РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2021Справа № 910/12185/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Айлерс"

про стягнення 7 054,77 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2021 року до Господарського суду міста Києва від комунального підприємства "Київтранспарксервіс" надійшла позовна заява № 053/05-3239 від 23.07.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлерс" про стягнення заборгованості на грошову суму в розмірі 7 054,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором № ДНП-2019-04/09 від 05.04.2019, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 7 054,77 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 (суддя ОСОБА_1) відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи № 910/12185/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/1625/21 від 09.09.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12185/21 у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями справу № 910/12185/21 передано на розгляд судді Мудрому С.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2021 року прийнято справу №910/12185/21 суддею Мудрим С.М. до свого провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №016 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.09.2021 року, а саме: 03113, м. Київ, провулок Артилерійський, будинок 5А, офіс 11.

Вищезазначена ухвала господарського суду м. Києва від 14.09.2021 р. повернута до суду у зв`язку з: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/12185/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

05.04.2019 року між комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (сторона-1) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест-проперті» (сторона-2) укладено договір ДНП-2019-04/09 про надання в експлуатацію майданчика для паркування.

Відповідно до п.1.1 договору сторона-1 передає за плату стороні-2 в експлуатацію 31 місце для платного паркування транспортних засобів, а також 4 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на майданчику для паркування за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Старобориспільська (ст. м. «Червоний хутір», майданчик №1) («переохоплюючий») в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (надалі - «майданчик для паркування»), для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 статті 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Цей догові вважається укладеним і набирає чинності з дати підписання і діє до 31 грудня 2022 року (п.7.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору майданчик для паркування вважається переданими в експлуатацію стороні-2 з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію.

02.07.2019 року між комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест-проперті» підписано акт приймання-передачі паркувального майданчика, відповідно до якого сторони цим актом підтвердили, що сторона-1 передала, а сторона-2 прийняла в експлуатацію паркувальний майданчик на 35 машиномісць за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Старобориспільська (ст. м. «Червоний хутір», майданчик №1) («переохоплюючий») в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

Відповідно до п.3.4 договору щомісяця до 10-го числа сторони підписують акт приймання-передачі послуг наданих в попередньому місяці. Підписання акту приймання-передачі наданих послуг здійснюється за місцезнаходженням сторони-1. У випадку не підписання стороною-2 акту приймання-передачі наданих послуг в строк до 20 числа акт приймання-передачі послуг наданих в попередньому місяці вважається підписаним стороною-2 без зауважень.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.4.1 договору плата сторони-2 стороні-1 згідно умов даного договору становить 6,50 грн. за одне місце для платного паркування транспортних засобів за добу, в тому числі ПДВ.

Ціна цього договору складається з загальної суми оплат за провадження діяльності за весь період договору (п.4.2 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору плата за провадження діяльності на майданчику для паркування здійснюється в розмірі 100% місячної вартості не пізніше 20 (двадцятого) місяця, щодо якого проводиться оплата.

Оплата сторони-2 стороні-1 згідно умов даного договору проводиться за період з дати підписання акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію по дату фактичного повернення з експлуатації стороні-1 майданчика для паркування (п.4.7 договору).

На виконання умов договору позивачем складено акти надання послуг №6591 від 30.09.2019 на суму 6 045,00 грн, №7516 від 17.10.2019 на суму 3 425,50 грн, які підписані тільки з боку позивача.

Як зазначив позивач у позовній заяві, за вересень 2019 здійснено часткову оплату в розмірі 3 464,50 грн.

18.10.2019 року між комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (сторона-1), товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест-проперті» (сторона-2) та товариством з обмеженою відповідальністю "Айлерс"(сторона-3) укладено угоду №25 про зміну сторони договору від 05.04.2019 № ДНП-2019-04/09, відповідно до п.1 якої сторони погодилися змінити одну із сторін договору про організацію фіксованих місць для паркування від 05.04.2019 № ДНП-2019-04/09, що укладений між КП "Київтранспарксервіс" та ТОВ «Інвест-проперті», а саме передати стороні-3 усі права та обов`язки сторони-2 по договору про надання в експлуатацію майданчика для паркування від 05.04.2019 № ДНП-2019-04/09.

Відповідно до п.2 угоди, з моменту набрання чинності угодою, стоона-3 замінює сторону-2 за договором про надання в експлуатацію майданчика для паркування від 05.04.2019 № ДНП-2019-04/09. Сторона-2 втрачає право вимагати від сторони-1 виконання своїх обов`язків, що виникають з договору, а сторона-3 набуває право та починає нести обов`язки та відповідальність за їх невиконання за договором про надання в експлуатацію майданчика для паркування від 05.04.2019 № ДНП-2019-04/09.

Права, обов`язки та відповідальність сторони-2 по договору переходять до сторони-3 в тому обсязі, в якому вони належали стороні 2 до набрання чинності угоди (п.3 угоди).

Угода набуває чинності з моменту її підписання та скріплення печатками сторін і діє до закінчення терміну дії договору від 05.04.2019 № ДНП-2019-04/09 відповідно до його умов (п.5 угоди).

Відповідно до ч. 1 статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

01.03.2021 позивачем на адресу відповідача направлено лист-вимога вих. №053/050983 від 26.02.2021 в якому вимагав від товариством з обмеженою відповідальністю "Айлерс" сплатити суму заборгованості за договором № ДНП-2019-04/09 від 05.04.2019 у розмірі 6 006,00 грн. Даний лист-вимога направлено відповідачу 01.03.2021, що підтверджується описом вкладення у цінний лист №561, фіскальним чеком від 01.03.2021 та списком « 01-03-2021» Укрпошти Експрес.

Будь-яких інших доказів оплати матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в розмірі 6 006,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 321,25 грн. нараховані станом на 20.07.2021 та інфляційні втрати в розмірі 727,52 грн. нараховані по червень 2021 року включно.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком 3% річних в розмірі 321,25 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення, і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи й не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Судом встановлено, що при нарахуванні індексу інфляції позивачем не взято один період, який був меншими за одиницю, а саме: за грудень 2019 року - 99,8.

Розрахунок індексу інфляції:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.10.2019 - 30.06.20212580.501.123318.272898.77
01.11.2019 - 30.06.20213425.501.116395.743821.24
За перерахунком суду загальний розмірі індексу інфляції становить 714,01 грн. та підлягає задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення індексу інфляції в розмірі 13,51 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 129, ч.9 ст. 165, ст. ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Айлерс" (03113, м. Київ, провулок Артилерійський, будинок 5А, офіс 11, ідентифікаційний код 42385710) на користь комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, м. Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6, ідентифікаційний код 35210739) основний борг в розмірі 6 006 (шість тисяч шість) грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 321 (триста двадцять одна) грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 714 (сімсот чотирнадцять) грн. 01 коп. та 2 265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 69 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий