РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 м. КиївСправа № 910/17486/21

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "МАШТРАНС-АГРО";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТИФУНДИСТ УКРАЇНА";

про: стягнення 21.160,28 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАШТРАНС-АГРО" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТИФУНДИСТ УКРАЇНА" (далі - відповідач) про стягнення 21.160,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором транспортного перевезення від 09.09.2020 № б/н, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 21.160,28 грн., з яких: 18.038,24 грн. - основна заборгованість, 543,62 грн. - пеня, 594,10 грн. - 3 % річних та 1.984,32 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/17486/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалися судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як перевізником, та відповідачем, як замовником, укладено договір транспортного перевезення від 09.09.2020 № б/н (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується надати відповідачу послуги по перевезенню вантажу на умовах, визначених у даному Договорі, автомобільним транспортом, а відповідач прийняти і оплатити належним чином виконані позивачем послуги по перевезенню (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.2 Договору визначено, що оплата наданих позивачем послуг здійснюється відповідачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача протягом десяти днів після виконання перевезення. Датою виконання перевезення є дата підписання акту виконаних робіт.

Положеннями пункту 4.2 Договору передбачено, що при несвоєчасній оплаті послуг позивача відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу

Приписами ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги на загальну суму 18.038,24 грн., що підтверджується актом надання послуг від 09.09.2020 № 43, який наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Проте, відповідачем не здійснено оплату отриманих послуг за укладеним між сторонами спору Договором, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 18.038,24 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 543,62 грн., а також вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 594,10 грн. та інфляційних втрат в сумі 1.984,32 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 18.038,24 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 18.038,24 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у встановлений законом строк, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 543,62 грн., 3 % річних в сумі 594,10 грн. та інфляційних втрат в сумі 1.984,32 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які, перевірені і визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 25.10.2021 № 21/21, укладений між позивачем та адвокатом Фадєєвим О.П.

Так позивачем, в підтвердження понесення витрат на правову допомогу за вказаним договором подані до суду: акт приймання передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 15.11.2021 № 1 на суму 8.000,00 грн. та платіжне доручення від 15.11.2021 № 105252, з якого вбачається, що позивачем здійснено перерахування на користь вказаного адвоката 8.000,00 грн. в якості оплати за вказаним вище договором.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 та пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати у вигляді витрат позивача на правову допомогу покладаються на відповідача, а витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТИФУНДИСТ УКРАЇНА" (Україна, 01133, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄВГЕНА КОНОВАЛЬЦЯ, будинок 32А, квартира 3, ідентифікаційний код: 40711796) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МАШТРАНС-АГРО" (Україна, 61010, Харківська обл., місто Харків, ГІМНАЗІЙНА НАБЕРЕЖНА, будинок 24, ідентифікаційний код: 43585034) основну заборгованість в сумі 18.038 (вісімнадцять тисяч тридцять вісім) грн. 24 коп., пеню в сумі 543 (п`ятсот сорок три) грн. 62 коп., 3 % річних в сумі 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 10 коп., інфляційні втрати в сумі 1.984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 32 коп., витрати на правову допомогу в сумі 8.000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац