ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 листопада 2021 року Справа № 924/1034/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Василишин А.Р. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість Поділля"

на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021

(постановлену у м. Хмельницький, повний текст складено 18.10.2021)

у справі № 924/1034/21 (суддя Танасюк О.Є.)

за заявою ОСОБА_1

до:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість Поділля"

Приватного акціонерного товариства "Холод"

про забезпечення позову до його подання

за участю представників:

від ОСОБА_1 - не з`явився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість Поділля" - Керницька І.Р.;

від Приватного акціонерного товариства "Холод" - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Хмельницької області із заявою про забезпечення позову до його подання шляхом заборони відчуження у будь-який цивільно-правовий чи інший спосіб об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а саме:

- комплекс холодильний 1500 т. (з адмінкорпусом), загальна площа 2 883,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1;

- будівлю комплексу холодильного 1500т (з компресорним цехом) літ. "Б-2" загальною площею 2 223,1 кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021 у справі №924/1034/21 заяву ОСОБА_1 від 13.10.2021 про забезпечення позову до його подання задоволено. Заборонено відчуження у будь-який цивільно-правовий чи інший спосіб об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а саме: комплекс холодильний 1500 т. (з адмінкорпусом), загальна площа 2 883,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1; будівлю комплексу холодильного 1500т (з компресорним цехом) літ. "Б-2" загальною площею 2 223,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

При постановлені вказаної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, власником нерухомого майна, яке відчужене за договорами купівлі-продажу від 29.01.2021 та 20.05.2021, які заявник має намір оскаржити, є ТОВ "Нерухомість Поділля".

Враховуючи доводи та обставини, на які посилається акціонер ПрАТ "Холод" у заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку про достатньо обґрунтоване припущення заявника щодо можливості (ймовірності) відчуження ТОВ "Нерухомість Поділля" об`єктів нерухомого майна у разі подання майбутнього позову.

Суд взяв до уваги, що у разі неможливості відчуження ТОВ "Нерухомість Поділля" майна за спірними договорами третій особі, у позивача залишиться можливість захистити свої порушені права не у спосіб відшкодування завданої цим шкоди заінтересованою у вчинені правочинів особою, а саме шляхом повернення майна товариству, що є значно простішим та ефективнішим способом захисту, що також урегульовано ст. 216 ЦК України.

Тому, суд дійшов до висновку, що забезпечення позову шляхом заборони відчуження у будь-який цивільно-правовий чи інший спосіб об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 , які відчужені за договорами купівлі-продажу від 29.01.2021 та 20.05.2021 відповідає вимогам розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечує справедливий баланс інтересів учасників справи, а також гарантуватиме ефективний захист прав позивача, у випадку задоволення позовних вимог у справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням із апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Нерухомість Поділля", у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021 у справі №924/1034/21 та постановити нове судове рішення, про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, з огляду на таке.

Місцевий господарський суд, під час постановлення ухвали порушив приписи ч. 7 ст. 140 ГПК України, оскільки суд не встановив, що заява про забезпечення позову до подання позову подана без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, а саме, заявником:

- не зазначено номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, зокрема не вказано про їх відсутність;

- не обґрунтовано необхідності застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони відчуження у будь-який цивільно-правовий чи інший спосіб об`єктів нерухомого майна;

- не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Окрім того, єдиним документом, що підтверджує право власності на акції може виступати виписка з рахунку в цінних паперах.

Однак, заявник не надав доказів того, що він дійсно станом на дату звернення до суду першої інстанції (13.10.2021) із заявою про забезпечення позову до його подання є акціонером ПрАТ "Холод". Перелік акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах ПрАТ "Холод" складений станом на 15.12.2020 не є документом, що підтверджує право власності ОСОБА_1 на акції ПрАТ "Холод". Втім, з 15.12.2020 ОСОБА_1 належні йому акції ПрАТ "Холод" могли бути відчужені на користь третіх осіб.

Судом першої інстанції під час постановлення ухвали порушено приписи ст. ст. 136, 137 ГПК України, оскільки суд не вказав, яким чином невжиття таких заходів істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Під час вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, господарський суд першої інстанції не дослідив питання щодо порушення у зв`язку із заходів забезпечення позову прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Укладені правочин щодо купівлі-продажу майна договори купівлі-продажу від 29.01.2021 та від 20.05.2021 не визнані недійсним, а отже, заборона відчуження у будь-який цивільно-правовий чи інший спосіб об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1, є втручанням у право мирного володіння майном.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.05.2021 було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт (із забороною відчуження) на майно, яке належить ТОВ "Нерухомість Поділля", а саме комплекс холодильний 1500 т. (з адмінкорпусом), загальною площею 2 883,9 кв. м за адресою АДРЕСА_1 (номер об`єкта в РПВН 29135843) у межах кримінального провадження №0000057, а вже 20.09.2021 ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/2115/21 скасовано вказаний арешт.

З моменту скасування арешту ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.09.2021 ТОВ "Нерухомість Поділля" не відчужило об`єкти нерухомого майна, незважаючи на те, що мало таку можливість, та не має наміру відчужувати таке майно.

За наведеного скаржник вважає, що вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення не призведе до реалізації основної мети забезпечення позову, оскільки фактичні обставини справи свідчать про те, що ризик відчуження майна відсутній, а обґрунтування заявника є надуманим та спрямоване на втручання в господарську діяльність товариства.

ОСОБА_2 та Приватне акціонерне товариство "Холод" не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість Поділля", що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 29.11.2021 представник скаржника підтримала доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при постановлені оскарженої ухвали було порушено норми матеріального та процесуального права. З огляду на вказане, вважає, що ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021 у справі №924/1034/21 слід скасувати та постановити нове судове рішення, про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову.

В судове засідання 29.11.2021 представники ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства "Холод" не з`явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що представник ОСОБА_1 та ПрАТ "Холод" були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені вказаним учасникам (а. с. 165, 176), а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників ОСОБА_1 та ПрАТ "Холод".

Окрім того, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 у справі № 924/1034/21 були повернуті без розгляду клопотання адвоката Венгера Дениса Олеговича про залишення без руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість Поділля", участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та заяву про відвід головуючого судді Петухова М.Г. на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України, а саме у зв`язку із тим, що адвокатом не надано доказів підтвердження повноважень на представлення інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість Поділля", перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановлені ухвали норм процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену ухвалу залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 13.10.2021 до Господарського суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання шляхом заборони відчуження у будь-який цивільно-правовий чи інший спосіб об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а саме:

- комплекс холодильний 1500 т. (з адмінкорпусом), загальна площа 2 883,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1;

- будівлю комплексу холодильного 1500т (з компресорним цехом) літ. "Б-2" загальною площею 2 223,1 кв. м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що він є акціонером ПрАТ "Холод", якому належать 2 000 акцій товариства.

Зазначає, що йому стало відомо про відчуження ПрАТ "Холод" на користь ТОВ "Нерухомість Поділля" на підставі нотаріально-посвідчених договорів від 29.01.2021 та 20.05.2021 свого єдиного комплексу нерухомого майна: комплексу холодильного 1500 т. (з адмінкорпусом), загальною площею 2 883,9 м. кв. за його балансовою вартістю - 172861,12 грн.; будівлі комплексу холодильного 1500 т (з компресорним цехом) літ. "Б-2" загальною площею 2 223,1 м. кв. за 178 924 грн. Факт відчуження підтверджується також відповідною інформаційною довідкою від 13.10.2021 №279401076.

Вказує, що така вартість є явно неспівставною дійсним ринковим цінам, що є загальновідомим і не потребує додаткового доведення, оскільки виходячи із математичного розрахунку 1 кв. м. відчужуваного нерухомого майна коштував за спірними договорами 60 грн., що очевидно занижене.

Повідомляє, що станом на дату укладення спірних правочинів та на даний час єдиним власником покупця - ТОВ "Нерухомість Поділля" був і на дату подання позову є ОСОБА_3 , а керівником товариства - його син ОСОБА_4 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, зазначені особи є членами наглядової ради ПрАТ "Холод", що вбачається із рішення позачергових дистанційних загальних зборів акціонерів ПрАТ "Холод" (протокол № 2 від 24.12.2020). ОСОБА_3 , як акціонер, а ОСОБА_4 , як представник акціонера ТОВ "Технопарк Проскурів", кінцевим бенефіціарним власником якого є ОСОБА_3 , що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також, ОСОБА_1 наголошує, що відповідно до відомостей SМIDА (Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України), станом, як на І так і на II квартал 2021 ТОВ "Технопарк Проскурів" належало 24,8754 % акцій ПрАТ "Холод", а його вигодонабувачу ОСОБА_3 у І кварталі 2021 - 9,2310 % та 14,1568 % у другому.

Враховуючи зазначене, заявник стверджує, що ОСОБА_3 є заінтересованою особою у вчинені договорів купівлі-продажу, оскільки він, будучи посадовою особою ПрАТ "Холод" та володіючи спільно із своєю афілійованою особою ТОВ "Технопарк Проскурів" понад 25 % акцій, здійснює контроль над покупцем ТОВ "Нерухомість Поділля", керівником якого є також посадова особа ПрАТ "Холод" - його син ОСОБА_4 .

Вказує, що зазначені обставини дають підстави для застосування судом приписів ч. 12 ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства", відповідно до яких правочин із заінтересованістю, вчинений на умовах, які за висновком залученої відповідно до цієї статті особи (незалежного аудитора, суб`єкта оціночної діяльності або іншої особи, яка має відповідну кваліфікацію) є для товариства гіршими за звичайні ринкові умови, може бути визнаний судом недійсним за позовом акціонера товариства.

Зважаючи на викладені обставини, акціонер повідомляє, що має намір звернутися до суду із позовною заявою про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 29.01.2021 та 20.05.2021 із застосуванням наслідків недійсного правочину, передбаченого ст. 216 ЦК України - двосторонньої реституції.

Разом з тим, зазначає, що у разі відчуження відповідачем до набрання потенційним рішенням суду за таким позовом законної сили, реалізація такого позову, зокрема, в частині повернення майна, уже в порядку ст. 388 ЦК України буде не можливою, як з огляду на те, що воно вибуло із володіння первинного власника за його волею, так і з огляду на те, що вимагати такого повернення, відповідно до цієї норми, може лише власник, але не акціонер.

Проте, у разі неможливості відчуження ТОВ "Нерухомість Поділля" майна за спірними договорами третій особі, у акціонера залишиться можливість захистити свої порушені права не у спосіб відшкодування завданої цим шкоди заінтересованою у вчинені правочинів особою, а саме шляхом повернення майна товариству, що є значно простішим та ефективнішим способом захисту, що також урегульовано ст. 216 ЦК України.

Заявник посилаючись на обставини пов`язаності осіб та занижену вартість об`єктів відчуження, стверджує, що таке відчуження вчинено з метою заволодіння майном посадовою особою акціонерного товариства через повністю підконтрольну йому особу - ТОВ "Нерухомість Поділля", позбавивши можливості управління майном інших акціонерів та отримання ними дивідендів від прибуткової господарської діяльності Товариства внаслідок використання її нерухомого майна, яке складає цілісний майновий комплекс.

Зазначає, що викладені обставини дають підстави з високою долею ймовірності передбачати, що з метою збереження такого контролю над виведеним майном, особливо у разі подання майбутнього позову, нерухомі об`єкти будуть вчергове відчужені третім пов`язаним особам, що повністю унеможливить його повернення акціонерному товариству.

Окрім того, як на ймовірність відчуження ТОВ "Нерухомість Поділля" майна третім особам вказує також і назва цього товариства, а також один із видів його діяльності за КВЕД "68.10 купівля-продаж власного нерухомого майна", відомості про який містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначено вище, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021 у справі №924/1034/21 заяву ОСОБА_1 від 13.10.2021 про забезпечення позову до його подання задоволено. Заборонено відчуження у будь-який цивільно-правовий чи інший спосіб об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а саме: комплекс холодильний 1500 т. (з адмінкорпусом), загальна площа 2 883,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1; будівлю комплексу холодильного 1500т (з компресорним цехом) літ. "Б-2" загальною площею 2 223,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд констатує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду Постанова КГС ВС від 13.04.2020 у справі № 913/495/19.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №910/13428/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного господарського спору (постанова Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 912/1711/20).

Суд бере до уваги, що відповідно до візуального відтворення облікових даних депозитарної установи ТОВ "Фондова компанія "Центр-Інвест", які були включені Центральним депозитарієм до Переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах ПрАТ "Холод", складеному станом на 15.12.2020, ОСОБА_1 є власником 2 000 акцій ПрАТ "Холод" (а. с. 12-18).

Посилання скаржника на те, що заявник не є акціонером ПрАТ "Холод" з 15.12.2021 не підтверджені жодними належними та допустимим доказами, а тому не можуть бути покладені в основу судового рішення та не приймаються судом.

Відповідно до договорів купівлі-продажу від 29.01.2021 та 20.05.2021 ПрАТ "Холод" відчужило на користь ТОВ "Нерухомість Поділля" нерухоме майно, а саме: комплекс холодильний 1500 т. (з адмінкорпусом), загальна площа 2 883,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 АДРЕСА_1 ; будівлю комплексу холодильного 1500т (з компресорним цехом) літ. "Б-2" загальною площею 2 223,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 АДРЕСА_1 (а. с. 21-24).

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 279401076 від 13.10.2021, власником нерухомого майна, яке відчужене за договорами купівлі-продажу від 29.01.2021 та 20.05.2021, які заявник має намір оскаржити є ТОВ "Нерухомість Поділля" (а. с. 25-26).

Також, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ТОВ "Нерухомість Поділля" є ОСОБА_3 , керівником - ОСОБА_4 , а одним із видів економічної діяльності товариства є "68.10. Купівля та продаж власного нерухомого майна" (а. с. 27-32).

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Технопарк Проскурів" судом встановлено, що керівником останнього є ОСОБА_4 , а засновниками: ПАТ "Проскурів"; ПрАТ "Хмельницьке АТП 16854"; кінцевий бенефіціарний власник - ОСОБА_3 (а. с. 39-44).

Відповідно до відомостей SМIDА (Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України), станом, як на І так і на II квартал 2021 ТОВ „Технопарк Проскурів" належало 24,8754 % акцій ПрАТ „Холод", а його вигодонабувачу ОСОБА_3 у І кварталі 2021 - 9,2310 % та 14,1568 % у другому (а. с. 51-52).

Тобто, заявником викладені заявником обставини підтверджуються належними та допустимим доказами.

Проаналізувавши вказане, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції проте, що припущення заявника щодо можливості (ймовірності) відчуження ТОВ "Нерухомість Поділля" об`єктів нерухомого майна у разі подання майбутнього позову є достатньо обґрунтованим.

Також, у разі неможливості відчуження ТОВ "Нерухомість Поділля" майна за спірними договорами третій особі, у акціонера залишиться можливість захистити свої порушені права не у спосіб відшкодування завданої цим шкоди заінтересованою у вчинені правочинів особою, а саме шляхом повернення майна товариству, що є значно простішим та ефективнішим способом захисту, що також урегульовано ст. 216 ЦК України.

Посилання скаржника на втручання в його право мирного володіння майно не беруться судом до уваги, оскільки в цьому випадку застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна не порушує його прав, а лише запроваджує законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом відповідного позову по суті за звичайною процедурою, а в разі задоволення позову сприятимуть ефективному захисту прав позивача в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Близький за змістом висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 922/2566/20.

Щодо доводів апеляційної скарги про недотримання вимог ст. 139 ГПК України, то суд зазначає таке.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії").

Враховуючи, що вище судом встановлено обґрунтованість заяви про забезпечення позову, то відмова в її задоволенні, з наведених підстав було б проявом надмірного формалізму.

Щодо доводів скаржника про те, що він, після скасування арешту у межах кримінального провадження № 0000057, не відчужив об`єкти нерухомого майна, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказане не спростовує можливості останнього здійснити таке відчуження в подальшому.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що ОСОБА_1 мав намір звернутися до суду із позовною заявою про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 29.01.2021 та 20.05.2021 із застосуванням наслідків недійсного правочину, передбаченого ст. 216 ЦК України - двосторонньої реституції, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що забезпечення позову шляхом заборони відчуження у будь-який цивільно-правовий чи інший спосіб об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 (які відчужені за договорами купівлі-продажу від 29.01.2021 та 20.05.2021) відповідає вимогам розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечує справедливий баланс інтересів учасників справи, а також гарантуватиме ефективний захист прав позивача, у випадку задоволення позовних вимог у справі, а отже заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021 у справі № 924/1034/21 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість Поділля" - без задоволення.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість Поділля" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021 у справі № 924/1034/21 - без змін.

2. Справу № 924/1034/21 надіслати Господарському суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "01" грудня 2021 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.