ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Справа №902/614/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Коломис В.В.,

суддя Саврій В.А.

без повідомлення учасників провадження

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу АТ "Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23 липня 2021 року, суддя Матвійчук В.В., м. Вінниця, повний текст складено 23 липня 2021 року, у справі

за позовом Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

до ОСОБА_1

ОСОБА_2

Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Водопад"

про стягнення 75 050,43 грн.

Заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2021 року, АТ "КБ "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Виробнича фірма "Водопад", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором №02/07-006 від 05 лютого 2007 року у розмірі 75 050,43 грн.

23 липня 2021 року, ухвалою Господарського суду Вінницької області позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" було повернуто заявнику, оскільки позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви у встановлений строк.

АТ КБ "Приватбанк" у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду Харківської області, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми процесуального права, оскільки вважає, що суд першої інстанції безпідставно вимагав нотаріально засвідчений переклад на українську мову Кредитного договору №02/07-006 від 05 лютого 2007 року, не зазначивши жодної норми процесуального або матеріального права, які унеможливлюють додання до позовної заяви доказів, викладених російською мовою.

30 серпня 2021 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито провадження за скаргою АТ КБ "Приватбанк" та призначено розглядати її без виклику сторін в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі правом на надання відзиву, передбаченим ст. 165 ГПК України, не скористались.

Відповідно до положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Судова колегія, враховуючи приписи Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, а також те, що член колегії з 13 вересня по 04 жовтня 2021 року перебував у відпустці, визнала за можливе розглянути даний спір, в термін більший ніж передбачено ст. 273 ГПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

24 травня 2021 року, АТ КБ "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Виробнича фірма "Водопад", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором №02/07-006 від 05 лютого 2007 року в розмірі 75 050,43 грн., який обґрунтовано невиконанням відповідачами даного Договору, де ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є солідарними боржниками, як поручителі ТОВ "Виробнича фірма "Водопад", на підставі укладених з АТ КБ "Приватбанк" Договорів поруки №006, №006/1 від 05 лютого 2007 року. (а.с.18-26)

08 липня 2021 року, ухвалою Господарського суду Вінницької області позовну заяву банку було залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк з дня її отримання для усунення недоліків, шляхом надання до суду перекладу копії спірного Кредитного договору №02/07-006 від 05 лютого 2007 року, доданого до позовної заяви, з російської мови на українську, посвідчену нотаріусом, посилаючись на ч.1 ст. 10 ГПК України та ч.1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". (а.с.7-9)

13 липня 2021 року, АТ КБ "Приватбанк" подало до Господарського суду Вінницької області заяву (у відповідь на ухвалу про залишення позовної заяви без руху), в якій не погоджується з підставами залишення позовної заяви без руху, вважаючи, що банком дотримано вимоги ст. 162 ГПК України, а відсутність доказів, які не підтверджують позовні вимоги є підставою для відмови в задоволенні позову, а не для визнання позовної заяви неподаною і повернення її банку. (а.с.10-11)

23 липня 2021 року, ухвалою Господарського суду Вінницької області позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" було повернуто заявнику, оскільки не було усунуто її недоліків. (а.с.15-17)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з огляду на наступне.

Пунктом 6 ч.1 ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Частиною 2 ст. 164 ГПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Частинами 2 та 3 ст. 162 ГПК України визначено, що позовна заява подається у письмовій форм та повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмовий або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та надав, як доказ, примірник цього договору.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 08 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позивачем надано кредитний договір, який викладено російською мовою без перекладу на державну мову.

В подальшому, позовна заява банку була повернута у зв`язку з невиконанням даної ухвали господарського суду і неподання до суду нотаріально засвідченого перекладу кредитного договору, зазначивши, що докази надані до позовної заяви повинні бути подані державною (українською) мовою, посилаючись на ч.1 ст. 10 ГПК України та ч.1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Проте, ч.1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій статус суддів", встановлено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ГПК України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою, а відповідний механізм забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою передбачено у ч.ч.3, 4 ст. 10 ГПК України, відповідно до якої суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.10 Конституції України, в Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.

Таким чином, діючим законодавством не передбачено безумовного обов`язку позивачу подавати до суду докази, викладені виключно українською мовою, або ж перекладені з російської.

Крім того, за рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2008 від 22 квітня 2008 року у справі №1-18/2008, відповідно до ст. 124 Конституції України, Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Разом з тим, суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Так, Кредитний договір №02/07-006 від 05 лютого 2007 року не є процесуальним документом в розумінні ГПК України, а є документом, яким позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідачів. Сторони по справі, укладаючи даний договір у зрозумілій для них формі, були обізнані про свої права і наслідки укладеного правочину.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що відсутність у позовній заяві посилання на відповідні обставини, чи недодання доказів на підтвердження позовних вимог або ж подання доказів неналежної якості не є перешкодою для відкриття провадження у справі, за умови дотримання позивачем ст. 162, 164 ГПК України.

Враховуючи обставини справи, судова колегія вважає, що обставини, на які посилається суд, як на підставу повернення позовної заяви є необґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам чинному законодавству, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової -процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - неї допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Відповідно до ч.4 ст. 280 ГПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно п.6 ч.1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги вправі скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В той же час, АТ КБ "Приватбанк" у своїй апеляційній скарзі просить, за результатами її розгляду, передати справу на розгляд до Господарського суду Харківської області, що не відповідає принципу територіальної юрисдикції господарських судів та згідно ч.1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно витягу з ЄДРПОУ, місцезнаходженням ТОВ "Виробнича фірма "Водопад" (ідентифікаційний код 25495505) є: 23210, Вінницька обл., Вінницький р-н., смт. Стрижавка, пров. Першотравневий, 5, засновниками являються ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підставі наведеного, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази, надані сторонами, перевіривши об`єктивність прийняття ухвали судом першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" слід задоволити частково, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23 липня 2021 року - скасувати, а справу - направити до Господарському суду Вінницької області для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" - задоволити.

Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23 липня 2021 року, у справі №902/614/21 - скасувати, матеріали справи направити Господарському суду Вінницької області для на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.