ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021м. ДніпроСправа № 904/842/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Риженко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЄР ПРОТЕКШН", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ КРОХМАЛЕПАТОКОВИЙ КОМБІНАТ", смт. Дніпровське, Верходніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у сумі 2522201,69грн. за договором підряду

Представники:

від позивача: Арушанян Т.Р., ордер серії КС 268729 від 18.11.2019, адвокат

від відповідача: Сагайдак А.В., посвідчення № 2270 від 03.09.2012, адвокат

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАЄР ПРОТЕКШН" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 10.02.2020 за вих.№б/н до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКИЙ КРОХМАЛЕПАТОКОВИЙ КОМБІНАТ" (далі - відповідач) про стягнення 2522201,69грн., з яких 513798,98грн. за виконані роботи; 1590028,00грн. за використані матеріали; 387834,64грн. пені; 20231,32грн. трьох процентів річних; 10308,75грн. інфляційних втрат.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору та 15000,00грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги, позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано на підставі договору №7 від 31.05.2018.

Крім вказаного, позивач у позовній заяві просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі 2378885,92грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/842/20 визначено суддю Назаренко Наталію Григорівну, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2020.

Ухвалою від 17.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 17.03.2020.

Ухвалою від 17.02.2020 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

20.02.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 20.02.2020 за вих.№б/н про застосування вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви у даній справі поданої зі зловживанням процесуальними правами позивача. Ухвалою від 07.04.2020 у задоволенні заяви відповідача від 20.02.2020 за вих.№б/н відмовлено.

11.03.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив, яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив відповідача, господарським судом прийнято до розгляду.

13.03.2020 (електронною поштою) та 16.03.2020 (нарочно) через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від б/д за вих.№б/н про долучення доказів до матеріалів справи, а саме оригінал платіжного доручення №4131 від 12.03.2020 на суму 38058,03грн. про сплату судового збору. Оригінал платіжного доручення №4131 від 12.03.2020 на суму 38058,03грн. про сплату судового збору, господарським судом долучено до матеріалів справи. Крім цього, господарський суд встановив, що судовий збір, сплата якого підтверджена платіжним дорученням №4131 від 12.03.2020 на суму 38058,03грн., зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується випискою від 13.03.2020 про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

17.03.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли письмові пояснення від 17.03.2020 за вих.№б/н, якими просить суд врахувати письмові пояснення відповідача та застосувати наслідки до позовної заяви у справі №904/842/20, яка подана без додержання вимог, викладених у статті 164 Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд оцінив зміст письмових пояснень відповідача та взяв до уваги, що позивач надав для долучення до матеріалів справи №904/842/20 оригінал платіжного доручення №4131 від 12.03.2020 на суму 38058,03грн. про сплату судового збору, який і використовується для розгляду справи №904/842/20, а тому письмові пояснення відповідача втратили актуальність.

Ухвалою від 17.03.2020 підготовче засідання відкладено до 07.04.2020.

Ухвалою від 07.04.2020 строк підготовчого провадження продовжено на 30 (тридцять) днів, а саме до 17.05.2020; підготовче засідання відкладено до 27.04.2020.

22.04.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла відповідь на відзив, якою просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідь на відзив, господарським судом прийнято до розгляду.

24.04.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 24.04.2020 за вих.№б/н про відкладення підготовчого засідання. Ухвалою від 27.04.2020 заяву відповідача про відкладення підготовчого засідання задоволено.

27.04.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від 27.04.2020 за вих.№б/н про витребування доказів у справі №904/842/20, а саме: затверджену належним чином Технологічну карту на облаштування полімерного покриття полу, матеріалами Терапласт 101, Терапласт 101В, Терапласт 201 Ral 6002, Терапласт 201 Ral 3003, Терапласт 201 Ral 1032, яка діяла на час виконання позивачем договору №7 від 31.05.2018; затверджені Технічні умови облаштування полімерного покриття полу матеріалами Терапласт 101, Терапласт 101В, Терапласт 201 Ral 6002, Терапласт 201 Ral 3003, Терапласт 201 Ral 1032, які відповідають прийнятим стандартам; ТУ виробника матеріалів Терапласт, конструктив технологічної карти, технічно нормативні документи виробника матеріалів використаних позивачем під час виконання договору №7 від 31.05.2018; договори, специфікації, видаткові накладні, сертифікати на матеріали, придбані позивачем і використані під час виконання договору №7 від 31.05.2018, зокрема, але не виключно у ТОВ "ЕТС Україна", ТОВ "УМС "Поліестер", ТОВ "Спецконтракт", ТОВ "Реатекс", ТОВ "Д.П "Праймпласт", в яких відображено зокрема кількість, об`єм, марку та вид придбаних матеріалів. Належним чином посвідчені копії витребуваних доказів відповідач просить суд залучити до матеріалів справи №904/842/20. Ухвалою від 27.04.2020 клопотання відповідача про витребування доказів задоволено. Витребувано у позивача такі документи: затверджену належним чином Технологічну карту на облаштування полімерного покриття полу, матеріалами Терапласт 101, Терапласт 101В, Терапласт 201 Ral 6002, Терапласт 201 Ral 3003, Терапласт 201 Ral 1032, яка діяла на час виконання позивачем договору №7 від 31.05.2018; затверджені Технічні умови облаштування полімерного покриття полу матеріалами Терапласт 101, Терапласт 101В, Терапласт 201 Ral 6002, Терапласт 201 Ral 3003, Терапласт 201 Ral 1032, які відповідають прийнятим стандартам; ТУ виробника матеріалів Терапласт, конструктив технологічної карти, технічно нормативні документи виробника матеріалів використаних позивачем під час виконання договору №7 від 31.05.2018; договори, специфікації, видаткові накладні, сертифікати на матеріали, придбані позивачем і використані під час виконання договору №7 від 31.05.2018, зокрема, але не виключно у ТОВ "ЕТС Україна", ТОВ "УМС "Поліестер", ТОВ "Спецконтракт", ТОВ "Реатекс", ТОВ "Д.П "Праймпласт", в яких відображено зокрема кількість, об`єм, марку та вид придбаних матеріалів. 15.05.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від 12.05.2020 про долучення доказів до матеріалів справи, а саме надано докази, які витребувано господарським судом ухвалою від 27.04.2020.

Ухвалою від 27.04.2020 підготовче засідання відкладено на 18.05.2020.

14.05.2020 (електронною поштою) та 18.05.2020 (Укрпоштою) через відділ документального забезпечення від позивача надійшли пояснення від б/д за вих.№б/н по суті позовних вимог, які прийнято господарським судом до розгляду.

Ухвалою від 18.05.2020 підготовче засідання відкладено до 09.06.2020.

14.05.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від 14.05.2020 за вих.№б/н про призначення комплексної судової будівельно-технічної експертизи матеріалів, речовин та виробів у справі №904/842/20. 03.06.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від 03.06.2020 за вих.№б/н, яким просить суд у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи матеріалів, речовим та виробів у справі №904/842/20 залишити без задоволення. 09.06.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли письмові пояснення від 09.06.2020 за вих.№б/н відносно клопотання позивача поданого відносно клопотання відповідача про призначення комплексної судової будівельно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів у справі №904/842/20, якими відповідач наполягає на призначенні комплексної судової будівельно-технічної експертизи матеріалів, речовин та виробів у справі №904/842/20. 03.06.2020 (електронною поштою) та 09.06.2020 (Укрпоштою) через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від 03.06.2020 за вих.№б/н, яким позивач обґрунтовує відсутність підстав для призначення судової експертизи, яку просить суд провести відповідач. Ухвалою від 09.06.2020 клопотання відповідача про призначення експертизи задоволено. Призначено у справі судову комплексну технічно-будівельну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Підготовче провадження у справі №904/842/20 зупинено на час проведення експертизи.

07.09.2021 через відділ документального забезпечення від ДНІПРОПЕТРОВСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ІНСТИТУТУ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ разом із супровідним листом від 07.09.2021 за вих.№2692-20 отримано Висновок експерта за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи №2692-20 за матеріалами справи №904/842/20.

З огляду на усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №904/842/20, ухвалою від 13.09.2021 провадження у справі №904/842/20 поновлено; підготовче провадження призначено на 28.09.2021.

15.09.2021 через систему "Електронний суд" позивачем сформовано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 16.09.2021 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми EasyCon задоволено.

15.09.2021 через систему "Електронний суд" позивачем сформовано клопотання про зміну розміру позовних вимог, яким просить стягнути з відповідача 2511087,84грн., з яких 2103826,98грн. основної заборгованості (513798,98грн. за виконані роботи та 1590028,00грн. за використані матеріали); 5187,82грн. пені; 135567,15грн. трьох процентів річних та 266505,89грн. інфляційних втрат. 05.10.2021 через систему "Електронний суд" позивачем сформовано клопотання про долучення доказів, які підтверджують направлення на адресу відповідача клопотання про зміну розміру позовних вимог та клопотання про відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної і додаткової судової будівельно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин і виробів. 13.10.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли заперечення від 13.10.2021 за вих.№б/н проти клопотання позивача про долучення доказів у справі №904/842/20, яким просить суд відмовити у задоволенні клопотання про долучення доказів та не приймати до розгляду у справі №904/842/20 неналежні та недопустимі копії документів позивача, які не підтверджують направлення на адресу відповідача клопотання про призначення повторної і додаткової судової будівельно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин і виробів. Ухвалою від 13.10.2021 у прийнятті заяви про зменшення позовних вимог позивача відмовлено.

27.09.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від 24.09.2021 за вих.№б/н про призначення повторної та додаткової комплексної судової будівельно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів у справі №904/842/20, яким просить суд відхилити висновок експерта №2692-20 та призначити повторну і додаткову комплексну судову будівельно-технічну експертизу та експертизу матеріалів, речовин та виробів у справі №904/842/20. 05.10.2021 через систему "Електронний суд" позивачем сформовано клопотання про відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної і додаткової судової будівельно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин і виробів, яким просить суд клопотання відповідача залишити без задоволення. 13.10.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли заперечення від 13.10.2021 за вих.№б/н проти доводів позивача з клопотанням про відмову у задоволенні клопотання у справі №904/842/20, якими просить відхилити доводи позивача про відмову у задоволенні клопотання відповідача про призначення повторної та додаткової комплексної судової будівельно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів у справі №904/842/20 та відхилити висновок експерта №2692-20. Ухвалою від 13.10.2021 у задоволенні клопотання відповідача про призначення повторної та додаткової комплексної судової будівельно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів по справі №904/842/20 відмовлено.

28.09.2021 через систему "Електронний суд" позивачем сформовано заяву про забезпечення позову, якою просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 2537201,69грн. 28.09.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли заперечення від 28.09.2021 за вих.№б/н відносно заяви позивача про забезпечення позову у справі №904/842/20. Ухвалою від 29.09.2021 заяву позивача про забезпечення позову повернуто.

Протокольною ухвалою від 28.09.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 13.10.2021.

11.10.2021 через систему "Електронний суд" позивачем сформовано заяву про забезпечення позову, якою просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 2537201,69грн. 11.10.2021 через систему "Електронний суд" позивачем сформовано клопотання про долучення доказів, які підтверджують направлення на адресу відповідача заяви про забезпечення позову. 13.10.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли заперечення від 13.10.2021 за вих.№б/н проти заяви позивача про забезпечення позову у справі №904/842/20, якими просить суд відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою від 13.10.2021 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 13.10.2021 підготовче провадження закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.11.2021.

03.11.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 03.11.2021 за вих.№б/н про виклик в судове засідання експертів у справі №904/842/20 для надання усних пояснень щодо їх висновку №7/19 від 12.12.2019, якою просить суд постановити ухвалу, якою викликати у судове засідання по справі №904/842/20 експертів для роз`яснення висновку №7/19 від 12.12.2019; оголосити висновок експертів №7/19 від 12.12.2019 в судовому засіданні по справі №904/842/20 під час дослідження письмових доказів; експертам, які проводили експертизу на замовлення відповідача та склали висновок №7/19 від 12.12.2019 пред`явити висновок експерта №2692-20 від 12.08.2021, який складено на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2020. Ухвалою від 04.11.2021 у задоволенні заяви відповідача про виклик в судове засідання експертів у справі №904/842/20 для надання усних пояснень щодо їх висновку №7/19 від 12.12.2019 відмовлено.

Ухвалою від 04.11.2021 розгляд справи по суті відкладено на 29.11.2021.

25.11.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 25.11.2021 за вих.№б/н про виклик в судове засідання експертів Шпирько Миколи Васильовича, Бондаренка Сергія Вадимовича, Сафонова Володимира Васильовича як спеціалістів у справі №904/842/20.

Зміст заяви про виклик експертів.

Відповідач вважає, що експерти, які виконували експертизу на його замовлення є більш кваліфіковані, аніж експерти, які виконували експертизу на виконання ухвали суду.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок експертів №7/19 від 12.12.2019 було виготовлено на підставі договору №332 від 15.05.2019 про проведення експертного будівельно-технічного дослідження полімерного покриття підлоги з визначенням його товщини до бетонної основи підлоги на складі готової продукції ПрАТ "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" укладеного між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" та науковими співробітниками Вищого учбового закладу "Придніпровська державна академія будівництва та архітектури" Шпирько М.В., Бондаренко С.В. та Сафоновим В.В.

Згідно положень частини 5 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Господарський суд висновок експертів №7/19 від 12.12.2019 визнав таким, що не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить посилань на його виготовлення для суду, а тому особи, які склали висновок №7/19 експертного будівельно-технічного дослідження за результатами обстеження полімерного покриття підлоги на складі готової продукції ПрАТ "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" в даному випадку не є експертами в розумінні Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим в задоволенні заяви відповідача слід відмовити.

Крім цього, заперечуючи проти висновку судового експерта відповідач просить суд викликати в судове засідання для дачі пояснень не судових експертів, а технічних спеціалістів, які робили дослідження на замовлення відповідача, без участі позивача, щоб вони надали оцінку висновку експертизи, складеному на виконання ухвали суду, що також оцінюється господарським судом критично.

В судове засідання, яке відбулося 29.11.2021, сторони забезпечили явку представників.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 29.11.2021, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 29.11.2021, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладено договір №7 від 31.05.2018 (далі - договір).

Позивач стверджує, що здійснив роботи обумовлені укладеним між сторонами договором, що підтверджується Актами приймання виконаних будівельних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

Загальна сума виконаних робіт за договором, згідно підписаних актів приймання будівельних робіт, за твердженням позивача, склала 14903135,94грн.

Позивач визнає, що відповідач частково оплатив виконані роботи, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 2103826,98грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 28.03.2019 по 05.09.2019 на загальну суму 387834,64грн.;

- три проценти річних за загальний період прострочення з 21.07.2019 по 15.11.2019 на загальну суму 20231,32грн.;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з липня 2019 року по жовтень 2019 року на загальну суму 10308,75грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач констатує, що на письмову претензію позивача з пропозицією перерахувати суму боргу у 2103826,98грн. листом №01/1692 від 26.11.2019 відповідач надав відповідь в якій зазначив, що вимоги позивача відхиляє з огляду на таке.

Відповідач вказав, що істотною умовою договору є товщина полімерного покриття підлоги у розмірі 4мм. Проте, стверджує, що товщина полімерного покриття нерівномірна та не становить 4мм, а тому не може здійснити оплату на підставі претензії підрядника.

Свої твердження відповідач підтверджує Актом контролю якості робіт по влаштуванню підлоги від 22.11.2018; Протоколом контрольних випробувань №18-83 від 15.11.2018 складеного Випробувальною будівельною лабораторією ТОВ "ХайдельбергБетон Україна" свідоцтво про атестацію №ПЄ 0144/2015 18.12.2015 р - 18.12.2018, яким визначено, що випробування проводилися відповідно до вимог НД: ДСТУ БВ. 2.7-220:2009 "Бетони Визначення міцності механічними методами неруйнівного контролю" і які показали, що межа міцності частини з/б конструкції, згідно ДСТУ БВ.2.7-43-96 "Будівельні матеріали. Бетони важкі. Технічні умови" задовольняє вимогам проектному класу за міцністю бетону на стиск у відповідному віці та у відповідних умовах.

Крім цього, відповідач повідомив, що 15.05.2019 уклав договір на проведення експертного дослідження відносно виявлення неякісно виконаних підрядником робіт по договору і за результатами експертного дослідження отримав висновок №7/19 від 12.12.2019.

Отже, про відступи у роботі підрядника відповідачу стало відомо 12.12.2019.

Відповідач звертає увагу, що договір діяв у період з 31.05.2018 по 31.05.2019 і не продовжувався. Отже, Акт №15 від 15.07.2019 підписано за межами договору.

Відповідач вважає, що посилання пункт 6.2 договору, який регулює питання нарахування пені, є неприпустимим.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідач вважає необґрунтованим.

Відповідач звертає увагу, що не отримав всі рахунки-фактури, а тому відповідач був позбавлений можливості виконати обов`язок з оплати робіт.

На думку відповідача, вимога позивача про відшкодування 15000,00грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги не відповідає вимогами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

ДОВОДИ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ.

Позивач наголошує, що відповідач прийняв виконані роботи, що підтверджується підписаними актами з фактичними обсягами виконаних робіт, витрачених матеріалів, без претензій та зауважень до виконавця робіт щодо якості виконаних робіт.

Позивач звертає увагу, що експертиза відповідачем проведена через рік після прийняття робіт та експлуатації підлоги. Крім того, висновок №7/19 від 12.12.2019 за результатами обстеження полімерного покриття підлоги на складі готової продукції відповідача позивачем ставиться під сумнів.

Отже, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА ЩОДО НЕЗГОДИ З АРГУМЕНТАМИ ПОЗИВАЧА ВИКЛАДЕНИМИ У ВІДПОВІДІ НА ВІДЗИВ.

Заперечення не надано.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, до предмету доказування входять обставини укладення договору; виконання робіт; часткового погашення боргу; обставини наявності/відсутності недоліків у роботі виконаній позивачем; обставини дотримання/недотримання порядку повідомлення відповідачем позивача про виявлені недоліки у роботі останнього.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, підрядник) та відповідачем (далі - відповідач, замовник) укладено договір №7 від 31.05.2018 (далі - договір).

Предмет договору. Підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника, з використанням своїх матеріалів, згідно з додатками №1, 2, 3, 4 роботи по влаштуванню полімерного покриття підлоги, на об`єкті замовника, розташованого за адресою: 51650, Україна, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, смт.Дніпровське, вулиця Олександра Островського, 11 (пункт 1.1 договору).

Ціна договору. Попередня договірна ціна згідно кошторисів (Додаток №1, 2, 3), що є невід`ємною частиною договору, становить 13236539,58грн., в тому числі ПДВ 20% - 2206089,93грн., і уточнюється по фактично виконаним обсягам робіт і матеріалів (пункт 2.1 договору).

Строк. Цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє протягом року, але може бути продовжений за взаємною згодою сторін (пункт 10.3 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Згідно 837 статті Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина 1). Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2).

Надаючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, господарський суд встановив, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору підрядник бере на себе обов`язок виконати певну роботу за завданням замовника і, водночас, замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботу.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору підряду, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Докази виконання робіт та їх оцінка.

Питання прийняття виконаних робіт врегульовано розділом 8 договору.

Так, відповідно до пункту 8.1 договору підрядник, закінчивши роботи, надає замовнику акт виконаних робіт, замовник здійснює приймання робіт у підрядника протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту надання замовнику на підписання Акту приймання виконаних робіт.

Тобто, відповідач, відповідно до пункту 8.1 договору приймає роботи у позивача протягом 5 (п`яти) робочих днів.

Виконання робіт підтверджується:

1. Актом №1 від 26.10.2018 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року на суму 1328079,84грн.;

2. Актом №2 від 26.10.2018 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року на суму 4367633,27грн.;

3. Актом №3 від 26.10.2018 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року на суму 152976,18грн.;

4. Актом №4 від 26.10.2018 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року на суму 2919870,70грн.;

5. Актом №5 від 21.03.2019 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2019 року на суму 270583,20грн.;

6. Актом №6 від 21.03.2019 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2019 року на суму 2661404,81грн.;

7. Актом №7 від 21.03.2019 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2019 року на суму 180246,25грн.;

8. Актом №8 від 21.03.2019 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2019 року на суму 1148288,47грн.;

9. Актом №9 від 02.05.2019 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року на суму 144673,66грн.;

10. Актом №10 від 21.05.2019 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року на суму 1376827,52грн.;

11. Актом №11 від 21.05.2019 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року на суму 7507,73грн.;

12. Актом №12 від 21.05.2019 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року на суму 91045,72грн.;

13. Актом №13 від 21.05.2019 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року на суму 53191,74грн.;

14. Актом №14 від 21.05.2019 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року на суму 71229,29грн.;

15. Актом №15 від 15.07.2019 приймання виконаних будівельних робіт за ________ 2019 року на суму 129577,56грн.

Акти приймання виконаних будівельних робіт підписано представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств.

Господарський суд звертає увагу, що відповідач роботи приймав з жовтня 2018 року по травень 2019 року.

Оплати прийнятих робіт відповідач здійснював у період з червня 2018 року по вересень 2019 року.

Відповідач частково оплатив виконані роботи, у зв`язку з чим до стягнення з відповідача заявлено 2103826,98грн., з яких 513798,98грн. за виконані роботи; 1590028,00грн. за використані матеріали.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією від 24.10.2019 за вих.№73 в порядку статті 222 Господарського кодексу України, якою просить суд перерахувати суму боргу у розмірі 2103826,98грн.

Стаття 853 Цивільного кодексу України присвячена обов`язку замовника прийняти роботу, виконану підрядником. Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина 1). Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки) (частина 2). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника (частина 3). У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну (частина 4).

Пунктом 8.3 договору визначено, що при виявленні під час приймання об`єкта недоліків у виконаній роботі сторони фіксують виявлені недоліки у відповідному акті, в даному випадку акт виконаних робіт не підписується, а підрядник зобов`язаний за свій рахунок усунути виявлені недоліки за умови надання площі та затвердженого графіка виконаних робіт з боку замовника.

Оцінюючи матеріли справи у сукупності, господарський суд доходить висновку, що відповідач роботи приймав без перевірки, у зв`язку з чим в силу частини 2 статті 853 Цивільного кодексу України позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які шляхом випробування контрольних випробувань були перевірені більш, ніж через рік від початку прийому робіт.

Крім цього, господарський суд звертає увагу, що відповідач невідповідність виконаної позивачем роботи умовам договору підтверджує односторонніми документами. Тобто, доказів, які б свідчили про спроби відповідача залучити позивача до процесу перевірки якості виконаної позивачем роботи матеріали справи не містять.

Отже, спроба відповідача довести неналежну якість робіт за допомогою доказів, які складено на замовлення відповідача без залучення позивача суперечить положенням пункту 8.3 договору, яким закріплено, що при виявленні під час приймання об`єкта недоліків у виконаній роботі сторони фіксують виявлені недоліки у відповідному акті. Тобто, недоліки у виконаній роботі фіксують сторони (замовник і підрядник), а не лише замовник, тому докази, складені на замовлення відповідача без участі позивача, господарським судом оцінюються критично.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач роботи приймав з жовтня 2018 року по травень 2019 року, Акти приймання виконаних будівельних робіт підписував без зауважень та заперечень. Проте, звернувся до позивача лише у грудні 2019 року, тобто більш, ніж через рік після початку прийняття робіт, з претензією-вимогою від 12.12.2019 за вих.№03/1728 щодо виявлених відступів від умов договору №7 від 31.05.2018 (в порядку статті 222 Господарського кодексу України), якою наголосив, що істотною умовою договору є товщина полімерного покриття у розмірі 4мм. Також відповідач стверджував, що підрядник в порушення норм та умов договору виконав роботи неякісно, так як товщина полімерного покриття підлоги нерівномірна та не становить 4мм. Неякісне виконання позивачем робіт відповідач підтверджує Актом контролю якості робіт по влаштуванню підлоги від 22.11.2018 та протоколом контрольних випробувань від 15.11.2018 №18/83 випробувальної будівельної лабораторії ТОВ "ХайдельбергБетон Україна".

Надаючи правову оцінку претензії-вимозі від 12.12.2019 за вих.№03/1728 щодо виявлених відступів від умов договору №7 від 31.05.2018 (в порядку статті 222 Господарського кодексу України) та доказів на її обґрунтування, господарський суд доходить таких висновків.

До претензії-вимоги від 12.12.2019 за вих.№03/1728 щодо виявлених відступів від умов договору №7 від 31.05.2018 (в порядку статті 222 Господарського кодексу України) відповідач долучає лише протокол контрольних випробувань №18-83 від 15.11.2018, який підтверджує, що випробування проводилися 14.11.2018, тобто протягом одного дня. Отже, господарський суд доходить висновку, що технічно відповідач приймаючи роботи від позивача мав можливість перевірити якість виконаних позивачем робіт. Крім цього, за результатами випробувань здійснено висновок, що випробування проводилися відповідно до вимог НД: ДСТУ Б В. 2.7-220: 2009 "Бетони Визначення міцності механічними методами неруйнівного контролю" і показали, що межа міцності частини з/б конструкцій згідно ДСТУ Б В. 2.7-43-96 "Будівельні матеріали. Бетони важкі. Технічні умови" задовольняє вимоги проектного класу за міцністю бетону на стиск у відповідному віці та у відповідних умовах. Відтак, господарський суд констатує, що протокол контрольних випробувань №18-83 від 15.11.2018 не підтверджує факт неналежної якості виконаних позивачем робіт.

Таким чином, обґрунтування претензії-вимоги від 12.12.2019 за вих.№03/1728 щодо виявлених відступів від умов договору №7 від 31.05.2018 (в порядку статті 222 Господарського кодексу України) та докази на їх підтвердження, з урахування того, що фактично відповідачем надано лише протокол контрольних випробувань №18-83 від 15.11.2018, господарським судом оцінюються критично.

Також, господарський суд звертає увагу, що суть заперечень відповідача полягає у невідповідності товщини полімерного покриття підлоги умовам договору. Тобто, якщо товщина полімерного покриття підлоги є істотною умовою договору, то приймаючи роботи відповідач повинен був вжити заходів задля перевірки виконаної позивачем роботи умовам договору, проте з невідомих причин договір про проведення експертного будівельно-технічного дослідження полімерного покриття підлоги з визначення його товщини до бетонної основи підлоги на складі готової продукції відповідача уклав лише 15.05.2019, тобто майже через рік з початку прийому робіт.

При цьому, відповідач не надає пояснень, що його спонукало майже через рік від початку прийому робіт провести дослідження полімерного покриття підлоги з визначення його товщини до бетонної основи підлоги на складі готової продукції відповідача і чому якість роботи виконаної позивачем не перевірялася на стадії прийому робіт.

Беручи до уваги, що дослідження полімерного покриття підлоги з визначення його товщини до бетонної основи підлоги на складі готової продукції здійснювалося відповідачем на підставі укладеного ним договору про проведення експертного будівельно-технічного дослідження полімерного покриття підлоги з визначення його товщини до бетонної основи підлоги на складі готової продукції відповідача без участі позивача та без повідомлення останнього, господарський суд визнає за справедливе висновок №7/19 від 12.12.2019 експертного будівельно-технічного дослідження за результатами обстеження полімерного покриття підлоги на складі готової продукції ПрАТ "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" не приймати до уваги.

З метою перевірки відповідності виконаних позивачем робіт умовам укладеного між сторонами договору, господарський суд ухвалою від 09.06.2020 призначив судову комплексну технічно-будівельну експертизу за результатами проведення якої складено висновок експерта за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи №2692-20 від 12.08.2021 за матеріалами справи №904/842/20.

Отже, дослідженням встановлено, що виконані роботи за договором №7 від 31.05.2018 відповідають умовам договору, проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Обсяги та вартість фактично виконаних робіт відповідають обсягам та вартості, які відображено в актах приймання виконаних будівельних робіт. При проведенні зіставлення об`ємів робіт, зазначених в актах приймання виконаних будівельних робіт за 2018-2019 рік із виконаними на об`єкті замірами та визначеними фактично обсягами робіт з виконаних будівельних робіт в нежитлових приміщеннях з підлогою з полімерним покриттям за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, смт.Дніпровське, вулиця Олександра Островського, 1, невідповідностей щодо обсягів робіт експертами не виявлено. Обсяги та перелік робіт, які зазначені в актах приймання виконаних будівельних робіт за 2018-2019 рік на об`єкті виконані якісно і в повному обсязі.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Співставляючи докази, які надано позивачем та відповідачем на обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, господарський суд дійшов висновку, що більш вірогідним є те, що роботи виконано у відповідності до умов укладеного між сторонами договору.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Порядок оплати роботи визначено статтею 854 Цивільного кодексу України. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1).

Пунктом 3.3 договору визначено, що розрахунок за виконані роботи по влаштуванню полімерного покриття підлоги проводиться замовником поетапно, за виконану частину робіт підтверджену актом приймання виконаних будівельних робіт, протягом 5 (п`яти) банківський днів після підписання акту приймання виконаних будівельних робіт і становить 70% від вартості виконаних робіт.

Загальна сума виконаних робіт за договором, згідно підписаних актів приймання будівельних робіт, за твердженням позивача, склала 14903135,94грн.

Позивач визнає, що відповідач частково оплатив виконані роботи, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 2103826,98грн.

Господарський суд констатує, що строк оплати є таким, що настав.

Доказів оплати робіт в сумі 2103826,98грн., з яких 513798,98грн. за виконані роботи; 1590028,00грн. за використані матеріали відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 2103826,98грн., з яких 513798,98грн. за виконані роботи; 1590028,00грн. за використані матеріали, господарський суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність заявлення та нарахування пені.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 6.2 договору за порушення термінів оплати робіт замовник сплачує підряднику пеню у розмірі 0,5% від розміру невиконаних грошових зобов`язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 28.03.2019 по 05.09.2019 на загальну суму 387834,64грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню. Заперечення відповідача в частині незгоди з порядком розрахунку пені, які здійснено позивачем відхиляються як необґрунтовані з огляду на таке. Відповідач слушно зазначає, що чинне законодавство не встановлює ставки пені за порушення умов договору, проте господарський суд звертає увагу, що стаття 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлює обмеження розміру пені. Так, пунктом 6.2 договору пеню визначено у розмірі 0,5% від розміру невиконаних грошових зобов`язань, однак з урахуванням обмежень визначених статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", позивач правомірно нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відсутність рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунка - фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити грошові кошти за договором. Близька за змістом правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 зі справи №918/537/18, від 29.08.2019 зі справи №905/2245/17, від 26.02.2020 зі справи №915/400/18, від 29.04.2020 зі справи №915/641/19.

Крім цього, закінчення строку дії договору не звільняє боржника від відповідальності.

6. Правомірність заявлення та нарахування трьох процентів річних і інфляційних втрат.

Відповідно до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України (статті 525, 526 Цивільного кодексу України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 21.07.2019 по 15.11.2019 на загальну суму 20231,32грн.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково у сумі 19885,49грн.

Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період прострочення з липня 2019 року по жовтень 2019 року на загальну суму 10308,75грн.

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

Господарський суд констатує, що для розгляду справи №904/842/20 використано платіжне доручення №4131 від 12.03.2020 на суму 38058,03грн. Для розгляду справи №904/842/20 по суті підлягає сплаті судовий збір у розмірі 37833,03грн.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір вирішено покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 37829,25грн., з урахуванням того, що 99,99% позовних вимог позивача судом задоволено.

В процесі розгляду справи №904/842/20 позивач подав заяви про забезпечення позову. Згідно частини 5 статті 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, позивачем подано разом з позовною заявою заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 17.02.2020 залишена без задоволення. Судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у 2020 році складав 1051,00грн. Залишок судового збору, сплата якого підтверджена платіжним дорученням №4131 від 12.03.2020 на суму 38058,03грн. складає 225,00грн. Недоплата судового збору за подачу заяви про забезпечення позову становить 826,00грн., яка підлягає стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України.

З огляду на те, що судова експертиза, призначена ухвалою від 09.06.2020 не довела порушень з боку позивача в частині виконаних робіт, витрати на оплату експертизи покладаються на відповідача.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач заявив до стягнення з відповідача витрати на оплату професійної правової допомоги у розмірі 15000,00грн.

В якості доказів отримання професійної правової допомоги надав договір №191101/1 від 01.11.2019 про надання правової допомоги та платіжне доручення №3725 від 18.11.2019 на суму 15000,00грн.

Оцінивши надані позивачем докази, господарський суд звернув увагу на відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а тому визначити розмір витрат на професійну допомогу в межах справи №904/842/20 не вбачається за можливе, що є підставою не покладати заявлені позивачем витрати на оплату професійної правничої допомоги на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКИЙ КРОХМАЛЕПАТОКОВИЙ КОМБІНАТ" (Україна, 51650, Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський р-н, селище міського типу Дніпровське, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСАНДРА ОСТРОВСЬКОГО, будинок 11; Ідентифікаційний код 00383372) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАЄР ПРОТЕКШН" (Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЖИЛЯНСЬКА, будинок 107, офіс 202; Ідентифікаційний код 37603,98грн. (два мільйони сто три тисячі вісімсот двадцять шість грн. 98 коп.) основної заборгованості; 387834,64грн. (триста вісімдесят сім тисяч вісімсот тридцять чотири грн. 64 коп.) пені; 19885,49грн. (дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять грн. 49 коп.) трьох процентів річних; 10308,75грн. (десять тисяч триста вісім грн. 75 коп.) інфляційних втрат; 37829,25грн. (тридцять сім тисяч вісімсот двадцять дев`ять грн. 25 коп.) судового збору.

В частині стягнення 345,83грн. трьох процентів річних відмовити.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАЄР ПРОТЕКШН" (Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЖИЛЯНСЬКА, будинок 107, офіс 202; Ідентифікаційний код 37603956) на користь Державного бюджету України (Отримувач коштів: ГУК у Дн-кiй обл/Собор.р/ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA3004629; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Дніпропетровської області (назва суду, де розглядається справа)) 826,00грн. (вісімсот двадцять шість грн. 00 коп.) судового збору;

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до статей 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.12.2021.

Суддя Н.Г. Назаренко