СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м.Харків Справа № 922/2844/16

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Крестьянінов О.О.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Харківський коксовий завод (вх.№3063Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2021 у справі №922/2844/16 (повний текст ухвали складено та підписано 09.09.2021 суддею Шатерніковим М.І. у приміщенні господарського суду Харківської області)

за позовом Приватного акціонерного товариства Харківський коксовий завод, м.Харків,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ПАТ Коксоліт, м.Дніпро,

до Приватного акціонерного товариства Сбербанк в особі відділення Харківське відділення №5 АТ Сбербанк Росії, м. Харків,

про визнання недійсним договору в частині,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області 06.09.2021 у справі №922/2844/16 повернуто без розгляду заяву Приватного акціонерного товариства Харківський коксовий завод про зміну предмета позову у справі №922/2844/16.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, господарський суд мотивував її тим, що позивачем фактично заявлено нову (додаткову) позовну вимогу, в саме: про визнання коксової батареї нерухомим майном. Даною заявою позивачем одночасно змінено і підстави позову, і предмет позову. Так, змінено предмет позову на визнання коксової батареї нерухомим майном та визнання недійсним договору застави в частині передачі в заставу коксових батарей, які, за твердженнями позивача, є нерухомим майном. При тому, що, звертаючись з первісними вимогами у даній справі, Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" обґрунтовувало свої вимоги тим, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16 визнано недійсними договір про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, договір про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 та договір поруки від 04.09.2012; рішенням господарського суду Харківської області від 25.04.2016 у справі №922/6554/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2016, визнано недійсним у частині договір про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 щодо надання кредиту в сумі 7150000,00 дол.США; визнано припиненими зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" перед ПАТ "Сбербанк" з повернення кредиту у розмірі 15384,22 дол. США та відсотків за користування ним за договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012; рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 у справі № 904/11194/15, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2016, визнано договір про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" та ПАТ "Сбербанк", недійсним у частині надання кредиту у розмірі 4444181,15 дол. США. Тобто при зверненні з первісними позовними вимогами щодо визнання договору застави недійсними Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" як на підставу своїх позовних вимог про визнання частково недійсним договору застави посилалось на ту обставину, що забезпечено виконання недійсних зобов`язань (кредитні договори визнані у судовому порядку недійсними). На підставі наведеного, господарський суд дійшов висновку, що заява позивача про зміну предмета позову не є заявою про зміну предмета позову в розумінні господарського процесуального законодавства, оскільки містить у собі прохання про розгляд судом нової позовної вимоги, яка фактично є іншим позовом, а також направлена на одночасну зміну предмету та підстав позову, що не відповідає вимогам ст.46 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, заявником порушені процесуальні строки звернення з такою заявою, унормовані приписами ст.46 Господарського процесуального кодексу України, та не доведено поважності пропуску такого строку.

Позивач з ухвалою не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2021 та задовольнити заяву позивача про зміну предмета позову від 28.08.2021.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає таке:

-господарським судом неправильно дано тлумачення понять «зміна підстав позову» і «доповнення підстав позову»;

-позивачем було подано заяву про доповнення підстав позову, яка судом не була повернута. Таким чином, позивач доповнив підстави позову при збереженні первинних підстав, що не може свідчити про зміну підстав позову;

- розглядаючи заяву позивача від 28.08.2021 про зміну предмету позову, фактично ототожнив заяву позивача про зміну предмета позову з заявою про збільшення позовних вимог, не дослідив належним чином цю заяву саме як заяву про зміну предмету позову та не встановив з достовірністю, чи були змінені позивачем предмет позову, а також чи відбулася при цьому зміна підстав позову;

-позивач вважає, що заяву про зміну предмету позову, яка була подана 28.08.2021, поданою своєчасно, до дати закінчення підготовчого провадження 05.09.2021;

- повертаючи заяву позивача про зміну предмету позову, господарський суд порушив право позивача в частині пункту 2 частин 2, 3, 4 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, чим по суті обмежив право позивача розпоряджатися своїми правами на власний розсуд;

- повернення заяви про зміну предмету позову без розгляду, на думку позивача, свідчить про позбавлення позивача права на доступ до правосуддя.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2021 сформовано такий склад колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Харківський коксовий завод (вх.№3063Х/2) залишено без руху. Встановлено заявнику десятиденний строк з дня вручення йому копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги. Роз`яснено апелянту, що у разі не усунення недоліків у строк, встановлений судом, буде застосовано процесуальні наслідки, визначені статтями 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2021 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючого судді доповідача Пуль О.А., судді Білоусової Я.О., судді Крестьянінова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 поновлено Приватному акціонерному товариству Харківський коксовий завод строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2021 у справі №922/2844/16. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Харківський коксовий завод (вх.№3063Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2021 у справі № 922/2844/16. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 25.11.2021 о 12:30 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 19.11.2021 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2021 у даній справі задоволено клопотання представника Приватного акціонерного товариства Сбербанк про участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/2844/16, яке відбудеться 25.11.2021 о 12:00 годині у режимі відеоконференції. Доручено господарському суду міста Києва забезпечити проведення відеоконференції у справі №922/2844/16.

У судовому засіданні 25.11.2021, яке проходило у режимі відеоконференції, представник Приватного акціонерного товариства Харківський коксовий завод вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить суд ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ПАТ «Коксоліт» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи та вимоги, заслухавши правову позицію учасників справи, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" в особі Відділення "Харківське відділення №5 "АТ "Сбербанк Росії" про визнання недійсним договору застави №1 від 12.09.2012 у частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань за: - договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Термолайф" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування - Публічне акціонерне товариство "Сбербанк"); - договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії"; -договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії".

Підставою позову позивачем наведено недійсність частини основних зобов`язань, а саме: договорів про відкриття кредитних ліній №30В/12/66/ЮО, №26-В/12/66/ЮО та №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, що встановлено рішеннями господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16, від 15.03.2016 у справі №904/11194/15 та господарського суду Харківської області у справі №922/6554/15 від 25.04.2016.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "В-Транссервіс" звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про вступ у справу в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, в якій просило визнати протиправною бездіяльність Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" щодо не виконання умов форвардного контракту від 22.04.2015, та зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" виконати взяті на себе зобов`язання відповідно до умов форвардного контракту від 22.04.2015 у частині укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.05.2017 у справі №922/2844/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2017, первісний позов задоволено частково. Визнано недійсним договір застави №1 від 12.09.2012, укладений між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування Публічне акціонерне товариство "Сбербанк"). В іншій частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" відмовлено. У позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "В-Транссервіс", відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» задоволено частково. Скасовано рішення господарського суду Харківської області від 11.05.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі №922/2844/16 у частині вирішення первісних позовних вимог, та в цій частині справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 11.05.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі № 922/2844/16 залишено без змін.

Частково скасовуючи вищезазначені судові акти, суд касаційної інстанції зазначив, що місцевий господарський суд, дійшовши висновку про те, що частина майна, яке є предметом застави за оспорюваним договором застави, а саме: батареї коксові, бункери (вугільні ями) та сховища; є нерухомим майном, у порушення вимог наведених норм не зазначив, на підставі яких доказів він прийшов до такого висновку. У свою чергу, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення господарського суду, не виявив порушень норм процесуального права. Навпаки, апеляційний господарський суд підтримав даний висновок суду першої інстанції, при цьому також не послався на будь-які докази, які б його підтверджували. Отже, як місцевий, так і апеляційний господарські суди, припустились неправильного застосування приписів частини 1 ст.47 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 ст.43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до частини 1 ст.111-10 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування судового рішення у справі в частині вирішення первісних позовних вимог. Водночас, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначила, що суди попередніх інстанцій, встановивши, що Товариство з обмеженою відповідальністю "В-Транссервіс", у порушення приписів ст.33, 36 Господарського процесуального кодексу України, не надало доказів в обґрунтування своїх вимог; беручи до уваги те, що Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" заперечує факт укладання з Товариством з обмеженою відповідальністю "В-Транссервіс" будь-яких правочинів, у тому числі форвардного контракту від 22.04.2015; дійшли правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "В-Транссервіс".

Господарським судом при новому розгляді справи розглядалася вимога ПАТ "Харківський коксовий завод" до ПАТ Сбербанк про визнання недійсним договору застави №1 від 12.09.2012, укладеного між ПАТ Харківський коксовий завод та ПАТ Дочірній банк Сбербанку Росії (нове найменування Публічне акціонерне товариство Сбербанк).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.11.2017 у справі №922/2844/16 у частині первісних позовних вимог призначено до розгляду у судовому засіданні.

06.12.2017 позивач звернувся до господарського суду Харківської області з заявою (вх.№40684) про доповнення підстав позовної заяви ПрАТ «Харківський коксовий завод» від 23.08.2016 про визнання недійсним договору застави в частині підстав позову у порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла на момент звернення з даною заявою) без зміни предмета позову, в якій просив вирішити спір у даній справі з урахуванням цієї заяви про доповнення підстав позову (а.с.52-56, том 7).

Зі змісту ухвали господарського суду Харківської області від 11.12.2017 у даній справі убачається, що з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи та з`ясування питань, необхідних для вирішення спору щодо встановлення факту приналежності або не приналежності об`єктів, що визначені в додатку №1 до договору застави №1 від 12.09.2012 до нерухомого майна та/або до його складових частин, а також чи є вони складовими єдиного майнового комплексу підприємства, для чого необхідні спеціальні знання у сфері будівництва, інженерно-технічного оснащення та експлуатації гірничих підприємств (збагачення вугілля), з урахуванням зауважень Вищого господарського суду України, господарським судом у справі призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Крім того, ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2017 у даній справі задоволено клопотання відповідача про витребування у Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" документів. Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" надати до суду правовстановлюючі, бухгалтерські, інвентаризаційні та інші технічні документи на обладнання 690 одиниць, що входить до переліку майна за договором застави №1 від 12.09.2012, який укладений з ПрАТ "Харківський коксовий завод". Задоволено заяву відповідача про призначення судової експертизи (вх.№40669). Призначено у справі судову будівельно - технічну експертизи, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса, у зв`язку з чим провадження у справі зупинено.

Отже, господарський суд з метою підтвердження фактичних обставин та з`ясування питань, необхідних для вирішення спору щодо встановлення факту приналежності чи не приналежності майна, переданого в заставу за спірним договором, укладеним між сторонами, до нерухомого майна, які потребують спеціальних знань у будівельно-технічній галузі, ухвалив: розгляд заявлених сторонами заяв та клопотань вирішити в процесі розгляду справи після вирішення питань, поставлених експерту, при проведенні судової будівельно-технічної експертизи у даній справі.

15.12.2017 набув чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147-VІІІ від 03.10.2017, яким Господарський процесуальний кодексу України викладено у новій редакції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.11.2018 поновлено провадження у справі №922/2844/16, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження і призначено проведення підготовчого засідання з метою вирішення клопотання судового експерта.

15.07.2021 до господарського суду Харківської області супровідним листом №20914/16365-16568 (вх.№1359) з Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.Засл. проф.М.С.Бокаріуса" надійшов Висновок експертів №20914/16365-16568 від 29.06.2021 та повернуто матеріали справи № 922/2844/16 (а.с.172-238, том 14).

У Висновку експертів зазначено, що на підставі наданих матеріалів та в обсязі досліджених об`єктів встановлено: - частина майна, яка досліджувалась (майно в обсязі Кокосового цеху) та входить до переліку майна за договором застави №1 від 12.09.2012, який укладений з ПрАТ «Харківський коксовий завод» не відноситься до об`єктів нерухомого майна; - у зв`язку з відсутністю технічної документації та доступу до об`єктів дослідження в повному обсязі, визначити, чи є усі об`єкти у кількості 690 одиниць, що визначені у договорі застави №1 від 12.09.2012 нерухомим майном та/або його частинами/приналежностями, а також чи є вони складовими єдиного майнового комплексу гірничого підприємства ПрАТ «Харківський коксовий завод», яке розташовано по Карачівському шоссе,44, у м.Харкові, не надається можливим (а.с.238, том 14).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.07.2021 поновлено провадження у справі №922/2844/16; продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів до 05.09.2021; справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 10.08.2021.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2021 у даній справі задоволено клопотання позивача та відповідача про відкладення підготовчого засідання та у порядку пункту 3 частини 2 ст.183 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 19.08.2021.

19.08.2021 позивач звернувся до господарського суду з заявою (вх.№19464) у порядку пункту 3 частини 1 ст.42 Господарського процесуального кодексу України та з клопотанням (вх.№19465) про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: експертного висновку щодо обґрунтування статусу майна коксових батарей №1, 2,3,4-бис, що розташовані на території ПАТ «Харківський коксовий завод» за адресою: м.Харків, Карачівське шосе, 44 (а.с.47-204, том 15).

У підготовчому засіданні 19.08.2021 у даній справі постановлено протокольну ухвалу у порядку приписів ст.13, 80, 81 Господарського процесуального кодексу України про зобов`язання позивача надати для огляду суду технічну документацію на 690 одиниць, що визначені у додатку №1 до договору застави №1 від 12.09.2012, та протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання у порядку пункту 3 частини 2 ст.183 Господарського процесуального кодексу України на 25.08.2021 (а.с.210, том 15).

25.08.2021 у підготовчому засіданні господарським судом взято до уваги клопотання представника позивача (вх.№19588) про відкладення підготовчого засідання (а.с.212, том 15), проте, ураховуючи строк проведення підготовчого провадження унормований приписами частини 3 ст.177 Господарського процесуального кодексу України, який спливає 05.09.2021 та в межах якого справа повинна бути призначена до судового розгляду по суті, господарським судом Харківської області постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у порядку, передбаченому пунктом 3 частини 2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України на 06.09.2021 (а.с.213-214, том 15).

28.08.2021 позивач звернувся до господарського суду з заявою (вх.№19965) про зміну предмету позову, в якій просив суд позовні вимоги викласти так:

- визнати коксові батареї: 1 інв. №1232; 2 інв. №1233; 3 інв. №1234; 4-бис інв.№2221, указаних у додатку №1, який є невід`ємною частиною договору застави №1, укладеного в простій письмовій формі від 12.09.2012: у вигляді таблиці в стовпчику №/п 57, 58, 59, 577 - нерухомим майном;

- визнати недійсним договір застави №1 від 12.09.2012, укладений між Приватним акціонерним товариством Харківський кокосовий завод (ідентифікаційний код 24481702) та Публічним акціонерним товариством «Сбербанк Росії» (нове найменування Публічне акціонерне товариство «Сбербанк») (ідентифікаційний код 25959784) у частині передачі в заставу коксових батарей: 1 інв. №1232; 2 інв. №1233; 3 інв. №1234; 4-бис інв. №2221, вказаних у додатку №1, який є невід`ємною частиною договору застави №1, укладеного в простій письмовій формі від 12.09.2012: у вигляді таблиці в стовпчику №/п 57, 58, 59, 577 (а.с.215-227, том 15).

В обґрунтування заяви, посилаючись на частину 3, 4 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач зазначив, що вважає за необхідне змінити предмет позову через відсутність більшості технічної документації на майно в архіві заводу. Також позивач стверджує, що уся технічна документація у повному обсязі була передана відповідачу при укладенні договору застави №1 від 12.09.2012, оскільки без документації відповідач не уклав би договір.

Відповідач у заяві про залишення заяви позивача про заміну предмету позову без розгляду, зазначає, що заявником не дотримано приписів частини 4 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено можливість зміни предмета або підстав позову при новому розгляді справи до закінчення підготовчого засідання, лише у разі зміни фактичних обставин справи, проте такої зміни обставин не доведено; заяву подано після закриття підготовчого засідання, що суперечить приписам частин 1, 4 ст.46 Господарського процесуального кодексу України.

Оскаржуваною ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2021 повернуто без розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" про зміну предмета позову у справі №922/2844/16 (а.с.76-80, том 16).

Як визначено у статті 46 Господарського процесуального кодексу України, сторони користуються рівними процесуальними правами.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 викладено правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Отже, у вирішенні питання щодо оцінки заяви про зміну предмету позову, господарський суд має виходити з ретельного дослідження змісту поданої заяви та співвідношення такого змісту з раніше заявленими позовними вимогами.

За приписами статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Таким чином, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Тобто, одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Тому у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову.

Господарський суд, дослідивши пред`явлення та зміну вимог позивача у даному спорі, встановив, що заявою про зміну предмету позову позивачем одночасно змінено і підстави позову, і предмет позову.

Первісна позовна вимога позивача на час пред`явлення позову до господарського суду Харківської області була сформульована таким чином: «визнати недійсним договір застави №1 від 12.09.2012 , укладений між Приватним акціонерним товариством «Харківський коксовий завод» та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (нове найменування ПАТ «Сбербанк») у частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань за: - договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Термолайф" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування - Публічне акціонерне товариство "Сбербанк"); - договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Приватним акціонерним товариством «Харківський коксовий завод» та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії»; -договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії»».

Єдиною підставою позову позивачем наведено недійсність частини основних зобов`язань, а саме: договорів про відкриття кредитних ліній №30В/12/66/ЮО, №26-В/12/66/ЮО та №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, що встановлено рішеннями господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16, від 15.03.2016 у справі №904/11194/15 та господарського суду Харківської області у справі №922/6554/15 від 25.04.2016.

Тобто при зверненні з первісними позовними вимогами щодо визнання договору застави недійсними, Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" як на підставу своїх позовних вимог про визнання частково недійсним договору застави посилалось на ту обставину, що забезпечено виконання недійсних зобов`язань (кредитні договори визнані у судовому порядку недійсними).

06.12.2017 позивач звернувся до господарського суду Харківської області з заявою (вх.№40684) про доповнення підстав позовної заяви ПрАТ «Харківський коксовий завод» від 23.08.2016 про визнання недійсним договору застави в частині підстав позову у порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла на момент звернення з даною заявою), без зміни предмета позову, в якій просив вирішити спір у даній справі з урахуванням цієї заяви про доповнення підстав позову (а.с.52-56, том 7).

Як на додаткову підставу позивач послався на те, що оспорюваний договір застави №1 від 12.09.2012 укладено у простій письмовій формі. У пункті 5.1 договору застави зазначено, що право застави за цим договором виникає з моменту укладення цього договору в письмовій формі, а у випадку, коли цей договір підлягає нотаріальному посвідченню з моменту його нотаріального посвідчення. Предмет застави визначений пунктом 3.1 оспорюваного договору застави, згідно з яким предметом застави за цим договором є обладнання у кількості 690 одиниць, яке належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою №1509 від 12.09.2012. Предмет застави, перелічений у додатку №1 до спірного договору, і є невід`ємною частиною цього договору. Більша частина вищезазначеного майна, яке є предметом застави за оспорюваним договором застави, є нерухомим майном та/або частинами/приналежністю такого майна.

З метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи та з`ясування питань, необхідних для вирішення спору щодо встановлення факту приналежності або не приналежності об`єктів, що визначені в додатку №1 до договору застави №1 від 12.09.2012 до нерухомого майна та/або до його складових частин, а також чи є вони складовими єдиного майнового комплексу підприємства, для чого необхідні спеціальні знання у сфері будівництва, інженерно-технічного оснащення та експлуатації гірничих підприємств (збагачення вугілля), з урахуванням зауважень Вищого господарського суду України, господарським судом у справі призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Також під час нового розгляду позивач подав до суду заяву (вх.№19965 від 28.08.2021) про зміну предмета позову, в якій, посилаючись на частину 3, 4 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що позивач вважає за необхідне змінити предмет позову через відсутність більшості технічної документації на майно в архіві заводу. Позивач стверджує, що уся технічна документація у повному обсязі була передана відповідачу при укладенні договору застави №1 від 12.09.2012, оскільки без документації відповідач не уклав би договір.

У заяві позовні вимоги викладено так: - визнати коксові батареї: 1 інв. №1232; 2 інв. №1233; 3 інв. №1234; 4-бис інв.№2221, указаних у додатку №1, який є невід`ємною частиною договору застави №1, укладеного в простій письмовій формі від 12.09.2012: у вигляді таблиці в стовпчику №/п 57, 58, 59, 577 - нерухомим майном; - визнати недійсним договір застави №1 від 12.09.2012, укладений між Приватним акціонерним товариством Харківський кокосовий завод (ідентифікаційний код 24481702) та Публічним акціонерним товариством «Сбербанк Росії» (нове найменування ПАТ «Сбербанк») (ідентифікаційний код 25959784) у частині передачі у заставу коксових батарей: 1 інв. №1232; 2 інв. №1233; 3 інв. №1234; 4-бис інв. №2221, вказаних у додатку №1, який є невід`ємною частиною договору застави №1, укладеного в простій письмовій формі від 12.09.2012: у вигляді таблиці в стовпчику №/п 57, 58, 59, 577 (а.с.215-227, том 15).

Положення статті 46 Господарського процесуального кодексу України містять застереження щодо неможливості зміни предмета або підстав позову під час нового розгляду справи: у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею (частина 4 ст.46 Господарського процесуального кодексу України).

Також у даній процесуальній нормі наведено виключення щодо такого застереження: зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Таким чином, звернувшись 06.12.2017 з заявою з додатковими підставами, позивачем фактично було змінено підстави позову, та звертаючись 28.08.2021 до господарського суду з заявою про зміну предмета позову, позивач у порушення норм частини 4 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, змінив і підстави, і предмет спору під час нового розгляду справи господарським судом. При цьому жодним чином не навів та не обґрунтував наявність зміни фактичних обставин первісного позову та необхідність судового захисту порушеного права позивача.

Отже, господарським судом правильно розтлумачено поняття «зміна підстав позову» та «доповнення підстав позову», а позивач помилково вважає, що зміни підстав позову не відбулось.

Ураховуючи викладене, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява позивача про зміну предмета позову у розумінні господарського процесуального законодавства не є заявою про зміну предмета позову, оскільки містить у собі прохання про розгляд судом нової позовної вимоги, яка фактично є іншим позовом, а також направлена на одночасну зміну предмету та підстав позову, що не відповідає вимогам ст.46 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо порушення позивачем процесуальних строків на звернення з такою заявою та не доведення поважності пропуску такого строку, на чому наголошував суд першої інстанції, колегія суддів вважає такі висновки помилковими, виходячи з такого.

Заява про зміну предмету позову подана позивачем до господарського суду Харківської області 28.08.2021.

25.08.2021 у підготовчому засіданні господарським судом взято до уваги клопотання представника позивача (вх.№19588) про відкладення підготовчого засідання (а.с.212, том 15), проте, ураховуючи строк проведення підготовчого провадження унормований приписами частини 3 ст.177 Господарського процесуального кодексу України, який спливає 05.09.2021 та в межах якого справа повинна бути призначена до судового розгляду по суті, господарським судом Харківської області постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у порядку, передбаченому пунктом 3 частини 2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України на 06.09.2021 (а.с.213-214, том 15).

З огляду на те, що строк проведення підготовчого провадження спливає 05.09.2021, позивач не був присутнім у судовому засіданні 25.08.2021, в якому закрито підготовче провадження, копія даної ухвали, направлена судом на адресу ПАТ «Харківський коксовий завод» повернулась до господарського суду 13.09.2021 з позначкою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.89-92, том 16), колегія суддів зазначає, що позивач не був обізнаний про закінчення підготовчого провадження, звертаючись 28.08.2021 до суду з заявою про зміну предмета позову.

Водночас колегія суддів зазначає, що позивач вправі змінити предмет або підстави позову лише за умов зміни фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання при первісному розгляді справи. За таких умов тягар доведення наявності зміни фактичних обставин несе саме позивач.

У поданій 28.08.2021 заяві позивач зазначає, що змінює предмет позову через відсутність більшості технічної документації на майно в архіві заводу. Посилання позивача на наявність у відповідача технічної документації на усі 690 об`єктів майна, яка, за твердженням позивача, була передана при укладенні договору застави, не доведено жодними доказами.

Отже, колегія суддів зазначає, що наведені позивачем обставини, не є належним обґрунтуванням щодо зміни фактичних обставин.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (частина 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Неправомірно під виглядом зміни позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №923/1061/18, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19, від 09.07.2020 у справі № 922/404/19.

Предмет позову кореспондує із способами захисту права, які визначені, зокрема статтею 16 Цивільного кодексу України, а відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може вважатися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від від 10.12.2019 у справі 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі N 925/185/19, від 23.01.2020 у справі N 925/186/19, від 09.07.2020 у справі № 922/404/19.

Таким чином, якщо в заяві позивача йдеться про зміну немайнових вимог шляхом додавання нових (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично йдеться про подання іншого позову.

Отже, зміна предмета позову не може бути пов`язана з пред`явленням додаткових позовних вимог немайнового характеру, про які не йшлося в первісній позовній заяві. Якщо такі додаткові позовні вимоги пов`язані з раніше заявленими позовними вимогами підставою виникнення або поданими доказами, то вони можуть бути пред`явлені з дотриманням вимог, зокрема, положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України, що регулює порядок об`єднання позовних вимог. Право об`єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надано суду до початку підготовчого засідання.

У разі подання позивачем заяви з порушенням положень статей 46, 173 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд повинен відповідно до положень пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернути таку заяву та додані до неї документи, розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 у справі №920/1059/17.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність правових підстав для прийняття заяви (вх.№19965) Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" про зміну предмету позову.

Разом з тим, звернення позивача з заявами від 16.12.2017 та від 28.08.2021 з порушенням порядку, встановленого ст.46 Господарського процесуального кодексу України, та з урахуванням правових висновків Верховного Суду, спростовує доводи апелянта щодо обмеження його права розпоряджатися своїми правами на власний розсуд та позбавлення його права на доступ до правосуддя.

Отже, порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на заявника апеляційної скарги.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим ухвалу господарського суду у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, пунктом 1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Харківський коксовий завод залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2021 у справі №922/2844/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.12.2021.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов