29.11.2021Справа № 910/6174/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., при секретарі судового засідання Голуб О.М., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НТ-Інжиніринг»
1. Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненьска АЕС»
2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС»
про визнання недійсною процедури закупівлі робіт та визнання недійсним договору на виконання предпроектних робіт
Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 29.11.2021.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів про визнання недійсною процедури закупівлі робіт та визнання недійсним договору на виконання предпроектних робіт.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у задоволенні позову відмовлено.

01.11.2021 та 02.11.2021 від Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» надійшла заява про залучення розрахунку судових витрат, у зв`язку з чим заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НТ-Інжиніринг» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 778, 72 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 було призначено розгляд заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» про ухвалення додаткового рішення у справі на 22.11.2021.

22.11.2021 безпосередньо перед судовим засіданням від Товариства з обмеженою відповідальністю «НТ-Інжиніринг» надійшли заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» про ухвалення додаткового рішення у справі.

У судовому засданні 22.11.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «НТ-Інжиніринг» заперечив про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» про ухвалення додаткового рішення у справі, інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 було відкладено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» про ухвалення додаткового рішення у справі на 29.11.21 та запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» надати письмові пояснення на заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «НТ-Інжиніринг».

29.11.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» надійшла відповідь на заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «НТ-Інжиніринг».

У судове засідання 29.11.2021 уповноважені представники сторін не з`явились, хоча були повідомлені належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» (далі -Клієнт) та адвокатом Кореловим К.Ю. (далі - Адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги № К 05-21, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі а на умовах, передбачених цим договором та додатках до нього (п.1.1 Договору).

Згідно акта приймання - передачі послуг за договором про надання правничої допомоги від 22.06.2021 № К05-21 адвокатом надано, а клієнтом прийнято дії із правничої допомоги на загальну суму 19 081, 00 грн. та витрат понесених адвокатом (оплата рекомендованих листів та оплата проїзду для прибуття до м. Києва до Господарського суду) на суму 1 697, 72 грн.

Крім того, заявником долучено платіжні доручення про оплату клієнтом послуг адвоката Корелова К.Ю.

Також, 22.11.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю «НТ-Інжиніринг» надійшло заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, у якому позивач просить відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» про стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на те, що відповідачем 2 не було зроблено заяви про орієнтовний розрахунок понесених судових витрат у першій заяві по суті спору та заяви про подання доказів на понесення таких витрат до закінчення судових дебатів, як цього вимагають ст. 124 та ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. (ч. 8 ст. 129 ГПК України)

Господарський суд міста Києва, дослідивши наявний в матеріалах справи відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» на позовну заяву, що є першою заявою відповідача 2 по суті спору встановив що, останнім було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 10 000, 00 грн.

Крім того, Господарським судом було досліджено технічний звукозапис судових засідань та встановлено, що відповідачем 2 у судовому засіданні 26.07.2021 було зроблено відповідну заяву про понесення витрат на правову допомогу.

Таким чином, Господарським судом спростовуються твердження позивача про невиконання відповідачем 2 вимог ст. 124 та ч. 8 ст. 129 ГПК України, оскільки заява про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та заява про понесення витрат на правову допомогу та подачу доказів їх понесення були зроблені відповідачем до судових дебатів, як того вимагають вищезазначені статті ГПК України.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 07.08.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 916/1283/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З урахуванням викладених та обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» про відшкодування витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Керуючись ст. 120, 129, 234, 244 ГПК України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро аналітичних досліджень безпеки АЕС» про відшкодування витрат на правову допомогу - задовольнити.

2.Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НТ-ІНЖИНІРИНГ» (Україна, 01015, місто Київ, ВУЛИЦЯ СТАРОНАВОДНИЦЬКА, будинок 6-Б, офіс 275, код ЄДРПОУ - 37100427) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БЮРО АНАЛІТИЧНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ БЕЗПЕКИ АЕС» (Україна, 03124, місто Київ, ВУЛИЦЯ М. ВАСИЛЕНКА, будинок 7, офіс 307, код 39243239) - 20 778 (двадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 72 коп. - витрат на правову допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва