом перевізником ФОП Баран В.В., зокрема перевезень пасажирів у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в межах м. Івано-Франківська на підставі розпорядження засідання Державної комісії ТЕБ та НС, на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та постанови № 104 від 17.02.2021: - з 18.03.2020 - 22.05.2020 пасажирські перевезення не здійснювались; - з 22.05.2020-07.09.2020 відновлено пасажирські перевезення; - з 13.10.2020-15.11.2020 пасажирські перевезення в звичному режимі; - з 08.11.2020 - 24.01.2021 пасажирські перевезення в звичному режимі; - з 26.02.2021-09.04.2021 пасажирські перевезення припинено.

З довідки №01-124 від 01.07.2021 ТОВ "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій" вбачається, що здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні протягом 2020-2021 років, в тому числі на період встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, щодо перевезення пасажирів автомобільним транспортом перевізника ФОП Барана В.В., транспортним засобом марки І-УАН модель А07А1-60, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, не виконувались.

З вищенаведеного вбачається, що сертифікат Івано-Франківської торгово-промислової палати № 2600-21-0489 від 01.06.2021 був складений на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 із наступними змінами та доповненнями.

Слід звернути увагу на те, що умовами договору сторони не передбачили форс-мажорні обставини при яких сторони звільняться у разі їх настання, а тому покликання апелянта на форс-мажорні обставини та звільнення останнього від зобов`язань судовою колегією до уваги не приймаються.

Щодо доданого до матеріалів справи листа від 09.06.2021 №-1-115 ТОВ "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій" та довідки №01-124 від 01.07.2021 ТОВ "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій", судова колегія зазначає, що дані документи містять суперечливі відомості про що і зазначено судом першої інстанції, оскільки листом зазначено періоди за які відповідач не міг користуватись орендованим транспортним засобом, хоча в довідці того ж товариства зазначено, що відповідач протягом 2020-2021 не користувався орендованим транспортним засобом.

А тому суд першої інстанції правомірно взяв до уваги загальновідомі обставини, а саме постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 із наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до ч.6 ст. 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У пункті 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/7495/16 зазначено, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Відтак, для застосування частини шостої статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, відповідач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили, тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах №№ 914/1248/18, 914/2264/17.

При цьому звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

Отже, судом досліджено постанови Кабінету України №211 від 11.03.2020 зі змінами та доповненнями, №392 від 20.05.2020, №641 від 22.07.2020, №848 від 16.09.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, протоколи позачергових засідань Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій №26 від 27.08.2020, №37 від 15.10.2020, №39 від 23.10.2020, №40 від 30.10.2020, №41 від 06.11.2020, протоколи позачергових засідань регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій №18 від 21.05.2020, №43 від 28.08.2020, №44 від 04.09.2020, №50 від 17.10.2020, 351 від 23.10.2020, №52 від 30.10.2020, №6 від 23.02.2021, з яких вбачається наступне:

Постановою Кабінету України №211 від 11.03.2020 установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин, заборонивши: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, якою внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211, заборонено з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, якою внесено зміни до постанови від 11.03.2020 №211, регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні заборонено до 24 квітня 2020 р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291, якою внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211, регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні заборонено до 11 травня 2020 р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343, якою внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211, регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні заборонено до 22 травня 2020 р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 встановлено, що на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови; Послаблення протиепідемічних заходів застосовується та припиняється на території регіону на підставі рішення регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яке приймається з урахуванням оцінки епідемічної ситуації та наявності у регіоні ознак для послаблення протиепідемічних заходів, визначених цією постановою. Рішення про послаблення протиепідемічних заходів переглядається не рідше одного разу на сім днів з урахуванням результатів оцінки поточної епідемічної ситуації в регіоні. У регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється: з 22 травня в т.ч. регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Рішенням позачергового засідання регіональної комісії з питань техногенно- екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 21.05.2020, оформленого протоколом №18, дозволено з 22 травня 2020 року роботу міського, приміського та внутрішньообласного транспорту, що не виходить за межі області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 встановлено, що залежно від епідемічної ситуації в регіоні або окремих адміністративно-територіальних одиницях регіону встановлюється "зелений", "жовтий", "помаранчевий" або "червоний" рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19; Рівень епідемічної небезпеки встановлюється за результатом оцінки епідемічних показників та визначається рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яке розміщується на офіційному інформаційному порталі Кабінету Міністрів України; на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "червоний" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для "зеленого", "жовтого" та "помаранчевого" рівня епідемічної небезпеки, забороняються: 1) регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним, залізничним транспортом, міським електротранспортом, метрополітеном у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні (п.15).

Відповідно до п.6 вказаної постанови КМ, в редакції постанови КМ № 712 від 12.08.2020, рішення про послаблення "червоного", "помаранчевого" та "жовтого" рівня епідемічної небезпеки не може бути переглянуто раніше ніж через 14 днів з дня встановлення такого рівня епідемічної небезпеки.

Рішенням позачергового засідання державної комісії з питань техногенно- екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 27.08.2020, оформленого протоколом №26 встановлено з 00:00 год. 31 серпня 2020 р. "червоний" рівень епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у містах Івано-Франківську, Коломиї, Калуші та в Городенківському, Косівському та Тисменицькому районах.

Рішенням позачергового засідання державної комісії з питань техногенно- екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 04.09.2020, оформленого протоколом №28 встановлено з 00:00 год. 07 вересня 2020 р. "червоний" рівень епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у містах Івано-Франківську, Коломиї, Калуші та у Косівському та Тисменицькому районах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 №848 внесено зміни до постанови КМ від 22.07.2020 №641 в т.ч. абзац перший пункту 15 після слів "епідемічної небезпеки," доповнено словами "застосовуються за рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій визначені цим пунктом обмеження (одне, декілька або усі), згідно з якими".

Таким чином, в подальшому заборона регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним, залізничним транспортом, міським електротранспортом застосовувалася за рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій.

Рішеннями позачергового засідання державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 15.10.2020, оформленого протоколом №37, від 23.10.2020, оформленого протоколом №39, від 30.10.2020, оформленого протоколом №40, від 06.11.2020, оформленого протоколом №41, на території в т.ч. Івано-Франківської області визначався "червоний" рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19, однак обмежень щодо заборони регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні встановлено не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 визначено, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється, в т.ч. здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб (п.10) (тобто, дозволено перевезення з обмеженнями).

Рішеннями позачергового засідання регіональної комісії з питань техногенно- екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 23.02.2020, оформленого протоколом №6, призупинено з 26.02.2021 до 30.04.2021 регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів на приміських та міжміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території області.

Виходячи з вищевикладеного, заборона на здійснення регулярних та нерегулярних перевезень автомобільним транспортом була встановлена з 18.03.2020 по 22.05.2020, з 31.08.2020 по 06.09.2020, з 07.09.2020 по 20.09.2020 та з 26.02.2021, що є підставою для звільнення відповідача від сплати за цей період орендної плати, оскільки орендоване майно не могло бути використане наймачем, і він не відповідає за ці обставини.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, судова колегія погоджується яз висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача належить стягнути заборговану орендну плату за період з грудня 2019 року (483 грн) по 17.03.2020, з 22.05.2020 по 30.08.2020, з 21.09.2020 по 25.02.2021 у загальному розмірі 28234 грн 23 коп.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Приписами ст.625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (ст.ст. 612, 625 ЦК України).

Позивач у позовній заяві, просив суд стягнути 3% річних за період з 01.10.2018 по 28.02.2021 в сумі 1089,19 грн та інфляційні втрати - за той самий період в сумі 2339,96 грн, однак, як уже було зазначено вище, позивачем помилково визначено спірний період, оскільки, останній нараховував сплату оренди за певні місяці, а не в хронологічному порядку, як було зазначено вище у цій постанові.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини щодо зарахування орендних платежів відповідно до простроченння виконання зобов`язань та часткового звільнення відповідача від сплати орендної плати судом здійснено перерахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, відповідно до якого три відсотки річних складають 964,29 грн, а інфляційні втрати в сумі 1851,56 грн.

Щодо відмови позивачу в стягненні пені, так, як остання не передбачена умовами спірного договору, судова колегія погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, оскільки сторони у договорі оренди автобуса від 18.09.2018 не передбачили такий вид відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання як нарахування пені.

Відповідно до ч.2 ст.343 ГК України та ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, тобто, пеня, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, має бути передбачена умовами договору.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи заявника апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав апеляційним судом не встановлено.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.76, 86, 236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2021 року у справі №909/163/21 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Матеріали справи №909/163/21 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Матущак О.І.