ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021 справа № 914/2680/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., секретар судового засідання Побігайленко Ю-Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Оріон ЛТД, с.Станиля Дрогобицького району Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальна бурильна техніка, м.Дрогобич Львівської області

про стягнення заборгованості.

Ціна позову 357246,78грн.

За участю представників:

від позивача: Гарасим`як Роман Миколайович представник;

від відповідача: не з`явився.

Заяв про відвід не поступало.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю Оріон ЛТД до Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальна бурильна техніка про стягнення заборгованості в сумі 357246,78грн., з якої 331936,20грн. основний борг, 6199,35грн. 3% річних, 19111,23грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 13.09.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 05.10.2021р. Ухвалами суду від 05.10.2021р., від 26.10.2021р. продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено розгляд справи на 16.11.2021р. Ухвалою суду від 16.11.21р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.11.21р.

В судове засідання 30.11.2021р. представник позивача явку забезпечив, який надав пояснення по справі та позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Позивачем подано заяву за вх.№28575/21 від 29.11.2021р. про вирішення питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні рішення, в якій позивач просить стягнути з відповідача 8640,00грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження скерування даної заяви відповідачу долучено опис вкладення у цінний лист від 29.11.2021р. та фіскальний чек від 29.11.2021р.

В судове засідання 30.11.2021р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву не подано, жодних заяв чи клопотань від відповідача не поступало. Причини неявки, не подання відзиву чи доказів не повідомлено, хоча судом належно виконано обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, зокрема відповідача, що підтверджується реєстрами вихідної кореспонденції, внесенням ухвал суду до Єдиного державного реєстру судових рішень, поштовою рекомендованою кореспонденцією №428, 990, 247, яка отримана відповідачем та 718.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17 отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Згідно із ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру. Згідно із ч. 2 ст. 9 даного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу як місцезнаходження юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст. 10 даного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. В силу ст. 11 цього Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді безоплатного доступу через портал електронних сервісів (в мережі "Інтернет").

Відтак, у разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи (фізичної особи-підприємця) - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. В матеріалах справи відсутні повідомлення та докази зміни місцезнаходження відповідача станом на дату прийняття рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачу надіслано ухвали Господарського суду Львівської області поштовою рекомендованою кореспонденцією на адреси зазначені у позовній заяві та у витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ. Отже, судом виконані всі необхідні та можливі заходи, щодо сповіщення усіх учасників справи про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З врахуванням належного виконання обов`язку суду щодо повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, визнання явки повноважного представника відповідача не обов`язковою, та те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду спору по суті, а також враховуючи вимоги ст.ст. 202 ГПК України, та строки розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач у порушення умов контракту купівлі-продажу №16/4д від 14.12.2016р. оплати за поставлений товар згідно графіку розрахунків від 16.04.2020р. по контракту №16/4д від 14.12.2016р. за листопад 2020р.- лютий 2021р. не здійснив, тому позивач просить суд стягнути з відповідача 331936,20грн. заборгованості. Також позивач за прострочення оплати товару згідно графіку від 16.04.2020р. просить стягнути 6199,35грн. 3% річних, 19111,23грн. інфляційних втрат.

Письмового відзиву чи заперечень від відповідача не подано.

Обставини, встановлені судом.

14.12.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оріон» ЛТД (надалі позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурильна техніка» (надалі відповідач, покупець) укладено Контракт купівлі-продажу №16/4д (надалі - Контракт), предметом (п.1.1. Контракту) купівлі-продажу є продукція виробничо-технічного призначення, надалі товар, який вказаний в специфікації №1. Специфікація №1 являється базовою та може бути доповнена або змінена за взаємною згодою сторін.

Відповідно до п.1.2. Контракту, продавець зобов`язується поставляти і передавати у власність покупцю визначений товар, а покупець зобов`язується приймати цей товар і вчасно здійснювати його оплату на умовах Контракту.

Згідно із п.2.1. Контракту, ціна на товар, що постачається по Контракту є договірною, визначається згідно домовленості сторін.

Пунктом 2.2. Контракту сторонами погоджено, що загальна сума товару по Контракту не обумовлюється і визначається на основі поставки товару згідно всіх взаємопогоджених сторонами рахунків-фактур.

Відповідно до п.2.3. Контракту, вартість доставки товару до покупця входить в ціну товару.

Згідно із п.3.1. Контракту, покупець здійснює 100% попередню безготівкову оплату в національній валюті України за товар, що перераховано в рахунках-фактурах.

Оплата здійснюється у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок продавця у національній валюті України. Обов`язок покупця по оплаті товару вважається виконаним з моменту списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця на розрахунковий рахунок продавця в розмірі вартості товару (п.п.3.2, 3.3. Контракту).

Пунктом 4.1. Контракту встановлено, що термін передачі товару - протягом 10 днів з моменту попередньої оплати, якщо інше не вказано в рахунках-фактурах.

Відповідно до п.9.3. Контракту, даний Контракт вступає в юридичну чинність з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2017року. У випадку, якщо на момент закінчення терміну дії даного контракту у сторін залишаються невиконаними зобов`язання та нереалізованими повноваження, що випливають з даного Контракту, то термін дії Контракту по відношенню до таких зобов`язань автоматично продовжується до повного виконання всіх обов`язків і реалізації всіх повноважень.

Специфікаціями №1 та №2 сторонами погоджено найменування, асортимент та ціни товару, що може поставлятись згідно Контракту.

На виконання укладеного із відповідачем контракту здійснювались поставки товару на суму 946893,55грн., що підтверджується видатковими накладними арк. справи 92-143. Станом на 25.03.2020р. заборгованість відповідача 946893,55грн., визнана сторонами у підписаному обома сторонами акті звірки взаєморозрахунків від 25.03.2020р.

10.04.2020р. з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією від 10.04.2020р., у якій вимагав сплатити заборгованість в розмірі 946893,55грн. протягом 7 банківських днів з моменту отримання претензії. На підтвердження скерування вказаної претензії долучено опис вкладення у цінний лист від 10.04.2020р. та поштовою накладною від 10.04.2020р.

Листом від 15.04.2020р. вих. №04/3 позивач відкликав претензію від 10.04.2020р. до відповідача як безпідставну.

16.04.2020р. між сторонами укладено Графік розрахунків по контракту №16/4д від 14.12.2016р. шляхом сплати відповідачем на користь позивача у травні 2020р. 141510,58грн.; червні 2020р. 141510,58грн.; липні 2020р. 82984,05грн.; серпні 2020р. 82984,05грн.; вересні 2020р. 82984,05грн.; жовтні 2020р. 82984,05грн.; листопаді 2020р. 82984,05грн.; грудні 2020р. 82984,05грн.; січні 2021р. 82984,05грн.; лютому 2021р. 82984,05грн.

Пунктом 2 Графіку сторонами підтверджено відсутність взаємних претензій одна до одної щодо суми розрахунків та строку їх оплати.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.04.2021р. у справі №914/3097/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон» ЛТД до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурильна техніка» про стягнення 248952,15грн. суми основного боргу за контрактом купівлі-продажу від 14.12.2016р. №16/4д м за період серпень 2020р., вересень 2020р. та жовтень 2020р., 972,68грн. 3% річних та 1253,06грн. інфляційних втрат, позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурильна техніка» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон» ЛТД 198952,15грн. суми основного боргу, 952,27грн. 3% річних, 1248,91грн. інфляційних втрат та 3017,30грн. судового збору. Дане рішення 28.05.2021р. набрало законної сили.

У рішенні Господарського суду Львівської області від 27.04.2021р. у справі №914/3097/20 зазначено, що сума заборгованості відповідача перед позивачем з оплати поставленого позивачем та прийнятого відповідачем товару за контрактом згідно графіку станом на час відкриття провадження у даній справі за платежами за серпень 2020р., вересень 2020р. та жовтень 2020р. становила 248952,15грн., про стягнення якої позивач звернувся до суду.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.04.2021р. у справі №914/3097/20 встановлено, що на виконання умов укладеного графіку до контракту відповідачем сплачено на користь позивача 16.04.2020р. 13195,20грн.; 14.05.2020р. 50000грн.; 30.06.2020р. 133010,28грн.; 24.07.2020р. 100773,05грн., що підтверджується відповідними Виписками з банківського рахунку позивача за вказані дати. Також в рішенні встановлено, що згідно виписки з банківського рахунку позивача від 23.03.2021р., підтверджується часткове погашення відповідачем 19.02.2021р. суми заборгованості, стягнення якої є предметом спору у даній справі в розмірі 50000грн.

Позивач зазначає, що відповідач оплати згідно Графіку в повному обсязі не провів, зокрема не здійснено оплати за період листопад 2020р.-лютий 2021р., тому позивач просить стягнути з відповідача за вказаний період заборгованість в сумі 331936,20грн. Доказів здійснення оплат за контрактом купівлі-продажу від 14.12.2016р. №16/4д за період листопад 2020р.-лютий 2021р. суду, не представлено.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості за спірний період відповідачем не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем з основного боргу становить 331936,20грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, нарахував відповідачу по неоплачених платежах за листопад 2020р.-лютий 2021р. 3% річних в розмірі 6199,35грн. за період з 01.12.2020р. по 30.08.2021р. та інфляційні втрати за період з грудня 2020р. по липень 2021р. Розрахунки долучено до матеріалів справи, які перевірено судом.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати основного боргу, проведених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат суду не надано, доказів в спростування наведених обставин суду не подано.

Представником позивача у позовній заяві визначено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн. В заяві за вх.№28575/21 від 29.11.2021р. позивач просить за результатами розгляду справи стягнути з відповідача 8640,00грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у сумі 8640,00грн. представник позивача надав: договір №22/101 від 22.10.2020р. про надання правової допомоги, акт прийняття виконаних робіт (послуг) від 16.11.2021р. на суму 8640,00грн. із переліком виконаних робіт, рахунок на оплату №16/11 від 16.11.2021р. на суму 8640,00грн. із переліком виконаних робіт, банківську виписку АТ КБ «Приватбанк» за 17.11.2021р. на суму 8640,00грн. про оплату юридичних послуг згідно рах.№16/11 від 16.11.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЛВ №001016 від 06.06.2018р., ордер серія ВС №1094091 від 30.08.2021р. на надання правничої допомоги на підставі договору №22/101 від 22.10.2020р.

Частинами 1-3 статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч.ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не поступало.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами ст.129 ГПК України, оцінивши відповідність обсягу роботи адвоката з представництва інтересів позивача розміру гонорару, з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи, господарський суд дійшов висновку про обґрунтування заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8640,00грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальна бурильна техніка (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Тураша, буд.20; ідентифікаційний код 40978147) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Оріон ЛТД (82172, Львівська область, Дрогобицький район, с.Станиля, вул.Грушевського, буд.57; ідентифікаційний код 20829031) 331936,20грн. основного боргу, 6199,35грн. 3% річних, 19111,23грн інфляційних втрат, 8640,00грн. витрат на професійну правничу допомогу та 5358,70грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 01.12.2021р.

Суддя Іванчук С.В.