ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 справа № 914/2952/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Грушаник Романа Ігоровича, с. Новоселиця, Долинський р-н, Івано-Франківська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ Вейст-Груп", с. Сокільники, Пустомитівський р-н, Львівська обл.

про стягнення 48 518,14грн. заборгованості

Суддя Коссак С.М.

за участю секретаря Побігайленко Ю.-Б.В.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Фізичною особою-підприємцем Грушаник Романом Ігоровичем, с. Новоселиця, Долинський р-н, Івано-Франківська обл. до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ Вейст-Груп", с. Сокільники, Пустомитівський р-н, Львівська обл. про стягнення 48 518,14грн. заборгованості, з якої: 47 300,00грн. - основний борг, 662,20грн. - інфляційні збитки та 555,94грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.10.2021 року прийнято позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 04.11.2021 року на 10год. 20хв.

03.11.2021 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 04.11.2021 року відкладено розгляд справи на 25.11.2021 року на 10год. 30хв.

В судове засідання 25.11.2021 року позивач та відповідач явку уповноважених представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про місце дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 08.11.2021 року та повідомленням про відкладення розгляду справи, в якому було повідомлено позивача про розгляд справи 25.11.2021 року. Жодних заяв чи клопотань від позивача та відповідача станом на час розгляду справи до суду не надходило.

Ухвали суду надіслані відповідачу за адресами, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресами, які вказані позивачем у позовній заяві, відтак відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 08.11.2021 року а реєстром вихідної кореспонденції господарського суду Львівської області, згідно поштового відправлення №654, ухвала суду вручена відповідачу особисто 16.11.2021 року.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, позовні матеріали надіслано відповідачу у справі, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

У судовому засіданні прийнято рішення по справі.

Аргументи сторін

Правова позиція позивача.

07.12.2020р. між Фізичною особою-підприємцем Грущаник Романом Ігоровичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВ Вейст-Груп", укладено договір №07-12-20 П від 07 грудня 2020 року про надання послуг, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання від свого імені виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу автомобільним транспортом в межах території України. (п.1.1. Договору).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання вищевказаного договору, позивачем надавались відповідачу транспортні послуги, проте згідно поданого акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 року по 11.05.2021 рік у відповідача станом на 11.05.2021 рік існує заборгованість у сумі 47 300,00грн. Оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання, то позивачем нараховано відповідачу 3% річних від простроченої суми та інфляційні нарахування за час прострочення.

Предметом позову є стягнення 48 518,14 грн., з яких:

- 47300,00 грн. основна заборгованість за надані транспортні послуги з перевезення вантажу,

- 662,20грн. інфляційні втрати,

- 555,94грн. 3 % річних.

Аргументи відповідача.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

07.12.2020р. між Фізичною особою-підприємцем Грущаник Романом Ігоровичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВ Вейст-Груп", укладено договір №07-12-20 П від 07 грудня 2020 року про надання послуг, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання від свого імені виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу автомобільним транспортом в межах території України. (п.1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. даного договору згідно та на підставі рішення Львівської міської ради №455 від 21.06.2016 року, що вказане у п.1.4 цього договору, вартість перевезення за цим договором встановлюється з розрахунку 15.00 грн. (з ПДВ) за 1 кілометр додаткового пробігу транспортного засобу. Величина додаткового пробігу транспортного засобу визначається згідно вищезазначеним рішенням. (зі змінами і додатками).

Відповідно до п. 2.2. виконавець самостійно підтверджує понесені ним витрати, готує та подає пакет необхідних документів для отримання відшкодування. Відповідне відшкодування вважається платою за цим договором.

Відповідно до п.2.3. вартість послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення, визначається і фіксується в Актах наданих послуг.

Відповідно до п.2.4 Загальна сума Договору складається з сум Актів наданих послух, які підписані Сторонами за період дії цього Договору. У випадку розбіжності Сторони підписують акт звірки.

Згідно п.3.2.2,-3.3.3 Виконавець має право: отримувати оплату на фактично надані послуги, нараховувати пеню за невчасну оплату наданих Виконавцем та прийнятих Замовником послуг.

Згідно до п. 3.3.1. Замовник зобов`язаний оплачувати фактично надані послуги Виконавця на умовах цього договору.

Згідно п.4.1 за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Відповідно до п.5.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020р., а в частині взаєморозрахунків до повного його виконання сторонами.

Згідно поданого акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 року по 11.05.2021 рік у відповідача станом на 11.05.2021 рік існує заборгованість у сумі 47 300,00грн., який підписаний обома сторонами та скріплений печатками.

Отже, з урахуванням заявлених позовних вимог, сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором №07-12-20 П від 07 грудня 2020 року про надання послуг становить 47 300,00грн.

В матеріалах справи немає доказів оплати відповідачем вартості наданих послуг з наданих позивачем послуг перевезення вантажу автомобільним транспортом відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків на загальну суму 47 300,00грн.

- За умовами укладеного договору, розрахунки за надані послуги замовником не проведено, надані послуги позивачем, відповідачем не оплачені, відтак позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховано відповідачу 662,20грн. інфляційних втрат та 555,94грн. 3 % річних.

Норми права та висновки суду.

Предметом доказування є обставини з яким пов`язує факт укладення договору про надання послуг з організації перевезень вантажу автомобільним транспортом, його неналежне виконання в частині повної оплати.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст.902 ЦК України).

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 307 ГК України, договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

За умовами договору №07-12-20 П від 07 грудня 2020 року про надання послуг, за період 01.01.2020 року по 11.05.2021 рік згідно акту звірки взаєморозрахунків, позивачем надано відповідачу послуги з перевезення, які не оплачені відповідачем на суму 47 300,00грн.

Відповідно до п.2.4 Загальна сума Договору складається з сум Актів наданих послух, які підписані Сторонами за період дії цього Договору. У випадку розбіжності Сторони підписують акт звірки.

Суд звертає увагу, що зважаючи на специфіку вантажних перевезень, процес оформлення замовлення послуги перевезення відбувався шляхом укладення та підписання актів здачі приймання робіт (наданих послуг), у яких зазначалася уся необхідна інформація (істотні умови) для здійснення перевезення (адреси та дати, вага, найменування вантажу, ціна,), існування заборгованості за надані транспортні послуги, оформлені позивачем та відповідачем складеним та підписаним актом звірки, який знаходяться в матеріалах справи.

Згідно Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2020 - 11.05.2021р., станом на 11.05.2021 року заборгованість Відповідача перед позивачем складає 47300,00грн., який підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (правова позиція, зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 грудня 2019 року у справі №916/1727/17).

Наявний у матеріалах справи акт звірки взаєморозрахунків належним чином підписаний уповноваженими особами, скріплений печатками.

Враховуючи відсутність зауважень до Акту звірки зі сторони відповідача та їх підписанням обома сторонами, суд доходить висновку про надання послуг відповідачем, відтак залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить 47300грн.

Сума боргу, яка є предметом спору в даній справі - 47300,00грн., відповідач не заперечив. Із наведених обставин суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджено і відповідачем не спростовано надання позивачем послуг з перевезення вантажу, яка не оплачена відповідачем на суму 47300,00грн. Відтак, у відповідача перед позивачем існує борг в розмірі 47300,00 грн.

Враховуючи встановлені вище обставини, відсутність заперечень відповідача стосовно обставин, наведених у позовній заяві, а також стосовно заявлених до стягнення сум, суд вважає, що права позивача на отримання належної оплати наданих ним послуг з перевезення вантажу підлягає захисту, а сума неоплаченого боргу підлягає до стягнення, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням Розпорядження КМУ від 10.01.2019 №7-р «Про перенесення робочих днів у 2019» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, прийшов до висновку, що стягненню підлягає 3 % річних в сумі 555,94грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Слід зазначити, що судом при перевірці нарахування інфляційних втрат нарахованих позивачем, взято до уваги розмір боргу з урахуванням індексу інфляції виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за місяць у якому мала місце інфляція, при цьому до розрахунку включалися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці тобто мала місце дефляція.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 662,20грн. - інфляційних нарахувань, зазначає, що до стягнення підлягають інфляційні нарахування в межах заявлених позовних вимог в сумі 662,20грн. інфляційних втрат.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме, стягненню підлягає: 47 300,00грн. основного боргу, 662,20 грн. інфляційних нарахувань та 555,94грн. 3% річних.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 270,00грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, враховуючи. що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ Вейст-Груп" (81130, Львівська обл., Пустомитівськи р-н, с. Сокільники, вул. Львівська бічна, буд. 6, ) на користь Грушаника Романа Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 47 300,00 грн. - основного боргу, 662,20 грн. інфляційних нарахувань, 555,94грн. 3% річних та 2 270,00 грн. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.2021 року.

Суддя Коссак С.М.