ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р. Справа№ 911/280/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Горди В.В.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 20.10.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП"

на рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2021

у справі №911/280/21 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС БУДІВЕЛЬНИКІВ УКРАЇНИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС БУДІВЕЛЬНИКІВ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" про стягнення заборгованості за договором надання послуг спецтехнікою та механізмами №АБУ/03072019/1055/ПВЮ від 03.07.2019 у сумі 231213,49 грн, з яких: 136200,00 грн основного боргу, 36619,34 грн пені, 7627,20 грн інфляційних збитків, 5406,95 грн 3% річних та 45360,00 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору надання послуг спецтехнікою та механізмами №АБУ/03072019/1055/ПВЮ від 03.07.2019 в частині оплати наданих послуг.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.04.2021 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС БУДІВЕЛЬНИКІВ УКРАЇНИ" 136 200,00 грн заборгованості, 18 607,74 грн пені, 7627,20 грн інфляційних втрат, 5384,56 грн 3% річних, 45 360,00 грн та 3197,71 грн витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2021 у справі №911/280/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Разом з тим, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення, оскільки повний текст рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2021 він не отримував, з повним текстом оскаржуваного рішення скаржник ознайомився 17.05.2021 під час ознайомлення із матеріалами справи в суді першої інстанції

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- по - перше, суд першої інстанції розглянув справу без участі представника відповідача, у зв`язку з чим позбавив його права надати суду докази, якими він заперечує проти позову;

- по - друге, позивачем жодних послуг з 26.07.2019 не могло надаватись, оскільки техніка була вивезена позивачем за рахунок відповідача самостійно, тому за таких обставин у відповідача не виникло зобов`язання з оплати послуг, що не надались позивачем;

- по - третє, суд першої інстанції всупереч приписам ч. 5 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України не витребував у позивача оригіналу електронного доказу. Окрім цього, до вказаної апеляційної скарги відповідачем додано клопотання про витребування оригіналу електронного доказу, а саме акту здачі - приймання (надання послуг) від 24.07.2019 №6537 на суму 7560,00 грн та акту здачі - приймання (надання послуг) від 16.09.2019 №8328 на суму 143 640,00 грн за підписами Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС БУДІВЕЛЬНИКІВ УКРАЇНИ" Кундзіч В.В. та директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" Калюжного О.М.;

- по - четвертє, позивачем пропущено строк позовної давності стосовно вимог щодо стягнення пені, 3 % річних нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 136 200,00 грн за період з 26.09.2019 по 22.01.2020 та штрафу 45 360,00 грн. З цього приводу до апеляційної скарги відповідачем долучена заява про застосування строків позовної давності.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Разом з цим, до відзиву на апеляційну скаргу позивачем долучено CD - диск із оригіналами електронних доказів, а саме: актів надання послуг, податкових накладних.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" на рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2021 у справі №911/280/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2021 у справі №911/280/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" на рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2021 у справі №911/280/21. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2021 у справі №911/280/21 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено на 28.07.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 розгляд справи №911/280/21 відкладено на 15.09.2021.

15.09.2021 судове засідання не відбулося.

Після виходу судді Разіної Т.І. з відпустки, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 призначено справу №911/280/21 до розгляду на 20.10.2021.

В судове засідання, яке відбулося 20.10.2021, з`явився представник позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причину відсутності суду апеляційної інстанції не повідомив.

Щодо повідомлення відповідача Північний апеляційний господарський суд зазначає, що ухвала від 20.09.2021 була направлена рекомендованою кореспонденцією (за трек - номерами 397, 400 на належні адреси Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП". Проте вищевказана кореспонденція повернулась до суду апеляційної інстанції з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, судова колегія вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд апеляційної інстанції, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19).

Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Як встановлено судовою колегією, ухвала від 20.09.2021 у справі №911/280/21 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - 23.09.2021.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, зокрема, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

З огляду на викладене, відповідач не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух (стан) судового провадження за поданою ним апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2021 у справі №911/280/21 відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень та скористатись наданими йому процесуальними правами, проте такими можливостями не скористався.

Подібна правова позиція сформована Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 20.07.2021 по справі №916/1178/20.

Враховуючи те, що явка представника відповідача у судове засідання не була визнана судом апеляційної інстанції обов`язковою, судова колегія вирішила розгляд апеляційної скарги здійснювати за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та клопотань відповідача.

Також представник позивача повідомив суду апеляційної інстанції про відсутність документації, яка б підтверджувала вивезення спецтехніки з полігону ТПВ смт. Баришівка силами позивача за рахунок відповідача.

Розглянувши долучені до апеляційної скарги клопотання позивача про витребування оригіналу електронного доказу, зокрема, акту здачі-приймання (наданих послуг) від 24.07.2019 №6537 на суму 7560,00 грн та акту здачі-приймання (надання послуг) від 16.09.2019 №8328 на суму 143640,00 грн за підписами директорів підприємств позивача та відповідача та клопотання відповідача про витребування у позивача доказів, а саме документів, що підтверджують вивезення спецтехніки з полігону ТПВ смт. Баришівка силами позивача за рахунок відповідача та дату вивезення такої спецтехніки, заслухавши думку представника позивача з приводу цих клопотань відповідача, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки електронний доказ був наданий представником позивача до матеріалів справи, а вищевказана документація, яку відповідач просив у клопотанні витребувати, у позивача відсутня.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

03.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС БУДІВЕЛЬНИКІВ УКРАЇНИ" (за договором - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" (за договором - замовник) укладено договір №АБУ/03072019/1055/ПВЮ про надання послуг спецтехнікою, механізмами (далі - договір) згідно умов п. 1.1. якого, виконавець надає замовнику послуги щодо експлуатації будівельних машин і механізмів для виконання земляних та будівельно-монтажних робіт (далі - техніка) на будівельних об`єктах замовника, а замовник приймає виконані послуги та оплачує їх вартість на умовах цього договору.

Згідно п. 2.1. договору, послуги щодо експлуатації техніки надаються виконавцем виключно на умовах передоплати згідно п.п.3.4. договору та заявкою замовника, яка направляється у письмовому вигляді. В заявці зазначається місце проведення робіт, тип необхідної техніки, дату початку робіт, термін роботи, погоджена сторонами вартість послуг виконавця за цим договором та вартість доставки техніки на будівельний об`єкт замовника і її повернення, а також інші умови, які ускладнюють процес експлуатації.

Замовник сплачує виконавцю за фактично відпрацьований час але не менше 8 (восьми) годин на добу (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору, час фактичного надання послуг фіксується уповноваженими на те представниками сторін (час початку та закінчення надання послуги) в змінному рапорті виконавця та/або талоні замовника або товарно-транспортних накладних або інших документів підтверджуючих надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо).

Пунктом 2.7. договору визначено, що по закінченню місяця, в якому було надано послуги техніки сторонами складається акт наданих послуг.

Виконавець зобов`язується після надання послуг протягом трьох робочих днів звітного місяця, в якому надавалися послуги, надати замовнику для підписання акт у двох примірниках та/або талони замовника або товарно-транспортні накладні, або інші підтверджуючі надання послуг документи (шляхові листи, наряди тощо). Одночасно із актом та/або талоном виконавця виконавець передає замовнику оригінали рахунку-фактури, рапорти про роботу машин/будівельних механізмів, товарно-транспортні накладні (або інші документи, які узгоджені сторонами) та податкової накладної, яка виписана в момент виникнення податкових зобов`язань у відповідності з чинним законодавством України. Замовник зобов`язується не пізніше двох робочих днів з моменту отримання акту та/або талону замовника або товарно-транспортних накладних, або інших документів, підтверджуючих послуги (шляхових листів, нарядів тощо) підписати їх та надати позивачу його примірник або надати обґрунтовану відмову у їх підписанні, в протилежному випадку або у випадку необґрунтованості відмови у підписанні акта, талону замовника або товарно-транспортних накладних, або інших документів підтверджуючих надання послуг документів (шляхових листів, нарядів тощо). - Акт, талон замовника або товарно-транспортні накладні, або інші документи, які підтверджують надання послуг шляхових листів, нарядів тощо) вважаються підписаними сторонами, а послуги наданими належної якості та в повному об`ємі (п.п. 2.8, 2.9 договору).

За змістом п. 3.1. договору, вартість послуг виконавця за цим договором встановлюється у додатках до даного договору з урахуванням ПДВ за 1 годину роботи техніки. Оплата праці персоналу, що обслуговує техніку входить до ціни послуги.

Відповідно до п. 3.5. договору, остаточний розрахунок оплата за надані послуги проводиться замовником на підставі виставлених рахунків виконавця шляхом перерахування 100 % грошових коштів на зазначений в договорі розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг та/або талону замовника або товарно-транспортних накладних, інших документів підтверджуючих надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо).

Пунктом 3.6. договору визначено, що підтвердженням виконання робіт є рапорт виконавця, належним чином складений та підписаний уповноваженою особою замовника, що здійснює контроль за проведенням робіт або акт прийому-передачі наданих послуг, товарно-транспортні накладні, інші документи, які підтверджують надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Якщо жодна із сторін за 10 (десять) календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору не повідомить іншу сторону про його припинення, то даний договір зберігає свою силу для сторін (пролонгується) на наступний календарний рік на тих же самих умовах. (п.п. 9.1., 9.3. договору).

На виконання умов договору позивачем було надано послуги відповідачу на загальну суму 151200,00 грн, що підтверджується підписаними з обох сторін та скріпленими їх печатками актами наданих послуг №6537 від 24.07.2019 та №8328 від 16.09.2019.

Однак, як зазначив позивач, відповідач свої зобов`язання з оплати наданих послуг виконав частково сплативши 15000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №1 від 10.07.2019.

В подальшому, позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія №216 від 11.10.2019 з вимогою протягом 7 днів з моменту її вручення погасити заборгованості у розмірі 136200,00 грн (докази надіслання наявні в матеріалах справи). Втім, зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Враховуючи, що на момент звернення позивача до суду першої інстанції відповідачем вказану заборгованість не сплачено, позивач звернувся з даним позовом до місцевого господарського суду про стягнення з відповідача 136200,00 грн заборгованості, 36619,34 грн пені, 7627,20 грн інфляційних збитків, 5406,95 грн 3% річних та 45360,00 грн штрафу.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.04.2021 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС БУДІВЕЛЬНИКІВ УКРАЇНИ" 136 200,00 грн заборгованості, 18 607,74 грн пені, 7627,20 грн інфляційних втрат, 5384,56 грн 3% річних, 45 360,00 грн та 3197,71 грн витрат зі сплати судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Апеляційний господарський суд погоджується з даними висновками місцевого господарського суду та зазначає з приводу викладених в апеляційній скарзі доводів наступне.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: природа договору; обставини укладання договору; строк поставки товару; факт поставки товару; факт прострочення поставки; правомірність нарахування пені та штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

В силу вимог ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач надав послуги, а відповідач без зауважень прийняв такі послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів здачі-приймання (надання послуг) від 24.07.2019 №6537 на суму 7560,00 грн та від 16.09.2019 №8328 на суму 143640,00 грн. Загальна сума наданих послуг складає 151200,00 грн. Позивач зазначив, що відповідач частково оплатив надані позивачем послуги на суму 15000,00 грн.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг згідно договору, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 136200,00 грн, що не було спростовано відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги у сумі 136200,00 грн станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт надання позивачем послуг відповідачу документально підтверджено, отримання (прийняття) відповідачем таких послуг не спростовано, тому, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 136200,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В силу приписів до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Згідно п. 6.2. договору, у разі прострочення сплати послуг виконавця більш ніж на 10 (десять) календарних днів замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення. У разі прострочення сплати послуг виконавця більш ніж 30 календарних днів, замовник, крім суми боргу та неустойки, сплачує виконавцеві додатковий штраф в розмірі 30% від вартості наданих послуг (п. 6.3. договору).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, звертаючись з позовом про стягнення неустойки, позивач повинен довести наявність правових підстав для притягнення боржника до такого виду цивільно-правової відповідальності (подібні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 21.05.2019 у справі № 908/1473/18).

Враховуючи прострочення відповідачем поставки товару, позивач має право нараховувати відповідачу неустойку та вимагати її сплати.

Згідно розрахунку, здійсненого судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача у розмірі 136200,00 грн, з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та ст. 253 Цивільного кодексу України, за період з 27.09.2019 по 27.03.2020 складає 18607,74 грн є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача.

Також, до стягнення з відповідача підлягає штраф, що передбачений пунктом 6.4 договору за прострочення строків оплати послуг виконавця більш ніж на 30 календарних днів у розмірі 30% від вартості наданих послуг, нарахований позивачем у розмірі 45360,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку, зробленого судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що розмір 3% річних складає 5384,56 грн, є обґрунтованим, арифметично вірним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зазначеному розмірі.

Твердження відповідача про те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі представника відповідача, у зв`язку з чим позбавив його права надати суду докази, якими він заперечує проти позову, колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, частиною сьомою статті 120 Господарського процесуального кодексу України на учасників судового процесу покладено обов`язок з повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи, у зв`язку з чим усі процесуальні наслідки невідповідності фактичного місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу за юридичною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) покладаються на цю юридичну особу.

Матеріали справи містять витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого визначена наступна юридична адреса підприємства відповідача: 07500, Київська область, Баришівський район, селище міського типу Баришівка, вулиця Жовтнева, будинок 27.

У контексті приписів ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості, внесені до Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними.

Як вбачається з матеріалів справи, саме на зазначену адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" судом першої інстанції направлялась ухвала Господарського суду Київської області від 12.02.2021 про відкриття провадження у справі №911/280/21. Однак, поштовий конверт, адресований відповідачу, було повернуто поштовим зв`язком до суду першої інстанції із зазначенням причини повернення: "за закінченням терміну зберігання".

Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що ухвалу суду першої інстанції від 12.02.2021 у даній справі офіційно було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, тобто вказана вище ухвала знаходиться у вільному доступі, тоді як згідно ст.ст. 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", тобто кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Доводи відповідача стосовно пропущеного позивачем строку позовної давності щодо вимог стягнення пені, 3 % річних нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 136 200,00 грн за період з 26.09.2019 по 22.01.2020 та штрафу 45 360,00 грн, судовою колегією оцінюються критично, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно приписів ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною вимогою є вимога задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 136 000,00 грн є основною позовною вимогою, а всі інші похідними.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошових зобов`язань за договором у вересні - жовтні 2019 року, строк позовної даності за договором (тобто за основою позовною вимогою) спливає у жовтні 2021 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що строк позовної давності при подані позову до суду першої інстанції позивачем не було порушено.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСИСТЕМ ГРУП" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2021 у справі №911/280/21 - без змін.

Матеріали справи №911/280/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.12.2021.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна