РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2021Справа № 910/15220/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ ЕН ЕЙЧ ЕНЕРДЖІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ ЕН ЕЙЧ ТЕРНОПІЛЬ"

про стягнення 46653,56 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІ ЕН ЕЙЧ ЕНЕРДЖІ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ ЕН ЕЙЧ ТЕРНОПІЛЬ" про стягнення 46653,56 грн заборгованості, з яких: 40 000,00 грн - основного боргу, 4 710,55 грн - інфляційних втрат та 1 943,01 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №1 від 15.02.2019 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики).

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.09.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/15220/21, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

22.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про надання доказів витрат на правову допомогу у відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду від 27.09.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 21.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №224.

Отже, за змістом пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПІ ЕН ЕЙЧ ТЕРНОПІЛЬ" (далі - позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПІ ЕН ЕЙЧ ЕНЕРДЖІ" (далі позикодавець) укладено договір №1 від 15.02.2019 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого позикодавець надає позичальнику грошові кошти у вигляді поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а позичальник зобов`язується прийняти їх у користування та повернути в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1. договору позика надається позичальнику позикодавцем протягом 3 (трьох) календарних днів з дати підписання цього договору в національній валюті України в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

Позика надається позикодавцем позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок в установі банку останнього та/або іншим незабороненим законом способом (п. 2.3. договору).

У п. 2.4. договору сторони погодили, що позика надається позичальнику в користування строком до 30 грудня 2019 року.

Відповідно до п. 3.1. договору позичальник 30 грудня 2019 року повинен повернути позикодавцю поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (позику) в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок в установі банку позикодавця.

Виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому договору (виконання договору) здійснюється через відділення АТ "КРЕДОБАНК", що знаходиться за адресою: м. Київ, Шевченківський р-н, вул. С. Петлюри, буд. 13/135 (п.3.2. договору).

У п. 8.1.договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по ньому.

Позивач на виконання умов договору №1 від 15.02.2019 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) перерахував відповідачу суму у розмірі 40 000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 63 від 15.02.2019 з призначенням платежу: "безвідсоткова поворотна фінансова допомога згідно Договору № 1 від 15.02.2019".

Оскільки, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, у строк визначений договором (до 30.12.2019), суму фінансової допомоги позивачу не повернув, останній звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 40 000,00 грн, та нарахованих, на підставі договору та ст. 625 ЦК України, 3% річних у сумі 1 943,01 грн та інфляційних втрат у розмірі 4 710,55 грн.

При цьому, оскільки договором визначено місце виконання, позивач, скориставшись правом, наданим ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, звернувся із вказаним позовом до Господарського суду міста Києва.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом між сторонами укладено договір №1 від 15.02.2019 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики).

Згідно із пунктом 14.1.257 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Надання позивачем відповідачу позики у сумі 40 000,00 грн підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення №63 від 15.02.2019.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 2.4 договору сторони погодили, що позика надається позичальнику до 30.12.2019.

Таким чином, останнім днем виконання відповідачем свого обов`язку з повернення фінансової допомоги, наданої позивачем за вказаним договором у розмірі 40000,00 грн є 30.12.2019.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Судом встановлено, що в строк, визначений договором, відповідач не повернув позивачу безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 40 000,00 грн. Доказів повернення боргу у розмірі 40 000,00 грн відповідач не надав та матеріали справи не містять.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на те, що відповідач умови договору не виконав, суму безвідсоткової фінансової допомоги в строк, передбачений договором, позивачу не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 40 000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані: інфляційні втрати в сумі 4710,55 грн за період з 31.12.2019 по 13.08.2021 та 3% річних в сумі 1943,01 грн, нараховані за період з 31.12.2019 по 13.08.2021.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунки 3% річних у сумі 1 943,01 грн та інфляційних втрат в сумі 4 710,55 грн судом встановлено, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є арифметично правильними, у зв`язку із чим позовні вимоги у частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд вважає обґрунтованими.

Приписами ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ ЕН ЕЙЧ ЕНЕРДЖІ"

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ ЕН ЕЙЧ ТЕРНОПІЛЬ" (47223, Тернопільська обл., Зборівський р-н, село Гукалівці, ВУЛИЦЯ ГЛИНЯНИКИ, будинок 19, ідентифікаційний код 40982792) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ ЕН ЕЙЧ ЕНЕРДЖІ" (48700, Тернопільська обл., Борщівський р-н, місто Борщів, ВУЛИЦЯ СТЕПАНА БАНДЕРИ, будинок 146, корпус Г, квартира 13, ідентифікаційний код 41594434) 40 000,00 грн - основного боргу, 1 943,01 грн - 3% річних, 4710,55 грн - інфляційних втрат та судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 01.12.2021.

Суддя С.О. Турчин