РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2021Справа № 910/15464/21

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни

про стягнення 15 385,93 грн

Суддя Картавцева Ю.В.
Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни про стягнення 15 385,93 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням умов Договору №117/В33-2020 від 25.08.2020, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за порушення строків поставки товару у розмірі 14143,93 грн та штраф за порушення вимог щодо пакування товару у розмірі 1242,00 грн.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, з огляду на те, що у справі № 910/15464/21 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

04.10.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про направлення справи № 910/15464/21 за підсудністю до Господарського суду Полтавської області, яка обґрунтована тими обставинами, що адресою місцезнаходження відповідача є наступна: 36042, м. Полтава, вул. Єлизавети Милорадович, 45, кв. 24, відтак, відповідно до приписів ч. 1 ст. 27 ГПК України позов має пред`являтися за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, тобто, до Господарського суду Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 судом відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни про передачу справи № 910/15464/21 за підсудністю до Господарського суду Полтавської області, з підстав викладених у даній ухвалі.

20.10.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

29.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

10.11.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві і відповіді на відзив та відповідачем у відзиві та запереченнях, суд

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі «Замовник», «Позивач») та Фізична особа - підприємець Випущенко Людмила Миколаївна (надалі «Учасник», «Відповідач») уклали Договір №117/В33-2020 від 25.08.2020 (надалі «Договір»), відповідно до п. 1.1. якого Учасник зобов`язується у визначені Договором строки поставити Замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1), а Замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п. 1.2. Договору (у рекакції Додаткової угоди № 1 до Договору) найменування (номенклатура, асортимент) товару Сухарі та печиво; пресерви з хлібобулочних і кондитерських виробів - за кодом ДК 021:2015 - 15820000-2 (печиво галетне) (тут і надалі - Товар).

Кількість товару за Договором: 14 920 кг.

У абзацах 1, 4 пункту 2.1. Договору Сторони узгодили, що якість товару, що поставляється Учасником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 3781:2014, та Технічному опису (Додаток 2 до Договору).

Пакування Товару повинне відповідати діючим стандартам, технічним умовам та забезпечувати зберігання споживацьких властивостей Товару під час його транспортування та зберігання.

За змістом Технічного опису до Договору (Додаток № 2 до Договору від 25.08.2020 № 117/В33-2020) Товар ПЕЧИВО ЗАТЯЖНЕ (галетне) повинно відповідати нормативному документу на цей вид продукції (товару): ДСТУ 3781:2014 «Печиво, Загальні технічні умови», Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» та іншим вимогам законодавства в сфері обігу харчових продуктів. Вагове печиво повинно бути укладено рядами на ребро в ящики з гофрованого картону масою нетто не більше ніж 15 кг. Між рядами печива повинна бути прокладена смужка з картону чи щільного паперу, а кожен горизонтальний шар перекладений пергаментом, під пергаментом, пергаміном, парафіновим чи обгортковим папером.

Відповідно до п. 3.1. Договору контроль за станом виконання договірних зобов`язань Учасником здійснюють Замовник, Представники Замовника (відповідні посадові особи військової частини, які уповноважені на вчинення дій визначених цим Договором).

Згідно з п. 3.2. Договору під час поставки кожної партії Товару, Замовник протягом 2 (двох) робочих днів, проводить обов`язкову перевірку окремих показників якості та безпечності Товару, що постачається Учасником (далі - контрольні заходи).

Контрольні заходи, включають в себе перевірку безпечності та окремих показників якості за зовнішнім виглядом, органолептичними показниками, відповідність маркування (етикетування, пакування, тощо) Товару, що постачаються відповідно до умов цього Договору, відповідність транспортних засобів, що використовуються для транспортування Товару за цим Договором, вимогам ст. 44 Закону України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів від 23,12,1997 № 771/97-ВР (п. 3.3 Договору).

За змістом п. 4.1. Договору (у рекакції Додаткової угоди № 1 до Договору) ціна Договору складає 617 688,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 20% - 102 948,00 грн.

Відповідно до п. 6.1. Договору дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим Договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання Учасником письмової заявки Замовником, але не пізніше дати вказаної в ній. Не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця Учасник (Представник Учасника) прибуває до Замовника для отримання письмової заявки. Заявка вручається під особистий підпис Учаснику (Представнику Учасника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається Учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеною, направленим на адресу Учасника, зазначену в розділі 14 Договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, Замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається недійсним.

При передачі Товару Учасник повинен направити уповноваженого представника (який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи), котрий має право підпису на необхідних документах, в тому числі на право участі у відборі зразків (проб), підписання відповідних актів та який зобов`язаний передати усю необхідну документацію на Товар, а Замовник прийняти Товар і підписати всі необхідні документи, що підтверджують передачу Товару (п. 6.3 Договору).

Згідно з п. 6.5 Договору право власності на товар переходить від Учасника до Замовника після прийняття товару на склад Замовника, факт якого засвідчується підписами уповноважених на це осіб Учасника та Замовника на відповідній видатковій накладній.

Товар, доставлений Замовнику з порушенням вимог до маркування, або тари або упаковки, встановленими у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), вважається не поставленим, про що складається відповідний акт у якому фіксується порушення. Товар має бути замінений Учасником протягом 3 календарних днів (п. 6.8 Договору).

Відповідно до п. 11.1 Договору, договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання.

Дослідивши зміст укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

З наявної в матеріалах справи копії заявки від 26.10.2020 до Договору, яка була отримана представником Учасника 27.10.2020 (копія заявки, на зворотній стороні якої міститься розписка про отримання додана позивачем до позовної заяви), вбачається, що ФОП Випущенко Л.М. мала поставити товар у кількості 8 000 кг - 19.11.2020.

Судом встановлено, що 23.11.2020 службовцями позивача в присутності представника постачальника складено Акт про порушення умов договору № 311 від 23.11.2020, у якому зазначено, що ФОП Випущенко Л.М. 23.11.2020 поставлено товар згідно Договору загальною кількістю 1 000 кг та вартістю 41 400,00 грн, при цьому, здійснивши фактичний огляд Товару, комісією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України було встановлено порушення умов Договору, а саме: «Печиво не було перекладено смужками з картону чи щільного паперу в ящику, що суперечить технічним вимогам Додатку №2 до Договору».

Акт про порушення умов договору № 311 від 23.11.2020 підписано представниками сторін без зауважень.

Також, відповідно до заявки від 18.11.2020 до Договору, яка отримана нарочно представником відповідача 25.11.2020, ФОП Випущенко Л.М. мала поставити товар загальною кількістю 7 000 кг до 03.12.2020.

Як вбачається з видаткової накладної № ВЛ-0046549 від 18.12.2020 ФОП Випущенко Л.М. передала, а Військова частина 3078 НГУ прийняла печиво кількістю 8 000 кг та вартістю 331 200,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № ВЛ-0047001 від 21.12.2020 ФОП Випущенко Л.М. передала, а Військова частина 3078 НГУ прийняла печиво кількістю 1 000 кг та вартістю 41 400,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № ВЛ-0047004 від 21.12.2020 ФОП Випущенко Л.М. передала, а Військова частина НОМЕР_1 НГУ прийняла печиво кількістю 1 000 кг та вартістю 41 400,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № ВЛ-0047009 від 21.12.2020 ФОП Випущенко Л.М. передала, а Військова частина НОМЕР_1 НГУ прийняла печиво кількістю 1 000 кг та вартістю 41 400,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № ВЛ-0046996 від 21.12.2020 ФОП Випущенко Л.М. передала, а Військова частина НОМЕР_1 НГУ прийняла печиво кількістю 920 кг та вартістю 38 088,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № ВЛ-0046997 від 21.12.2020 ФОП Випущенко Л.М. передала, а Військова частина НОМЕР_1 НГУ прийняла печиво кількістю 1 000 кг та вартістю 41 400,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № ВЛ-0046999 від 21.12.2020 ФОП Випущенко Л.М. передала, а Військова частина НОМЕР_1 НГУ прийняла печиво кількістю 2 000 кг та вартістю 82 800,00 грн з ПДВ.

Вищевказані видаткові накладні підписані сторонами та скріплені відтисками печаток обох сторін.

Позивач зазначає, що товар за видатковою накладною № ВЛ-0039378 від 23.11.2020 у кількості 1000 кг вартістю 41 400,00 грн був поставлений відповідачем з порушенням вимог щодо пакування товару, з огляду на що позивачем направлено відповідачу Претензію про сплату штрафу за порушення вимог щодо пакування № 78/6/63 від 14.01.2021, у якій позивач на підставі п. 8.4.1 розділу 8 Договору вимагав сплатити штраф у розмірі 1242,00 грн (докази направлення претензії містяться в матеріалах справи).

Також, враховуючи порушення строку поставки товару за вищевказаними видатковими накладними, позивачем було направлено відповідачу Претензію про сплату пені за порушення строків поставки товару № 78/6-356 від 24.02.2021, у якій позивач на підставі п. 8.3 розділу 8 Договору вимагав сплатити пеню у розмірі 14143,93 грн (докази направлення претензії містяться в матеріалах справи).

Однак, як зазначає позивач, вимоги викладені в претензіях задоволені відповідачем не були.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам Договору не здійснив поставку товару у строк, передбачений Договором, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 14 143,93 грн, а також позивач зазначає, що відповідач не виконав умови Договору щодо належного пакування товару, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 1 242,00 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставини порушення відповідачем умов Договору щодо пакування товару, оскільки, Акт про порушення умов договору № 311 від 23.11.2020 не містить відомостей щодо кількості оглянутого товару та товару щодо якого виявлено порушення пакування, відтак, встановити суму штрафник санкцій неможливо. Також, відповідач стверджує, що видаткові накладні підписані позивачем та відповідачем без будь-яких зауважень, актів про порушення строків поставки сторонами складено не було, отже, порушення вимог Договору щодо строку поставки товару з боку ФОП Випущенко Л.М. відсутні. Необґрунтованим є, зокрема, нарахування пені щодо поставки товару відповідно до видаткової накладної № ВЛ-0039378 від 23.11.2020 за період з 20.11.2020 по 17.12.2020, оскільки, вказаний товар фактично був поставлений 23.11.2020. Більше того, нарахування пені може здійснюватися лише за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, однак, порушення про яке зазначає позивач (порушення строків поставки товару) не є грошовим, тому правові підстави для нарахування пені відсутні.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 25.08.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та Фізичною особою - підприємцем Випущенко Людмилою Миколаївною було укладено Договір №117/В33-2020, відповідно до п. 1.1. якого Учасник зобов`язується у визначені Договором строки поставити Замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1), а Замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Судом було встановлено, що відповідно до видаткової нпакладної № ВЛ-0039378 від 23.11.2020, яка підписана лише зі сторони відповідача, ФОП Випущенко Людмила Миколаївна на виконання умов Договору поставила позивачу товар у кількості 1000 кг загальною вартістю 41400,00 грн.

Поряд з цим, 23.11.2020 службовцями позивача в присутності представника постачальника складено Акт про порушення умов договору № 311 від 23.11.2020, у якому зазначено, що ФОП Випущенко Л.М. 23.11.2020 поставлено товар згідно Договору загальною кількістю 1 000 кг та вартістю 41 400,00 грн, при цьому, здійснивши фактичний огляд Товару, комісією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України було встановлено порушення умов Договору, а саме: «Печиво не було перекладено смужками з картону чи щільного паперу в ящику, що суперечить технічним вимогам Додатку №2 до Договору».

Суд зазначає, що в абзацах 1, 4 пункту 2.1. Договору Сторони узгодили, що якість товару, який поставляється Учасником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 3781:2014, та Технічному опису (Додаток 2 до Договору).

Пакування Товару повинне відповідати діючим стандартам, технічним умовам та забезпечувати зберігання споживацьких властивостей Товару під час його транспортування та зберігання.

За змістом Технічного опису до Договору (Додаток № 2 до Договору від 25.08.2020 № 117/В33-2020) Товар ПЕЧИВО ЗАТЯЖНЕ (галетне) повинно відповідати нормативному документу на цей вид продукції (товару): ДСТУ 3781:2014 «Печиво, Загальні технічні умови», Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» та іншим вимогам законодавства в сфері обігу харчових продуктів. Вагове печиво повинно бути укладено рядами на ребро в ящики з гофрованого картону масою нетто не більше ніж 15 кг. Між рядами печива повинна бути прокладена смужка з картону чи щільного паперу, а кожен горизонтальний шар перекладений пергаментом, під пергаментом, пергаміном, парафіновим чи обгортковим папером.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що при передачі Товару Учасник повинен направити уповноваженого представника (який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи), котрий має право підпису на необхідних документах, в тому числі на право участі у відборі зразків (проб), підписання відповідних актів та який зобов`язаний передати усю необхідну документацію на Товар, а Замовник прийняти Товар і підписати всі необхідні документи, що підтверджують передачу Товару.

Товар, доставлений Замовнику з порушенням вимог до маркування, або тари або упаковки, встановленими у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), вважається не поставленим, про що складається відповідний акт у якому фіксується порушення. Товар має бути замінений Учасником протягом 3 календарних днів (п. 6.8 Договору).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 8.4.1. Договору за поставку товару з порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування Учасник сплачує Замовнику штраф у розмірі 3% вартості Товару поставленого з порушенням таких вимог. Факт поставки товару з порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування підтверджується Актом про порушення умов договору. У випадку відмови від підпису цього акту однією із Сторін цього Договору, запис про таку відмову зазначається в акті і підписується відповідно другою із Сторін цього Договору. Зазначений товар не зараховується Учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк п`яти робочих днів з дня направлення повідомлення про порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування. Сплата штрафних санкцій не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим Договором.

Частинами 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Так, в матеріалах справи наявна копія Акту про порушення умов договору № 311 від 23.11.2020, у якому зафіксовано факт поставки товару з порушенням вимог щодо пакування товару загальною кількістю 1 000 кг та вартістю 41 400,00 грн. Акт про порушення умов договору № 311 від 23.11.2020 підписано представниками сторін без зауважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наданий позивачем Акт № 311 від 23.11.2020 є належним доказом на підтвердження факту порушення відповідачем умов Договору щодо пакування товару загальною кількістю 1 000 кг та відповідно підставою для стягнення з відповідача штрафних санкцій, встановлених п. 8.4.1. Договору.

При цьому, доводи відповідача про те, що Акт про порушення умов договору № 311 від 23.11.2020 не містить відомостей щодо кількості оглянутого товару та товару щодо якого виявлено порушення пакування, - спростовуються встановленими вище обставинами.

Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за порушення вимог щодо пакування товару у розмірі 1242,00 грн (3% від 41 400,00 грн) є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення пені за порушення строків поставки товару у розмірі 14143,93 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.1. Договору дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим Договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання Учасником письмової заявки Замовником, але не пізніше дати вказаної в ній. Не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця Учасник (Представник Учасника) прибуває до Замовника для отримання письмової заявки. Заявка вручається під особистий підпис Учаснику (Представнику Учасника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається Учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеною, направленим на адресу Учасника, зазначену в розділі 14 Договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, Замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається недійсним.

З наявної в матеріалах справи копії заявки від 26.10.2020 до Договору, яка була отримана представником Учасника 27.10.2020 (копія заявки, на зворотній стороні якої міститься розписка про отримання додана позивачем до позовної заяви), вбачається, що ФОП Випущенко Л.М. мала поставити товар у кількості 8 000 кг - 19.11.2020.

При цьому, судом було встановлено, що відповідно до видаткової накладної № ВЛ-0046549 ФОП Випущенко Л.М. передала, а Військова частина НОМЕР_1 НГУ прийняла печиво кількістю 8 000 кг та вартістю 331 200,00 грн з ПДВ - 18.12.2020.

Також, відповідно до заявки від 18.11.2020 до Договору, яка отримана нарочно представником відповідача 25.11.2020, ФОП Випущенко Л.М. мала поставити товар загальною кількістю 7 000 кг до 03.12.2020.

Однак, відповідно до видаткових накладних №№ ВЛ-0047001, ВЛ-0047004, ВЛ-0047009, ВЛ-0046996, ВЛ-0046997, ВЛ-0046999 ФОП Випущенко Л.М. передала, а Військова частина НОМЕР_1 НГУ прийняла печиво кількістю 6 920 кг та вартістю 286 488,00 грн з ПДВ - 21.12.2020.
За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором Сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим Договором.

Згідно з п. 8.3. Договору за порушення строку поставки товару зазначеного у заявці, Учасник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості Товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки Замовник має право відмовитись від цього Договору у повному обсязі або частково.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Частина перша статті 173 ГК України містить визначення господарського зобов`язання, яким визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Тобто, в розумінні статей 173 та 230 ГК України пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18 та у постанові від 31.03.2021 у справі №916/3848/19.

Зазначеним спростовуються твердження відповідача про те, що нарахування пені може здійснюватися лише за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

При цьому, як вимогами чинного законодавства, так і положеннями Договору № 117/В33-2020 від 25.08.2020 не встановлено необхідності складання сторонами актів про порушення строків поставки, як передумови для застосування до сторони, яка порушила умови Договору відповідальності, визначеної даним договором.

Відтак, перевіривши розрахунок пені, який міститься в позовній заяві, за період з 20.11.2020 по 17.12.2020 у розмірі 0,1 відсотка від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання (331 200,00 грн) та за період з 04.12.2020 по 20.12.2020 у розмірі 0,1 відсотка від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання (286 488,00 грн), суд приходить до висновку, що визначені позивачем періоди нарахування є обґрунтованими, однак, розрахунок арифметично неправильним. Зробивши перерахунок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 14143,93 грн пені підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 14143,90 грн.

Щодо посилань відповідача у відзиві на приписи ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 №6-100цс14.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що неустойка підлягає стягненню за сам факт допущення порушень зобов`язань, визначених договором, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а тому підстави для зменшення розміру штрафних санкцій відсутні.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) штраф у розмірі 1 242 (одна тисяча двісті сорок дві) грн 00 коп., пеню у розмірі 14 143 (чотирнадцять тисяч сто сорок три) грн 90 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева