ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 грудня 2021 року Справа № 903/19/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., розглянувши скаргу фізичної особи-підприємця Кривко Олександра Володимировича

на дії приватного виконавця

по справі № 903/19/21

за позовом фізичної особи-підприємця Кривко Олександра Володимировича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньліспром"

про стягнення 1465136грн. 87коп.

встановив: 26.11.2021 ФОП Кривко О.В. звернувся до Господарського суду Волинської області із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В., в якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В. від 16.08.2021 про закінчення виконавчого провадження АСВП №66172681.

В обгрунтування заявлених вимог скаржник посилається на передчасне закінчення приватним виконавцем виконавчого провадження, оскільки рішення господарського суду не виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом. Згідно платіжного доручення від 16.08.2021 на рахунок стягувача надійшли кошти в сумі 1315136,87грн. Витрати на повернення судового збору та правову допомогу у виконавчому провадженні з боржника стягнуті не були.

Ухвалою суду від 26.11.2021 скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні 06.12.2021 з повідомленням про день та час його проведення скаржника (стягувача), боржника та приватного виконавця.

03.12.2021 на адресу суду від скаржника - ФОП Кривко О.В. надійшла заява про залишення скарги без розгляду. Скаржник зазначив, що після відкриття провадження боржником в добровільному порядку перераховано судові витрати на рахунок стягувача.

Учасники виконавчого провадження в судове засідання не з`явился.

Пояснень та клопотань по скарзі до суду не надійшло.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши додані до скарги докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 02.03.20021 постановлено стягнути з ТОВ "Волиньліспром" на користь ФОП Кривко Олександра Володимировича 1465136грн. 87коп. (в тому числі 1120029,96грн. заборгованості, 184192,75грн. пені, 65824,66грн. - 3% річних та 95090,46грн. інфляційних втрат), а також 21977грн. 05коп. витрат по сплаті судового збору та 17000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На виконання рішення 14.05.2021 судом видано наказ №903/19/21-1.

21.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранко Д.В. було відкрито виконавче провадження №66172681 на суму фактичного боргу (1315136,87грн) з врахуванням штрафних санкцій на дату відкриття виконавчого провадження.

Скаржник зазначив, що оскільки суми - 21977 грн. 05коп. витрат по сплаті судового збору та 17000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які зазначені наказі, в заяві про відкриття провадження як борг не зазначались, так як вказані суми є судовими витратами, він очікував на стягнення цих сум на його користь приватним виконавцем.

16.08.2021 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначає, що виконавцем було стягнуто з боржника лише 1315136 грн. 87коп. боргу. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 21977,05грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 17000грн з боржника стягнуті не були. Вважає, що приватний виконавець передчасно закінчив виконавче провадження, оскільки рішення господарського суду не було виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України, з якою кореспондуються положення статті 115 Господарського процесуального кодексу України, встановлено імперативний припис, згідно якого судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 даного Закону встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно п.1 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. (ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ №903/19/21-1 від 14.05.2021 з постановою приватного виконавця надіслані на адресу суду у зв`язку з виконанням.

Згідно відмітки приватного виконавця в наказі суду, 16.08.2021 було стягнуто з боржника 1315136 грн. 87коп. боргу та 131513,68грн основної винагороди. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 21977,05грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 17000грн з боржника стягнуті не були.

Отже, приватний виконавець повинен був закінчити виконавче провадження лише після фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з наказом суду. Або, у випадку неможливості виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат з боржника, зазначити причини невиконання.

Водночас, скаржник - ФОП Кривко О.В. надіслав до суду заяву про залишення скарги без розгляду, у зв`язку з добровільним перерахування боржником судових витрат на рахунок стягувача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Заява скаржника про залишення скарги без розгляду подана до початку розгляду скарги, не порушує законних прав та обов`язків інших осіб, не суперечить чинному законодавству та прийнята судом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви скаржника - ФОП Кривко О.В. та залишення скарги без розгляду.

Керуючись п.5 ч.1 ст. 226, ст. ст. 234, 235, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву фізичної особи-підприємця Кривко Олександра Володимировича про залишення скарги без розгляду задовольнити.

2. Скаргу фізичної особи-підприємця Кривко Олександра Володимировича на дії приватного виконавця по справі № 903/19/21 за позовом фізичної особи-підприємця Кривко Олександра Володимировича до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньліспром" про стягнення 1465136грн. 87коп. - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвалу підписано 06.12.2021.

Суддя О. Г. Слободян