ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. м. Рівне Справа № 918/936/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали справи

за позовом: 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області

до відповідача: Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне"

про: стягнення 17 588,82 грн.

секретар судового засідання: Коваль С.М.;

представники:

від позивача: Вовчук Т.С.;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ

3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" про стягнення 17 588,82 грн., з яких: 9 195,91 грн. основний борг, 6 716,55 грн. пені, 1 126,56 грн. інфляційних втрат та 549,80 грн. 3% річних.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги аргументовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами договору про надання послуг №19/-П від 28 січня 2019 року на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій.

Позивач вказує, що станом на теперішній час відповідач не оплатив послуги в розмірі 9 195,91 грн.

Керуючись пунктом 5.3. договору позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 6 716,55 грн.

Керуючись положеннями статті 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати в сумі 1 126,56 грн. та 549,80 грн. 3% річних.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) представників сторін, судове засідання призначено на 30 листопада 2021 року.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, поштове повідомлення, що містило ухвалу суду про відкриття провадження у справі вручене.

Суд зазначає, що ухвалу суду було направлено на адресу згідно з відомостями що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, поштове повідомлення повернулось до суду як вручене.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд задоволити позов у повному обсязі.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

28 січня 2019 року між 3 Державним пожежно - рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (позивач) та Обласним комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Рівне" (далі відповідач) було укладено договір №19/2-П на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій (надалі договір), відповідно до предмету якого аварійно - рятувальна служба організовує та здійснює аварійно - рятувальне обслуговування "об`єкта" за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. В. Омеляна, вул. Авіаторів, 5а, з метою своєчасного реагування та виконання аварійно - рятувальних робіт при виникненні на "об`єкті" надзвичайної ситуації.

Згідно з умовами пункту 4.1. договору, вартість функціонування структурних підрозділів "Аварійно-рятувальної служби" у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно - рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 1 оперативної одиниці складає 14609 грн. 28 коп. на рік.

Ця вартість встановлена сторонами на основі розрахунку, який додається, і виконаний згідно з вимогами Порядку визначення розмірів оплати за обслуговування об`єктів та окремих територій державними аварійно - рятувальними службами та погоджується протоколом домовленості сторін про вартість постійного та обов`язкового аварійно - рятувального обслуговування, який є невід`ємною частиною даного договору.

За додатковою угодою сторін можливі інші види розрахунків, що не порушують чинне законодавство України.

За взаємною згодою сторін вартість обслуговування згідно з договором може змінюватись шляхом унесення змін і доповнень до договору.

У відповідності до пункту 4.2. договору, плата за аварійно - рятувальне обслуговування "Об`єкта" "Аварійно-рятувальною службою" здійснюється в безготівковому порядку щомісячним перерахуванням коштів на її розрахунковий рахунок, у визначені строки до 10 числа місяця, що слідує за звітним, на підставі актів здавання - приймання виконаних робіт.

Згідно з наявними в матеріалах справи актів здавання - приймання робіт за договором №19/2-П (а.с.15-22) позивач надав відповідачу послуги обумовлені умовами договору за період з травня 2019 року по грудень 2019 року на загальну суму 9 739,52 грн.

Позивач вказує, що відповідачем частково оплачено вказані послуги 14.06.2021 року в сумі 543,61 грн., відтак на переконання позивача за відповідачем рахується заборгованість в сумі 9 195,91 грн.

Згідно з умовами пункту 5.3. договору, за порушення терміну оплати "Об`єкт" сплачує "Аварійно-рятувальній службі" пеню у розмірі 1% від простроченої суми оплати за кожен день прострочення, відповідно до вимог чинного законодавства, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє за період, за який нараховується пеня. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов`язків за даним договором.

Керуючись пунктом 5.3. договору позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 6 716,55 грн.

Керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач нарахував відповідачу з 01 травня 2019 року по 31 грудня 2019 року інфляційні втрати в сумі 1 126,56 грн. та 549,80 грн. 3% річних.

24 червня 2021 року позивач направив відповідачу претензію про сплату заборгованості яка залишена без відповіді та задоволення.

Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення 17 588,82 грн., з яких: 9 195,91 грн. основний борг, 6 716,55 грн. пені, 1 126,56 грн. інфляційних втрат та 549,80 грн. 3% річних.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

З наведених обставин встановлено, що спірні правовідносини за своїм змістом є майновими, договірними та стосуються надання послуг. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права порушеними через невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг.

Розглядаючи даний спір суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з визначеннями статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3 статті 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем не оплачено надані за період з травня 2019 року по грудень 2019 року послуги на загальну суму 9 195,91 грн.

Відповідно до пункту 4.2. договору, плата за аварійно - рятувальне обслуговування "Об`єкта" "Аварійно-рятувальною службою" здійснюється в безготівковому порядку щомісячним перерахуванням коштів на її розрахунковий рахунок, у визначені строки до 10 числа місяця, що слідує за звітним, на підставі Актів здавання - приймання виконаних робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що у відповідача виник обов`язок з оплати наданих послуг, а відтак позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості є законними та обґрунтованими а відтак такими що мають бути задоволені, відповідач доказів оплати вказаних послуг суду не надав.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як передбачено пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з умовами пункту 5.3. договору, за порушення терміну оплати "Об`єкт" сплачує "Аварійно-рятувальній службі" пеню у розмірі 1% від простроченої суми оплати за кожен день прострочення, відповідно до вимог чинного законодавства, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє за період, за який нараховується пеня. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов`язків за даним договором.

Керуючись пунктом 5.3. договору позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 6 716,55 грн..

Згідно з приписами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з правилами частини 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій суд зазначає, що останній виконано невірно.

При обрахунку судом враховано, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того в обрахунку пені позивач вказує що такий обрахунок здійснено з 01 травня 2019 року по 31 грудня 2019 року, проте в обрахунку позивач не використовує вказані строки, оскільки позивачем зазначено строки прострочення понад згадані періоди (844 дні прострочення оплати, 813 днів і т.д.), відтак суд відштовхується від фактичних обставин справи, а саме від того, що позивачем здійснено нарахування пені з травня 2019 року по вересень 2021 року.

Згідно з умовами договору, строк оплати наданих послуг встановлено "до 10 числа місяця, що слідує за звітним", таким чином строк для оплати послуг наданих за травень 2019 року сплив 09 червня 2019 року. Відтак з 10 червня 2019 року відповідачем допущено прострочення оплати наданої послуги. Заборгованість за травень 2019 року складає 673,83 грн. За період з 10 червня 2019 року по 10 грудня 2019 року (ст. 232 ГК України) розмір пені становить 112,70 грн.

Строк для оплати послуг наданих за червень 2019 року сплив 09 липня 2019 року. Отже з 10 липня 2019 року відповідачем допущено прострочення оплати наданої послуги. Заборгованість за червень 2019 року складає 1 217,44 грн. За період з 10 липня 2019 року по 10 січня 2020 року розмір пені становить 196,79 грн.

Строк для оплати послуг наданих за липень 2019 року сплив 09 серпня 2019 року. З 10 серпня 2019 року відповідачем допущено прострочення оплати наданої послуги. Заборгованість за липень 2019 року складає 1 217,44 грн. За період з 10 серпня 2019 року по 10 лютого 2020 року розмір пені становить 187,40 грн..

Строк для оплати послуг наданих за серпень 2019 року сплив 09 вересня 2019 року. Відтак з 10 вересня 2019 року відповідачем допущено прострочення оплати наданої послуги. Заборгованість за серпень 2019 року складає 1 217,44 грн. За період з 10 вересня 2019 року по 10 березня 2020 року розмір пені становить 173,60 грн.

Строк для оплати послуг наданих за вересень 2019 року сплив 09 жовтня 2019 року. Таким чином з 10 жовтня 2019 року відповідачем допущено прострочення оплати наданої послуги, заборгованість за вересень 2019 року складає 1 217,44 грн. За період з 10 жовтня 2019 року по 10 квітня 2020 року розмір пені становить 161,33 грн.

Строк для оплати послуг наданих за жовтень 2019 року сплив 09 листопада 2019 року. Отже з 10 листопада 2019 року відповідачем допущено прострочення оплати наданої послуги. Заборгованість за жовтень 2019 року складає 1 217,44 грн. За період з 10 листопада 2019 року по 10 травня 2020 року розмір пені становить 145,97 грн.

Строк для оплати послуг наданих за листопад 2019 року сплив 09 грудня 2019 року, Отже з 10 грудня 2019 року відповідачем допущено прострочення оплати наданої послуги. Заборгованість за листопад 2019 року складає 1 217,44 грн. За період з 10 грудня 2019 року по 10 червня 2020 року розмір пені становить 131,45 грн.

Строк для оплати послуг наданих за грудень 2019 року сплив 09 січня 2020 року. Відтак з 10 січня 2020 року відповідачем допущено прострочення оплати наданої послуги. Заборгованість за грудень 2019 року складає 1 217,44 грн. За період з 10 січня 2020 року по 10 липня 2020 року розмір пені становить 115,19 грн.

Таким чином, загальний розмір пені складає 1 227,43 грн., а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення 5 489,12 грн. суд відмовляє.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом).

В обрахунку інфляційних втрат та 3% річних позивач вказує, що такий обрахунок здійснено з 01 травня 2019 року по 31 грудня 2019 року, проте в обрахунку позивач не використовує вказані строки. Оскільки позивачем визначено сукупний індекс інфляції, що є наближеним до розрахунку інфляційних втрат за період з 01 травня 2019 року по 01 вересня 2021 року, суд робить висновок, що розрахунок інфляційних втрат здійснено позивачем за період прострочення грошового зобов`язання до 01 вересня 2021 року.

За розрахунком суду за послугу надану у травні 2019 року за період з 10 червня 2019 року по 01 вересня 2021 року розмір інфляційних втрат становить 77,03 грн., а розмір 3% річних за цей же період становить 45,08 грн.

За послугу надану у червні 2019 року за період з 10 липня 2019 року по 01 вересня 2021 року розмір інфляційних втрат становить 145,99 грн. (позивачем заявлено 141,83 грн., відтак суд відштовхується від розміру заявленої до стягнення вимоги). Розмір 3% річних за аналогічний період становить 78,45 грн.

За послугу надану у липні 2019 року за період з 10 серпня 2019 року по 01 вересня 2021 року розмір інфляційних втрат становить 154,22 грн. (суд приймає до уваги, що позивачем заявлено 148,77 грн.), а розмір 3% річних за цей період становить 75,35 грн.

За послугу надану у серпні 2019 року за період з 10 вересня 2019 року по 01 вересня 2021 року розмір інфляційних втрат становить 158,35 грн. (позивачем заявлено 156,93 грн.), а розмір 3% річних за цей же період становить 72,25 грн.

За послугу надану у вересні 2019 року за період з 10 жовтня 2019 року по 01 вересня 2021 року розмір інфляційних втрат становить 148,79 грн., розмір 3% річних становить 69,24 грн.

За послугу надану у жовтні 2019 року за період з 10 листопада 2019 року по 01 вересня 2021 року розмір інфляційних втрат становить 139,29 грн., розмір 3% річних становить 66,14 грн.

За послугу надану у листопаді 2019 року за період з 10 грудня 2019 року по 01 вересня 2021 року розмір інфляційних втрат становить 137,93 грн., розмір 3% річних становить 63,14 грн.

За послугу надану у грудні 2019 року за період з 10 січня 2020 року по 01 вересня 2021 року розмір інфляційних втрат становить 140,65 грн. (позивачем заявлено 140,61 грн.), а розмір 3% річних за цей період становить 60,04 грн.

За здійсненим судом розрахунком, загальний розмір інфляційних втрат становить 1 091,18 грн. А тому в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 35,38 грн. інфляційних втрат необхідно відмовити.

Також, за розрахунком суду, розмір 3 відсотків річних становить 529,69 грн., відтак в задоволенні вимог про стягнення 3 відсотків річних в розмірі 20,11 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до приписів частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду

За висновком суду були встановлені обставини щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача 9 195,91 грн. основного боргу, 1 227,43 грн. пені, 1 091,18 грн. інфляційних втрат та 529,69 грн. 3% річних, відтак вказані вимоги є законними, відповідачем не спростованими, а отже такими, що мають бути задоволені.

В задоволенні позовних вимог про осягнення 5 489,12 грн. пені, 35,38 грн. інфляційних втрат, 20,11 грн. 3 відсотків річних слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача частково суд вважає за необхідне розділити судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1 554,42 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, решта 715,58 грн. покладається на позивача у зв`язку з частковою відмовою в позові.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" (35360, Рівненська область, Рівненський район, с.Велика Омеляна, вул. Авіаторів 5А, ) на користь 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Гетьмана Полуботка 37, ) 9 195 (дев`ять тисяч сто дев`яносто п`ять) грн. 91 коп. основного боргу, 1 227 (одна тисяча двісті двадцять сім) грн. 43 коп. пені, 1 091 (одна тисяча дев`яносто один) грн. 18 коп. інфляційних втрат, 529 (п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 69 коп. 3% річних та 1 554 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 42 коп. судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог про стягнення 5 489,12 грн. пені, 35,38 грн. інфляційних втрат, 20,11 грн. 3 відсотків річних відмовити.

4. Судові витрати в сумі 715,58 грн. судового збору покласти на позивача.

Позивач (Стягувач): 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Гетьмана Полуботка 37, ).

Відповідач (Боржник): Обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне" (35360, Рівненська область, Рівненський район, с.Велика Омеляна, вул. Авіаторів 5А, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 02 грудня 2021 року.

Суддя А.Качур