ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Справа№ 910/14932/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 01.12.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2021

у справі № 910/14932/21 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп"

про стягнення 104 669 113,40 грн-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанов суду апеляційної інстанції та касаційної інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" у межах суми в розмірі 104 669 113,40 грн, що обліковуються на будь-яких рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" виявлених виконавцем при виконанні даної ухвали рахунках у тому числі, але не виключно на рахунках:

НОМЕР_1 в AT "Універсал Банк" (код банку (МФО) 322001, код за );

НОМЕР_2 в AT "Укрбудінвестбанк" (код банку (МФО) 380377, код за );

НОМЕР_3 в AT "Універсал Банк" (код банку (МФО) 322001, код за ).

Ухвалу суду мотивовано тим, що має місце існування обставин, а не виключно припущень заявника, про можливе ухилення відповідачем від виконання рішення суду в даній справі у разі задоволення позову, в тому числі шляхом виведення з підприємства всіх активів, що у випадку вчинення таких дій фактично нівелює можливість захисту прав та інтересів позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі № 910/14932/21 про забезпечення позову скасувати та відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального прав.

Скаржник посилається на те, що позивачем не було подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення на грошові кошти в сумі понад 104 млн. грн.

Апелянт наголошує, що оскаржувана ухвала обґрунтована лише припущенням на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування і посилання на жодний вагомий та беззаперечний доказ. Обрані судом заходи до забезпечення позову у вигляді арешту коштів на рахунках відповідача на суму понад 104 млн. гривень мають наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, що є прямим блокуванням господарської діяльності відповідача.

Апелянт вказує, що висновки суду про те, що підставою для накладення арешту є необмежена можливість відповідача розпоряджатись основним своїм активом, є прямим порушенням ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" у своєму відзиві, наданому до суду 10.11.2021, на апеляційну скаргу зазначає, що ухвалу суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та ухвалу слід залишити без змін. Крім того, заявник зазначає, що доводи апелянта про те, що активи були придбані не за кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" не спростовують факту порушення апелянтом умов попереднього договору в частині подальшого відчуження придбаних прав вимоги, а також не спростовують факту наявності у позивача права вимоги до апелянта, яке полягає у праві вимагати від останнього повернення грошових коштів, сплачених ТОВ «Апогей» на користь ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» за попереднім договором.

Позивач звертає увагу, що разом із відповіддю про стан рахунків, AT «Універсал Банк» надано виписку про рух грошових коштів за період з 01.09.2021 по 29.09.2021, з якої вбачається, що протягом періоду з 13.09.2021 по 22.09.2021 відповідачем виведено понад 100 млн. грн.

Узагальнені доводи письмових пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп"

17.11.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" подано письмові пояснення, в яких апелянт зазначає, що вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді арешту коштів на суму 104 млн. грн блокують господарську діяльність товариства та арешт коштів може призвести до порушення кримінальних справ щодо керівництва.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі № 910/14932/21 та призначений розгляд апеляційної скарги на 17.11.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 та оголошено перерву у розгляді справи № 910/14932/21 до 29.11.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" надати для огляду до суду договір про відступлення права вимог та акти прийому-передачі в оригіналі та оголошено перерву у розгляді справи № 910/14932/21 до 01.12.2021.

Позиції учасників справи

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" в судовому засіданні апеляційної інстанції 01.12.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 01.12.2021 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

13.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" про стягнення заборгованості за попереднім договором № 03/06/2020 про порядок здійснення договору цесії (відступлення права вимоги) від 03.06.2020 у розмірі 104 669 113,40 грн, яка складається з 98 022 987,81 грн - основної суми боргу, 1 651 620,21 грн - 3% річних та 4 994 505,38 - інфляційного збільшення.

22.09.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" (далі - заявник) подано до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову, в якій просило:

заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" здійснювати відчуження товариством прав вимоги, в тому числі і майнових прав за кредитними договорами та договорами забезпечення, придбаних в результаті продажу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб активів неплатоспроможних банків;

накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, права вимоги та майнові права, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп";

накласти арешт на кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" в межах суми в розмірі 104 669 113,40 грн, що обліковуються на будь-яких рахунках ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" виявлених виконавцем при виконанні даної ухвали рахунках у тому числі, але не виключно на рахунках:

НОМЕР_1 в AT "Універсал Банк" (код банку (МФО) 322001, код за );

НОМЕР_2 в AT "Укрбудінвестбанк" (код банку (МФО) 380377, код за );

НОМЕР_3 в AT "Універсал Банк" (код банку (МФО) 322001, код за ).

В обґрунтування поданої заяви позивач послався на те, що нехтування відповідачем своїх обов`язків за договором, великий розмір заборгованості, необмежена можливість відповідача розпоряджатись активом, придбаним за кошти позивача, ставить під сумнів належне виконання відповідачем зобов`язань за договором, та відсутність будь-якого забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором, у зв`язку з чим, у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що на момент винесення відповідного судового рішення грошові кошти, а також майно відповідача, зокрема придбані за основним договором права вимоги, що входять до пулу активів, детальний опис якого міститься в протоколі електронних торгів № Debtx 9005, за рахунок яких можливо задовольнити позовні вимоги, можуть зникнути, що взагалі ускладнить, або зробить неможливим виконання рішення суду.

Також позивач у заяві про забезпечення позову зазначив, що відповідач на сьогоднішній день вчиняє дії щодо розпорядження переданими йому правами вимог та стягує заборгованість з божників, вимоги до яких увійшли до пулу активів № debtx_9005. Зокрема, за інформацією з ЄДРСР, ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" здійснює заміну банків на себе як правонаступника у кредитних договорах та договорах забезпечення, здійснює стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмети забезпечення.

У заяві вказано, що у зв`язку з тим, що відповідач, всупереч умов попереднього договору, не тільки не відступив права грошової вимоги та всіх інших прав, що входить до складу лоту № Debtx 9005, але й не повернув в повному обсязі суму грошових коштів, отриманих згідно з умовами попереднього договору, а також ухиляється від надання відповіді на вимогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" у межах суми в розмірі 104 669 113, 40 грн, що обліковуються на будь-яких рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Кредіт Інвестмент Груп" виявлених виконавцем при виконанні даної ухвали рахунках у тому числі, але не виключно на рахунках:

НОМЕР_1 в AT "Універсал Банк" (код банку (МФО) 322001, код за );

НОМЕР_2 в AT "Укрбудінвестбанк" (код банку (МФО) 380377, код за );

НОМЕР_3 в AT "Універсал Банк" (код банку (МФО) 322001, код за ).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Н. проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У свою чергу, вирішуючи питання про забезпечення позову господарському суду слід виходити з приписів ст. ст. 13, 15, 74 Господарського процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), а також, здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача), щодо відсутності підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, інших учасників судового процесу, та яким чином, чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №904/5876/19, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

Так, 03.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Апогей» (далі - ТОВ «Апогей») (цесіонарій) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредіт Інвестмент Груп» (цедент) укладено попередній договір №03/06/2020 про порядок здійснення договору цесії (відступлення права вимоги) (далі - попередній договір).

В подальшому до попереднього договору внесено зміни додатковими угодами від 30.06.2020, від 17.07.2020 та від 31.08.2020.

У пункті 1 попереднього договору (в редакції додаткової угоди від 31.08.2020) встановлено, що цедент та цесіонарій зобов`язуються укласти в строк до 01.02.2021 договори відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав за кредитними договорами та договорами забезпечення за ними, в тому числі дебіторської заборгованості, що входять до складу лоту № debtx_9005 (який є предметом продажу на електронному аукціоне, що відбувся 04.06.2020 в електронній торговій системі debtx.com за адресою в мережі Інтернет: www.debtx.com та переможцем за яким є цедент), надалі - основні договори, за якими цедент здійснить відступлення (купівлю-продаж), а цесіонарій набуде 100% від обсягу прав вимоги та майнових прав за кредитними договорами, договорами забезпечення та дебіторської заборгованості після укладання цедентом з банками-власниками таких прав вимоги та майнових прав відповідних договорів. За основними договорами здійснюватиметься відступлення (купівля-продаж) прав вимоги за активами, що входять до складу лоту №debtx_9005, а саме:

активи AT «Банк «Фінанси та Кредит»: права вимоги та майнові права за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами в кількості 108 договорів, дебіторська заборгованість, що виникла за операціями з суб`єктами господарювання, фізичними особами та банками-нерезидентами в кількості 6429 позицій;

активи АТ «ВТБ Банк»: права вимоги та майнові права за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами в кількості 53 договорів, дебіторська заборгованість в кількості 1 позиція;

активи АТ «ВТБ Банк» та ПУАТ «Фідобанк», що складаються з права вимоги за 2 кредитними договорами, укладеними з юридичною особою;

активи ПАТ «Діамантбанк»: права вимоги та майнові права за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання, та. фізичним и особами в кількості 20 договорів;

активи ПУАТ «Фідобанк»: права вимоги за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами в кількості 35 договорів, (детальна інформація в публічному паспорті);

активи ПАТ Банк «Траст»: права вимоги за договором факторингу №20150430 укладеним з юридичною особою, (надалі також «Кредитні договори»).

Цедент зобов`язується передати на користь цесіонарія права вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки/застави або припинити обтяження нерухомого/рухомого майна іпотекою/заставою та вилучити записи з реєстру заборони відчуження нерухомого майна, яке виступає предметом іпотеки/застави за відповідними договорами іпотеки/застави.

Згідно з підпунктом б) пункту 1.2 попереднього договору цедент зобов`язується відступити право грошової вимоги та всі інші права до боржників та/або припинити обтяження нерухомого майна іпотекою/заставою, зазначені в п. 1.1 цього попереднього договору, за ціною не менше суми, що буде визначена у протоколі електронних торгів, на підставі договору цесії (де цедент виступає як первісний кредитор).

Пункт 1.3 попереднього договору (в редакції додаткової угоди від 31.08.2020) викладено в наступній редакції: в рахунок належних за договором цесії платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів та своєї платіжної спроможності, цесіонарій зобов`язаний передати, а цедент отримати грошове забезпечення у розмірі: а) 98 472 987,01 (дев`яносто вісім мільйонів чотириста сімдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 01 копійок; б) решта суми витрат, які цедент понесе для участі в аукціоні та комісія біржі; в) винагорода цедента.

ТОВ «Апогей» (цесіонарій) перерахувало ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» кошти 04.06.2020 - 45 840 000,00 грн, 01.07.2020 - 91 680 000,00 грн, 04.09.2020 - 375 000,00 грн.

04.06.2020 ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» стало переможцем у торгах №Debtx_9005 щодо продажу пулу активів, який складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання, фізичними особами, дебіторської заборгованості та договорів фінансового лізингу, що належали ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «Фідобанк», ПАТ «Діамантбанк», ПАТ «Банк Траст», за ціною 91 679 099, 57 грн.

22.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Апогей» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк» (далі - ТОВ «ФК «Артфінброк») (новий кредитор) укладено договір №2-22/02 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за попередніми договорами.

30.03.2021 між ТОВ «ФК «Артфінброк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна» (новий кредитор) укладено договір №30/03-1 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за попередніми договорами.

Відповідно до пунктів 2.1 - 2.2 договору №30/03-1 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за попередніми договорами від 30.03.2021, у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) в повному обсязі новому кредитору своє право вимоги до боржника за попередніми договорами, новий кредитор набуває право вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору в порядку та строки, встановлені цим договором.

Право вимоги до боржника, що передається (відступається) за цим договором, становить в загальному розмірі 213 154 752,01 грн та складається:

з права вимоги за попереднім договором №02/12/2019 про порядок здійснення договору цесії (відступлення права вимоги) від 03.12.2019, укладений між боржником - ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» та ТОВ «Апогей», - 17 460 764,20 грн (п.п. 2.2.1);

з права вимоги за попереднім договором про відступлення права вимоги та майнових прав за кредитними договорами, забезпечення та кредиторської заборгованості від 17.01.2020, укладений між боржником - ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» та ТОВ «Апогей», - 97 671 000,00 грн (п.п. 2.2.2);

за попереднім договором №03/06/2020 про порядок здійснення договору цесії (відступлення права вимоги) від 03.06.2020, укладений між боржником - ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» та ТОВ «Апогей», - 98 022 987,81 грн (п.п. 2.2.3).

27.08.2021 ТОВ "Кредитна установа "Інвестиційна" направило ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні та вимогу виконати зобов`язання протягом п`яти робочих днів з дня отримання даної вимоги. Проте, ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» не направило позивачу відповідь та не перерахувало грошові кошти.

Заявник у заяві про забезпечення позову вказав, що відповідач всупереч умов попереднього договору не відступив права грошової вимоги та всіх інших прав, що входить до складу лоту №debtx_9005, і не повернув у повному обсязі суму грошових коштів, отриманих згідно з умовами попереднього договору.

Крім того, ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» вчиняє дії щодо розпорядження переданими йому правами вимог та стягує заборгованість з божників, вимоги до яких увійшли до пулу активів №debtx_9005. Так, за інформацією з ЄДРСР, ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» здійснює заміну банків на себе як правонаступника в кредитних договорах та договорах забезпечення, здійснює стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмети забезпечення, що підтверджується наступними ухвалами:

Ухвала Господарського суду Запорізької області від 22.10.2020 у справі №5009/4233/12 щодо ТОВ «Банк Фінанси та Кредит»;

Ухвала Господарського суду Вінницької області від 23.11.2020 у справі №902/121/17 щодо АТ «ВТБ Банк»;

Ухвала Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.03.2021 у справі №2-54/11 щодо ПАТ «Фідобанк».

При цьому, відповідач має необмежену можливість здійснювати дії по стягненню заборгованостей, зверненню стягнення на предмет іпотеки, в тому числі в позасудовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що предметом позову в даній справі є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" про стягнення грошових коштів у розмірі 104 669 113,40 грн. Отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" необхідну суму грошових коштів у присудженій до стягнення сумі.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги надану позивачем виписку AT «Універсал Банк» про рух грошових коштів за період з 01.09.2021 по 29.09.2021, з якої вбачається, що протягом періоду з 13.09.2021 по 22.09.2021 відповідачем виведено з рахунку понад 100 млн. грн.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що має місце існування обставин, а не виключно припущень заявника, щодо можливого ухилення відповідачем від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, в тому числі шляхом виведення з підприємства всіх активів, що у випадку вчинення таких дій фактично нівелює можливість захисту прав та інтересів позивача.

У заяві про вжиття заходів до забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" просило заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" здійснювати відчуження товариством прав вимоги, в тому числі і майнових прав за кредитними договорами та договорами забезпечення, придбаних в результаті продажу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб активів неплатоспроможних банків та накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, права вимоги та майнові права, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп".

Водночас, у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.08.2019 у справі №915/538/19 та від 06.11.2018 у справі №923/560/17.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно вказав, що правомірним є накладення арешту саме на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських установах відповідача, розмір яких обмежується ціною позову.

Разом з тим, місцевий господарський суд правомірно зазначив, що підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" здійснювати відчуження товариством прав вимоги, в тому числі і майнових прав за кредитними договорами та договорами забезпечення, придбаних в результаті продажу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб активів неплатоспроможних банків, на сьогоднішній день немає.

Так, предметом спору у цій справі є наявність чи відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за попереднім договором № 03/06/2020 про порядок здійснення договору цесії (відступлення права вимоги) від 03.06.2020 у розмірі 104 669 113,40 грн.

Заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, права вимоги та майнові права, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" жодним чином не узгоджуються з предметом та підставами позову, оскільки предметом позову є наявність чи відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за попереднім договором та не є спором, що виник з приводу нерухомого майна.

Крім того, відсутня також інформація щодо вартості визначеного майна, що унеможливлює встановлення судом співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Таким чином, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2018 у справі № 916/10/18.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом здійснення відчуження відповідачем прав вимоги, в тому числі і майнових прав за кредитними договорами та договорами забезпечення, придбаних в результаті продажу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб активів неплатоспроможних банків та накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, права вимоги та майнові права, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп".

Що стосується посилання скаржника на те, що 27.09.2021 були заблоковані платежі з оплати бухгалтерських послуг, податків та зборів, то колегія суддів звертається до позиції Верховного Суду у постанові від 19.10.2021 у справі №917/126/21.

У зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 905/361/19.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Стосовно тверджень апелянта про те, що відповідно до пункту 1 актів приймання-передачі документації про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за попереднім договором від 22.02.2021 та від 30.03.2021 первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв копії договорів, а не оригінали, колегія суддів вказує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Вказана норма не містить імперативної вимоги щодо передачі первісним кредитором новому кредитору оригіналів первинних документів як умови переходу права вимоги. Передача таких документів має на меті перевірку існування у первісного кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків.

Обставина непередачі новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, створює певні ризики для нового кредитора, пов`язаних із невиконанням боржником своїх зобов`язань на користь саме нового кредитора. Однак відсутність передачі новому кредитору таких документів не може свідчити про відсутність передачі права вимоги взагалі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" в межах суми в розмірі 104 669 113, 40 грн, що обліковуються на будь-яких рахунках ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп".

З огляду на вказане вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі № 910/14932/21 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі № 910/14932/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі № 910/14932/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі № 910/14932/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп".

4. Матеріали оскарження ухвали у справі №910/14932/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 06.12.2021.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім