ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 915/856/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Ярош А.І.

суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Молодов В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.05.2021 року

у справі № 915/856/20

за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області

про стягнення 4 442 686,71 грн,

за участю представників учасників справи: не з`явились,

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 4 442 686,71 грн з зарахуванням до бюджету: 2 249 375,83 грн основного боргу, 1 951 310,88 грн пені.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13.05.2021 року у справі №915/856/20 (суддя Смородінова О.Г.) закрито провадження у справі № 915/856/20 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 з зарахуванням до бюджету: основного боргу та пені, нарахованої до 01.11.2014 включно.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 з зарахуванням до бюджету пені, нарахованої після 01.11.2014 відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції встановив, що:

- у провадженні Господарського суду Миколаївської області перебувала господарська справа № 7/930/07 за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області до ЗАТ Таврія-Агро (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро) про стягнення з ЗАТ Таврія-Агро заборгованості по бюджетній позичці в сумі 621749,54 грн. Постановою Господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 у справі № 7/930/07 позовні вимоги було задоволено; стягнуто з Закритого акціонерного товариства Таврія-Агро на користь Державного бюджету України заборгованість перед державою за угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 року в сумі 634 761,80 грн. з якої: сума основного боргу - 585 131,18 грн., нарахований відсоток - 31750,86 грн., пеня - 17879,76 грн.

- З постанови заступника начальника виконавчої служби Жовтневого РУЮ Миколаївської області від 28.09.2011 про закінчення виконавчого провадження № 25252192 з примусового виконання виконавчого листа Господарського суду Миколаївської області від 17.01.2011 у справі № 7/930/07, встановлено фактичне повне виконання рішення суду згідно повідомлення боржника під час наданої судом відстрочки виконання рішення суду.

- у провадженні суду перебувала господарська справа № 915/531/15 за позовом Жовтневої об`єднаної ДПІ ГУ Державної фіскальної служби у Миколаївській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Миколаївській області) до ТОВ Таврія-Агро про стягнення з відповідача 1 446 177,91 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 у справі № 915/531/15 позов було задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро прострочену заборгованість перед Державою за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 1 446 177,91 грн, з зарахуванням до бюджету: 1188616,24 грн основного боргу, 257561,67 грн пені.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 у справі №915/531/15 було скасовано; провадження по справі припинено. В обґрунтування прийнятого рішення апеляційним судом зазначено, що в постанові господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010р. по справі №7/930/07, якою було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ЗАТ Таврія-Агро на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області заборгованість, є посилання на лист-вимогу від 21.01.2008 №31-23020-13-10/1217, яким Міністерство фінансів України просить відповідача погасити заборгованість у сумі 115867,56 дол. США та сплатити відсотки в сумі 6287,30 дол. США разом із сумою нарахованої пені, при цьому, посилання на вказаний лист як на доказ містить як позовна заява по справі №915/531/15 так і оскаржуване рішення.

Як вбачається з рішення господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 по справі №7/930/07, відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі: 585131,18 грн. боргу, за курсом НБУ на дату заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2008р., становило 115867,56 дол. США., 31750,86 грн відсотків, що за курсом НБУ на дату заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2008, становило 6287,30 дол. США та 17879,76 грн пені. Крім того, як свідчать матеріали справи №7/930/07, 28.09.2011 відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням постанови господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 по справі №7/930/07. З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що в межах господарської справи №7/930/07 з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області вже було стягнуто заборгованість за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003.

Таким чином, оскільки той факт, що в межах господарської справи №7/930/07 з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області вже було стягнуто заборгованість за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003 встановлено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15, яка набрала законної сили, то вказані обставини не потребують доказування при розгляді даної справи.

Суд також зауважив, що з листа Міністерства фінансів України № 31-23020-13-10/1217 від 21.01.2008 вбачається, що вказаним листом-вимогою вся заборгованість за Угодою про реструктурування від 25.12.2003 № 130-04/149 визнана (оголошена) простроченою, а, отже була предметом розгляду у господарських справах №7/930/07 та № 915/531/15.

При цьому, постановою заступника начальника виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області від 28.09.2011 було закінчено виконавче провадження № 25252192 з примусового виконання виконавчого листа Господарського суду Миколаївської області від 17.01.2011 у справі № 7/930/07, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

Суд першої інстанції зазначив, що у позовній заяві у даній справі Головне управління ДПС у Миколаївській області повторно посилається на вищевикладені обставини, які вже були предметом дослідження у справах №7/930/07 та № 915/531/15.

Додатково суд зазначив, що зі змісту постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 вбачається, що заявлена до стягнення в межах цієї справи пеня зазначена позивачем на підставі Подання Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області №134 від 26.11.2014 щодо стягнення простроченої заборгованості за іноземним кредитом, залученим Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, по пені, нарахованій на суму основного боргу в розмірі 257561,67 грн. Суд, дослідивши матеріали господарської справи № 915/531/15, зауважує, що зі змісту Подання Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області №134 від 26.11.2014 вбачається, що вказане подання внесене щодо стягнення простроченої заборгованості за іноземним кредитом, залученим Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, по пені, нарахованій на суму основного боргу станом на 01.11.2014 у сумі 257561,67 грн.

Таким чином, оскільки за результатами судового розгляду постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 було закрито провадження у справі між тими самими сторонами, про стягнення з відповідача заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 та пені, нарахованій на суму основного боргу станом на 01.11.2014, з посиланням на лист-вимогу Міністерства фінансів України від 21.01.2008 № 31-23020-13-10/1217, то суд дійшов висновку, що провадження у даній справі № 915/856/20 підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 з зарахуванням до бюджету: основного боргу та пені, нарахованої до 01.11.2014.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки постановою державного виконавця 28.09.2011 у виконавчому провадженні №25252192 було констатовано фактичне повне виконання рішення Господарського суду Миколаївської області у справі № 7/930/07, то відсутні підстави для здійснення нарахування пені після 01.11.2014.

Головне управління ДПС у Миколаївській області не погодилось з вказаним рішенням та звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 13.05.2021 року у справі № 915/856/20 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що на умовах контракту лізингу від 22.07.1997 року №22, укладеного між Українською аграрною біржею та ЗАТ «Таврія-Агро» (правонаступником є ТОВ «Таврія-Агро»), останньому була передана сільгосптехніка на суму 1 482 462,00 дол. США.

У зв`язку з невиконанням ЗАТ «Таврія-Агро» зобов`язань за зазначеним вище контрактом лізингу у підприємства станом на 27.07.2003 року утворилась прострочена заборгованість перед Українською аграрною біржою у сумі 202768,2 дол.США, підтверджується актом звірки розрахунків від 01.10.2003 No22/5 до контракту лізингу.

Міністерство фінансів України, Українська аграрна біржа, Закрите акціонерне товариство «Таврія - Агро» уклали угоду реструктурування простроченої заборгованості №130-04/149 від 25.12.2003 року, згідно якої Міністерство фінансів України реструктурує прострочену заборгованість станом на 1 січня 2003 року перед державою в сумі 202 768,20 доларів США з погашенням у період з 30.04.2004 року по 31.10.2010 року двічі на рівними частками у сумі 14 483,48 дол. CШA.

Листом-вимогою Міністерства фінансів України від 21.01.2008 №31-23020-13-10/12 вся заборгованість відповідно до пп. 1 п. 5 Угоди №130-04/149 визнана (оголошена) простроченою та такою, що підлягає дострокове поверненню в повному обсязі разом із сумою нарахованої пені.

Обґрунтовуючи підставу позовної заяви у справі №915/856/20, Позивач посилається на Угоду №130-04/149, яка була предметом дослідження у справах №7/930/07 та №915/531/15.

Однак, апелянт зауважує, що суд першої інстанції належним чином не встановив та не обґрунтував обставин, що стосуються зміни розміру позовних вимог та не надав належної оцінки доказам, долученим до матеріалів позовної заяви по справі №915/856/20.

Незважаючи на часткову тотожність предмету і підстав позовів у цих справах, висновок Суду першої інстанції щодо закриття провадження по справі №915/856/20 є передчасним.

Так, предметом спору у справі №7/930/07, враховуючи заяву про зміну позовних вимог, були вимоги Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Таврія-Агро» 585 131,18 грн. боргу, що з курсом НБУ на дату заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2008, становило 115 867,56 дол. США, 31 750,86 грн. відсотків, що за курсом НБУ на дату заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2008, становило 6 287,30 дол. США та 17 879,76 грн пені.

Предметом спору у справі №915/531/15 були вимоги Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївські області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» боргу сумі 1 188 616,24 грн (91 780, 19 дол. США) та пені в сумі 257 561,67 грн.

Приймаючи відповідне рішення, судом першої інстанції не враховано, що підставою звернення контролюючого органу до Суду з відповідною заявою є норми Бюджетного кодексу України, якими, зокрема, передбачено, що стягнення з суб`єкта господарювання простроченої заборгованості перед державою здійснюється на підставі інформації органів Державної казначейської служби про наявність простроченої заборгованості перед державою. При зверненні до суду із позовною заявою про стягнення сум за кредитами, що залучені під гарантії Уряду, при розрахунку ціни позов використовується подання Державної казначейської служби.

Так, на адресу ГУ ДПС у Миколаївській області надійшло Подання ГУ Державної казначейської служби України у Миколаївській області від 17.04.2018 року щодо стягнення з ТОВ «Таврія-Агро» простроченої заборгованості.

Щодо твердження Суду, що судом у справі №7/930/07 було розглянуто спір між ТОВ «Таврія-Агро», Жовтневою ОДПІ, ГУ ДКС України, Мінфіном, Українською аграрною біржею по стягненню заборгованості за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003 року, апелянт зазначає, що згідно з ч. 2 п. 5 Угоди №130-04/149 Мінфін має право зараховувати кошти, що надійшли на рахунки Державного казначейства в черговості:

- сплата пені на невиплачені суми заборгованості та/або відсотків;

- сплата прострочених сум відсотків,

- сплати прострочених сум заборгованості;

- сплата відсотків;

- погашення заборгованості.

Отже, стягнуті під час виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по справі №7/930/7 сума в розмірі 634 761,80 грн. по мірі надходження, а також інші кошти, що надходили від ТОВ «Таврія-Агро», були зараховані згідно з вказаною черговістю.

Також апелянт наголошує, що рішенням Господарського суду м. Києва від 20.01.2012 року по справі №54/451 ТОВ «Таврія-Агро» відмовлено у задоволенні позову про визнання припиненими угоди про реструктурування № 130-04/149/017 від 25.12.2003 року, договору застави №130-04/149/017 від 02.06.2004 року, договору застави № 130-04/149/018 від 02.06.2004 та зняття обтяження в Державному реєстрі обтяжень з нерухомого майна, що є предметом застави за Договором застави № 130-04/149/018 та №130-04/149/017 від 02.06.2004 року.

В зазначеному вище рішенні Господарського суду м. Києва зазначено, що постановою господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 року з Позивача стягнуто лише половину заборгованості за Угодою про реструктурування.

Отже, Судом першої інстанції при розгляді справи по суті не встановлено чи було предметом спору у справах №7/930/07 та №915/531/15 вся або частина заборгованості з Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003 та в якій частині відповідні зобов`язання були виконані відповідачем.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 року (головуючий суддя Ярош А.І., судді: Діброва Г.І., Принцевська Н.М.) відкрито апеляційне провадження по справі №915/856/20, призначено розгляд справи на 05 жовтня 2021 року об 11-30 год.

Відповідно до приписів ст.ст. 267, 268 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання копій іншим учасникам справи протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Роз`яснено учасникам справи про їх право не пізніше 7 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо), оформлених відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 05.10.2021 року у зв`язку з неявкою представників сторін відкладено розгляд справи № 915/856/20 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення господарського суду Миколаївської області від 13 травня 2021 року на 26 жовтня 2021 року о 14-00 год.

Учасники справи повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, шляхом направлення ухвали суду на електронні адреси, направлення телефонограм та розміщення повідомлення на веб-сайті.

Ухвалою суду від 26.10.2021 року у зв`язку з неявкою представників сторін відкладено розгляд справи № 915/856/20 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення господарського суду Миколаївської області від 13 травня 2021 року на 30 листопада 2021 року о 14-00 год.

Запропоновано учасникам процесу надати до суду в строк до 20.11.2021 року письмові пояснення по справі:

- позивачу та третій особі - з детальним обґрунтуванням розрахунку позовних вимог із зазначенням дат та розміру оплат та залишку заборгованості з урахуванням курсу НБУ на відповідну дату, та розрахунку пені,

- відповідачу - з викладенням правової позиції по справі, з інформацією щодо основного боргу, оплат та залишку заборгованості.

24.11.2021 року до суду надійшла заява Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про розгляд справи без участі представника.

30.11.2021 року до суду надійшло клопотання ГУ ДПС у Миколаївській області про зупинення провадження у справі, мотивоване тим, що з метою надання обґрунтованих пояснень відповідно до ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 року, ГУ ДПС у Миколаївській області направило листи до ГУ ДКСУ у Миколаївській області та до ДПС України з проханням звернутись до ДКС України та Міністерства фінансів України про надання відповідної інформації.

До клопотання додані листи ГУ ДПС у Миколаївській області №14068/5/114/29/13/23 від 25.11.2021, №6432/8/14-29-13-16 від 25.11.2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу, будь-які інші заяви чи клопотання до суду не надходили.

В судове засідання 30.11.2021 року представники учасників справи не з`явились, повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання.

Сторони повідомлялись належним чином про час, дату та місце судового засідання, шляхом направлення ухвал на електронні адреси сторін, а також телефонограмами.

Будь-яких заяв, клопотань тощо від учасників справи щодо неможливості реалізації ними своїх процесуальних прав на подання відзиву, власної позиції (пояснень тощо) щодо апеляційної скарги до суду не надходило.

Судом враховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Враховуючи, що явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі представників сторін.

В судовому засіданні 30.11.2021 судовою колегією відхилено клопотання про зупинення провадження, оскільки чинним господарським процесуальним законодавством не передбачено такої підстави зупинення провадження як направлення запитів до державних органів, установ, організацій щодо надання інформації.

Крім того, отримання інформації стосовно позовних вимог є процесуальним обов`язком позивача на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, тоді як на стадії апеляційного перегляду апеляційний суд позбавлений можливості прийняття нових доказів відповідно до ст.269 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.1996 між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України, та Державним експортно-імпортним банком України укладено Агентську угоду, відповідно до умов якої Кабінет Міністрів України доручив Укрексімбанку, як фінансовому агенту, виконувати агентські (посередницькі) функції по залученню зовнішніх кредитів та наданню юридичним особам-резидентам внутрішніх кредитів, повернення яких іноземним кредиторам гарантовано Кабінетом Міністрів України.

08.05.1996 Українська аграрна біржа уклала із компанією Кейс Корпорейшн (США) зовнішньоторговельний контракт купівлі-продажу №6/3076 (UKR) на поставку сільгосптехніки на суму 72,3 млн. дол. США, з яких: 15% вартості зазначеного контракту (10,9 млн. дол. США) було сплачено авансовим платежем за рахунок коштів, залучених на умовах кредитної угоди від 23.07.1997р., укладеної між Українською аграрною біржею та банком Societe General, New York Branch. Даний кредит наданий Українській аграрній біржі іноземним кредитором під гарантію Міністерства фінансів України. Решта 85% вартості зовнішньоторговельного контракту (66,3 млн. дол. США), а також 85% комісії за надання кредиту та комісій за зобов`язання, 100% страхових платежів Експортно-імпортного банку США було сплачено за рахунок коштів, отриманих на умовах (внутрішньої) кредитної угоди від 24.07.1997р. №18/03-149, укладеної між Укрексімбанком від імені Кабінету Міністрів України і Українською аграрною біржею.

Отримана за контрактом сільгосптехніка була передана Українською аграрною біржею, як державним агентом, сільгосптоваровиробникам та іншим суб`єктам господарювання шляхом укладення з ними договорів фінансового лізингу терміном на п`ять років. На умовах контракту лізингу від 22.07.1997 №22, укладеного між Українською аграрною біржею та ЗАТ Таврія-Агро (правонаступником якого є ТОВ Таврія-Агро), останньому була передана сільгосптехніка на суму 1482462 дол. США.

У зв`язку з невиконанням ЗАТ Таврія-Агро зобов`язань за зазначеним вище контрактом лізингу у підприємства станом на 27.07.2003 утворилась прострочена заборгованість перед Українською аграрною біржею за основною сумою боргу 93860,11 дол. США та по пені, нарахованій на суму основного боргу станом на 01.08.2018 року у сумі 1 951 310,88 грн.

На виконання ст. 16 Закону України Про Державний бюджет України на 2003 рік та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1070 Про укладення угод про реструктурування простроченої станом на 1 січня 2003 заборгованості юридичних осіб за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та бюджетними позичками між Міністерством фінансів України, Українською аграрною біржею (Боржник) та ЗАТ Таврія-Агро (Поручитель) укладено угоду про реструктурування від 25.12.2003р. №130-04/149 (Угода), за п. 1.1 якої Мінфін реструктурує прострочену заборгованість станом на 01.01.2003 перед державою в сумі 202768,2 дол. США за кредитами, наданими Боржнику на умовах кредитної угоди від 24.07.1997р. №18/03-149, укладеної між Укрексімбанком від імені Кабінету Міністрів України та Боржником, та кредитної угоди від 23.07.1997р., укладеної між Боржником та банком Societe General, New York Branch, а Боржник погашає цю заборгованість у строки та на умовах, що визначені в угоді.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 31-23020-13-10/1217 від 21.01.2008 Міністерство фінансів України зверталося до Української аграрної біржі та ЗАТ Таврія-Агро (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро), в якому повідомило адресатів, що 03.09.2007 сплинули 90 днів з дати нездійсненого боржником планового платежу від 30.06.2007 за Угодою про реструктурування від 25.12.2003 № 130-04/149.

Відповідно до пп. 1 п. 5 Угоди вся заборгованість визнана (оголошена) простроченою та підлягає достроковому поверненню в повному обсязі разом з сумою нарахованої пені.

Тому Міністерство фінансів України пропонувало Украгробіржі та ЗАТ Таврія-Агро, як поручителю, в тижневий термін після одержання цього листа-вимоги погасити заборгованість та сплатити відсотки разом із сумою нарахованої пені.

Враховуючи вищевикладені обставини, Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 4 442 686,71 грн., із зарахуванням до бюджету:

- 2249375,83 грн основного боргу на рахунок 2028, код бюджетної класифікації 03511630, одержувач Державна казначейська служба України м. Київ, ЄДРПОУ одержувача 37567646, банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172;

- 1951310,88 грн пені на рахунок 028, код бюджетної класифікації 21081000, одержувач Державна казначейська служба України м. Київ, ЄДРПОУ одержувача 37567646, банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172.

Позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на підставі: листа Міністерства фінансів України № 31-23020-13-10/1217 від 21.01.2008; Угоди про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003; договорів застави № 130-04/149/017 від 02.06.2004 та № 130-04/149/018 від 02.06.2004; подань Головного управління Державної казначейської служби у Миколаївській області № 215 від 17.04.2018 та № 216 від 17.04.2018; застосування норм ст. 17 Бюджетного кодексу України, ст. 20 Податкового кодексу України та мотивовані, зокрема, таким:

Відповідно до умов Угоди про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003, укладеної між Міністерством фінансів України, Українською аграрною біржею, як боржником, та Закритим акціонерним товариством Таврія-Агро, як поручителем, Мінфін реструктурує прострочену заборгованість станом на 1 січня 2003 р. перед державою в сумі 202768,2 доларів США за кредитами, наданими Боржнику на умовах кредитної угоди від 24.07.97 № 18/03-149, укладеної між Укрексімбанком від імені Кабінету Міністрів України та Боржником, та кредитної угоди від 23.07.97, укладеної між боржником та банком Societe General, New York Branch, а боржник погашає цю заборгованість у строки та на умовах, що визначені в угоді. В пункті 5 Угоди викладено права Мінфіна, зокрема, п.п. 1 зазначено, що у разі невиконання Боржником умов цієї угоди понад 90 днів, Мінфін має право оголосити суми заборгованості та/або відсотків такими, що підлягають достроковому поверненню Боржником в повному обсязі разом із сумою нарахованої пені. У разі оголошення Міністерством фінансів України відповідно до пп. 1 п. 5 цієї Угоди суми заборгованості та/або відсотків такими, що підлягають достроковому поверненню Боржником, останній в тижневий строк після одержання такого повідомлення Міністерства фінансів України зобов`язаний погасити заборгованість та сплатити відсотки в повному обсязі разом із сумою нарахованої пені (пп. 5 п. 6 Угоди). Відповідно до п. 3 Угоди поручитель у порядку та на умовах, визначених цією угодою, зобов`язується солідарно з Боржником у повному обсязі відповідати перед Мінфіном за виконання Боржником зобов`язань, що виникли з цієї угоди. Згідно з пунктом 8 вказаної Угоди Поручитель зобов`язується за письмовою вимогою Міністерства фінансів України сплатити за зобов`язаннями Боржника, визначеними цією Угодою, включаючи пеню, протягом трьох банківських днів з дня отримання зазначеної вимоги. Пунктом 9 Угоди сторони погодили графік погашення заборгованості, зокрема, з погашеннями у період з 30.04.2004 по 31.10.2010 двічі на рік рівними частками у сумі 14483,48 дол. США. Відповідно до пункту 15 Угоди про реструктурування у разі невиконання або виконання не в повному обсязі Боржником зобов`язань за угодою понад 90 днів несплачена сума заборгованості та/або відсотків визнається простроченою заборгованістю перед державою та підлягає стягненню разом із сумою пені, нарахованої за весь період такого невиконання або виконання не в повному обсязі в установленому законодавством порядку, в тому числі шляхом звернення до Поручителя, звернення стягнення на предмет договору застави (майнової поруки).

Відповідно до Договору застави № 130-04/149/017 від 02.06.2004, укладеного між Відкритим акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України, який діє, зокрема, на підставі Агентської угоди від 19.09.96, укладеної між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України та ВАТ Укрексімбанк, як заставодержателем, та Закритим акціонерним товариством Таврія-Агро, як заставодавцем, заставою за цим договором забезпечуються всі вимоги заставодержателя, що випливають із Угоди про реструктурування, відповідно до якої заставодержатель, при виконанні боржником певних її умов, реструктурує прострочену станом на 01.01.2003 заборгованість перед державою в сумі 202768,20 доларів США за кредитами наданими боржнику на умовах Кредитної угоди від 24.07.97 № 18/03-149, укладеної між заставодержателем та боржником, та кредитної угоди від 23.07.97, укладеної між боржником та банком Societe General, New York Branch, а боржник погашає прострочену заборгованість не пізніше 31.10.10 на умовах, зазначених в Угоді про реструктурування. В забезпечення виконання зобов`язання боржника та за Угодою про реструктурування заставодавець заставляє транспортний засіб.

Відповідно до умов Договору застави № 130-04/149/018 від 02.06.2004, укладеного між Відкритим акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України, який діє, зокрема, на підставі Агентської угоди від 19.09.96, укладеної між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України та ВАТ Укрексімбанк, як заставодержателем, та Товариством з обмеженою відповідальністю Украгротехніка, як заставодавцем, заставою за цим договором забезпечуються всі вимоги заставодержателя, що випливають із Угоди про реструктурування, відповідно до якої заставодержатель, при виконанні боржником певних її умов, реструктурує прострочену станом на 01.01.2003 заборгованість перед державою в сумі 202768,20 доларів США за кредитами наданими боржнику на умовах Кредитної угоди від 24.07.97 № 18/03-149, укладеної між заставодержателем та боржником, та кредитної угоди від 23.07.97, укладеної між боржником та банком Societe General, New York Branch, а боржник погашає прострочену заборгованість не пізніше 31.10.10 на умовах, зазначених в Угоді про реструктурування. В забезпечення виконання зобов`язання боржника та за Угодою про реструктурування заставодавець заставляє сільськогосподарську техніку.

За даними позивача, у квітні 2018 року на адресу ГУ ДФС у Миколаївській області надійшли:

1) Подання Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області № 215 від 17.04.2018, зі змісту якого вбачається, що Головне управління на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 № 174 вносить відповідне подання для здійснення до ЗАТ Таврія-Агро () заходів, щодо стягнення простроченої заборгованості за іноземним кредитом, залученим Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, по пені, нарахованій на суму основного боргу станом на 01.04.2018 у сумі 1951341,88 грн;

2) Подання Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області № 216 від 17.04.2018, зі змісту якого вбачається, що Головне управління на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 № 174 вносить відповідне подання для здійснення до ЗАТ Таврія-Агро () заходів, щодо стягнення простроченої заборгованості за іноземним кредитом, залученим Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, по основній сумі боргу станом на 01.04.2018 у сумі 2491375,83 грн за офіційним курсом Національного банку України на 28.02.2018 (у доларах США 93860,11).

Предметом даного позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 4442686,71 грн, з яких 2491375,83 грн основного боргу, 1951310,88 грн пені.

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Миколаївської області перебувала господарська справа № 7/930/07 за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Миколаївській області) до Закритого акціонерного товариства Таврія-Агро (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро) за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Української аграрної біржі та Прокурора Миколаївської області про стягнення з ЗАТ Таврія-Агро заборгованості по бюджетній позичці в сумі 621749,54 грн.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 у справі № 7/930/07 позовні вимоги було задоволено; стягнуто з Закритого акціонерного товариства Таврія-Агро на користь Державного бюджету України заборгованість перед державою за угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 року в сумі 634761,80 грн. з якої: сума основного боргу - 585 131,18 грн., нарахований відсоток - 31750,86 грн., пеня - 17879,76 грн..

17.01.2011 Господарським судом Миколаївської області на виконання вказаної постанови було видано відповідний виконавчий лист.

З копії постанови заступника начальника виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області від 28.09.2011 про закінчення виконавчого провадження № 25252192 з примусового виконання виконавчого листа Господарського суду Миколаївської області від 17.01.2011 у справі № 7/930/07, вбачається, що державним виконавцем при примусовому виконанні вказаного виконавчого документа було встановлено фактичне повне виконання рішення суду згідно повідомлення боржника під час наданої судом відстрочки виконання рішення суду згідно платіжних доручень № 9 від 27.01.2011, № 10 від 27.01.2011, № 18 від 10.02.2011, № 25 від 23.02.2011, № 27 від 04.03.2011, № 44 від 04.04.2011, № 76 від 02.08.2011, № 85 від 01.09.2011, № 91 від 02.09.2011, № 93 від 05.09.2011.

З урахуванням наведеного, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Господарським судом Миколаївської області 17.01.2011 у справі № 7/930/07.

Крім наведеного, у провадженні суду перебувала господарська справа № 915/531/15 за позовом Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Миколаївській області) до Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Головного управління державної казначейської служби у Миколаївській області про стягнення з відповідача 1 446 177,91 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 року у справі №915/531/15 позов було задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро прострочену заборгованість перед Державою за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 1 446 177, 91 грн., з зарахуванням до бюджету: 1188616,24 грн. основного боргу, 257 561,67 грн. пені.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 у справі №915/531/15 було скасовано; провадження по справі припинено.

В обґрунтування прийнятого рішення апеляційним судом зазначено, що в постанові господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010р. по справі №7/930/07, якою було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ЗАТ Таврія-Агро на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області заборгованість, є посилання на лист-вимогу від 21.01.2008 №31-23020-13-10/1217, яким Міністерство фінансів України просить відповідача погасити заборгованість у сумі 115 867,56 дол. США та сплатити відсотки в сумі 6287,30 дол. США разом із сумою нарахованої пені, при цьому, посилання на вказаний лист як на доказ містить як позовна заява по справі №915/531/15 так і оскаржуване рішення.

Як вбачається з рішення господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 по справі №7/930/07, відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі: 585131,18 грн. боргу, за курсом НБУ на дату заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2008р., становило 115867,56 дол. США., 31750,86 грн відсотків, що за курсом НБУ на дату заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2008, становило 6287,30 дол. США та 17879,76 грн пені. Крім того, як свідчать матеріали справи №7/930/07, 28.09.2011 відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням постанови господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 по справі №7/930/07. З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що в межах господарської справи №7/930/07 з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області вже було стягнуто заборгованість за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003.

За такого, Одеський апеляційний господарський суд припинив провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на момент прийняття відповідної постанови): господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 набрала законної сили 27.01.2016.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з абз. 1, 3 п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від у 03.07.2018 у справі № 917/1345/17: преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом; преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Отже, судова колегія вважає встановленим той факт, що в межах господарської справи №7/930/07 з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області вже було стягнуто заборгованість за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003, в сумі 634761,80 грн. з якої: сума основного боргу - 585 131,18 грн., нарахований відсоток - 31750,86 грн., пеня - 17879,76 грн.

Вказані обставини також встановлено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15, яка набрала законної сили.

З листа Міністерства фінансів України № 31-23020-13-10/1217 від 21.01.2008 вбачається, що вказаним листом-вимогою вся заборгованість за Угодою про реструктурування від 25.12.2003 № 130-04/149 визнана (оголошена) простроченою.

При цьому, скаржником не доведено, що предметом розгляду у господарських справах №7/930/07 та № 915/531/15 була лише частина заборгованості за Угодою про реструктурування від 25.12.2003 № 130-04/149 та не доведено в якому розмірі борг погашено та яка частина заборгованості залишилась.

При цьому, як уже було наведено вище, постановою заступника начальника виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області від 28.09.2011 було закінчено виконавче провадження № 25252192 з примусового виконання виконавчого листа Господарського суду Миколаївської області від 17.01.2011 у справі № 7/930/07, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що стягнуті під час виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по справі №7/930/7 сума в розмірі 634 761,80 грн. по мірі надходження, а також інші кошти, що надходили від ТОВ «Таврія-Агро», були зараховані згідно з черговістю, визначеною згідно з ч. 2 п. 5 Угоди №130-04/149: сплата пені на невиплачені суми заборгованості та/або відсотків; сплата прострочених сум відсотків, сплати прострочених сум заборгованості; сплата відсотків; погашення заборгованості.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з постанови господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 по справі №7/930/07, вбачається, що позивачем заявлено позов про стягнення заборгованості за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003, та не зазначено, що до стягнення заявлено лише частину заборгованості.

Також і з постанови відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області про закінчення виконавчого провадження від 28.09.2011 вбачається, що провадження закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням постанови господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 по справі №7/930/07, та не вказано черговість зарахування коштів, залишок заборгованості тощо.

Судова колегія також відхиляє посилання скаржника на те, що підставою звернення контролюючого органу до Суду з відповідною заявою є норми Бюджетного кодексу України, якими, зокрема, передбачено, що стягнення з суб`єкта господарювання простроченої заборгованості перед державою здійснюється на підставі інформації органів Державної казначейської служби про наявність простроченої заборгованості перед державою. При зверненні до суду із позовною заявою про стягнення сум за кредитами, що залучені під гарантії Уряду, при розрахунку ціни позов використовується подання Державної казначейської служби.

Так, дійсно в матеріалах позовної заяви міститься Подання ГУ Державної казначейської служби України у Миколаївській області від 17.04.2018 року щодо стягнення з ТОВ «Таврія-Агро» простроченої заборгованості, та Інформаційні довідки, згідно яких сума основної заборгованості становить 2 491 375,83 грн., що є еквівалентом 93 860,11 дол. США., сума пені 1 951 310,88 грн., що є еквівалентом 84 696,41 дол. США.

Однак колегія суддів зауважує, що підставою для стягнення заборгованості мають бути первинні бухгалтерські документи, або, у даному випадку, Угода про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003, на підставі якої виник борг, з відповідним обґрунтуванням розміру заборгованості з урахуванням оплат.

Однак, матеріали справи не містять конкретного розрахунку позовних вимог, з документальним підтвердженням оплат, здійснених відповідачем, а також з урахуванням заборгованості відповідача за цією ж Угодою, стягнутої в рамках інших судових справ - №7/930/07 та № 915/531/15.

В матеріалах справи відсутні первинні документи та документи бухгалтерського обліку (як-то виписки щодо руху коштів по рахунках), які відображають облік операцій за Угодою та підтверджують заборгованість, зазначену у розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія-Агро" станом на момент звернення до суду, зокрема, відсутні документальні підтвердження оплати заборгованості, відомості щодо руху коштів (виписки) по рахункам боржника, також відсутнє підтвердження того, що в рамках судових справ №7/930/07 та № 915/531/15 було стягнуто не всю заборгованість за Угодою, а лише її частину.

Судовою колегією також встановлено, що в провадженні Господарського суду м. Києва перебувала справа №54/451 за позовом ТОВ «Таврія Агро» до 1. Міністерства фінансів України, 2. Української аграрної біржі, треті особи: 1. публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», 2 Державна казначейська служба України про визнання припиненими угоди про реструктурування № 130-04/149 від 25 грудня 2003 року; договору застави № 130-04/149/017 від 02.06.2004 року, Договору застави № 130-04/149/018 від 02.06.2004 року; та зняття обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що є предметом застави за Договорами застави № 130-04/149/018 та № 130-04/149/017 від 02.06.2004 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.01.2012 року по справі №54/451 ТОВ «Таврія-Агро» відмовлено у задоволенні позову про визнання припиненими угоди про реструктурування № 130-04/149/017 від 25.12.2003 року, договору застави №130-04/149/017 від 02.06.2004 року, договору застави № 130-04/149/018 від 02.06.2004 та зняття обтяження в Державному реєстрі обтяжень з нерухомого майна, що є предметом застави за Договором застави № 130-04/149/018 та №130-04/149/017 від 02.06.2004 року.

В зазначеному вище рішенні Господарського суду м. Києва встановлено наступне.

«…25 грудня 2003 року між відповідачем 1, відповідачем 2 та позивачем укладено угоду про реструктурування № 130-04/149, відповідно до якої відповідач 1 реструктурує прострочену заборгованість відповідача 2 перед державою в сумі 202 768,2 доларів США.

У грудні 2007 року ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з позивача, з урахуванням поданої заяви про уточнення, 634 761,80 грн. заборгованості перед державою за угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 року, з яких 585131,18 грн. боргу, 31750,86 грн. відсотків та 17879,76 грн. пені.

При цьому, згідно з розрахунком ДПІ, доданим до заяви про уточнення розміру позовних вимогу, розмір заборгованості позивача станом на 02.11.2007 року за угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 року становив 122 154,86 дол. США.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 11 листопада 2010 року у справі №7/930/07 позовні вимоги ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області задоволено повністю, стягнуто з позивача 634 761,80 грн. заборгованості перед державою станом на 31.03.2008 року за угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 року, з яких 585 131,18 грн. заборгованості, 31750,86 грн. відсотків та 17879,76 грн. пені.

28 вересня 2011 року Виконавчою службою Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 25252192 з огляду на повне виконання постанови господарського суду Миколаївської області від 11 листопада 2010 року.

За постановою господарського суду Миколаївської області від 11 листопада 2010 року з позивача стягнуто лише половину заборгованості за Угодою про реструктурування, доказів сплати всієї суми заборгованості з урахуванням нарахованих відсотків та пені, що свідчили про припинення зобов`язання за Угодою про реструктурування, позивачем суду не надано.»

Судова колегія зауважує, що враховуючи, що рішенням у справі № 7/930/07 стягнуто з відповідача на користь держави 122 154,86 дол. США з всієї суми заборгованості 202 768,2 доларів США, залишок становить 80 613,34 дол. США, однак згідно Інформаційної довідки про стан простроченої заборгованості, заборгованість відповідача становить 93 860,11 дол. США.

При цьому, як зазначено вище, позивачем не наведено обґрунтування розрахунку позовних вимог, з посиланням на відповідні докази нарахування сум заборгованості та її оплат в розумінні ст.ст.74-76 ГПК України.

Судова колегія зауважує, що відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Також, зі змісту постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року у справі № 915/531/15 вбачається, що заявлена до стягнення в межах цієї справи пеня зазначена позивачем на підставі Подання Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області №134 від 26.11.2014 щодо стягнення простроченої заборгованості за іноземним кредитом, залученим Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, по пені, нарахованій на суму основного боргу в розмірі 257 561,67 грн., зі змісту якого вбачається, що вказане подання внесене щодо стягнення простроченої заборгованості за іноземним кредитом, залученим Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, по пені, нарахованій на суму основного боргу станом на 01.11.2014 року у сумі 257561,67 грн.

Водночас, ані в позовній заяві, ані в Інформаційній довідці щодо нарахованої пені взагалі не надано розрахунок пені, з урахуванням сплати відповідачем пені у розмірі 17 879,76 грн., яка була відображена у постанові заступника начальника виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області від 28.09.2011 року.

В довідці відображені, зокрема, такі сплати: 01.09.2011 53 549,96 грн пені, 02.09.2011 240,47 грн., 05.09.2011 647,88 грн., 22.05.2014 185 967,30 грн. пені.

Натомість, з постанови відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області про закінчення виконавчого провадження від 28.09.2011 вбачається, що сплати були 27.01.2011, 10.02.2011, 23.02.2011, 04.03.2011, 04.04.2011, 02.08.2011, 01.09.2011, 05.09.2011, за якими погашено суму пені 17 879,96 грн., основну заборгованість 585 131,18 грн., відсотки 31 750,86 грн.

Отже, судова колегія зазначає, що за наслідками співставлення даних в матеріалах справи вбачається неможливим визначення точного розміру залишку пені, нарахованої на заборгованість, з визначенням періоду та підстав її нарахування.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що позивачем не доведено підстав заборгованості та нарахованої пені, їх розміру, періоду нарахування, з урахуванням усіх здійснених оплат відповідачем. Відсутність належних та допустимих доказів конкретного розміру заборгованості унеможливлює встановлення судом, яка частина спірної заборгованості за угодою вже була предметом спору у справах №7/930/07 та №915/531/15 та в якій частині відповідні зобов`язання вже були виконані відповідачем.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи первинних документів бухгалтерського обліку в підтвердження обліку заборгованості та інших доказів, якими підтверджується розмір заборгованості та суми здійснених оплат, судова колегія доходить висновку, що підтвердити наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія-Агро" перед державою в особі ГУ ДПС у Миколаївській області не видається за можливе.

Положеннями ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судова колегія доходить висновку, що надані позивачем розрахунки без надання первинних документів не є належними доказами, які б доводили обґрунтованість вимог, в свою чергу, суд позбавлений можливості самостійно перевірити та встановити розмір заборгованості лише на підставі Інформаційних довідок ГУ ДФС у Миколаївській області та Подання ГУ ДКСУ у Миколаївській області.

З огляду на вищевикладене, судова колегія доходить висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про закриття провадження в частині стягнення основної заборгованості та пені, нарахованої до 01.11.2014 року, оскільки, як вказано вище, наявні докази в матеріалах справи унеможливлюють визначення розміру заборгованості та пені з урахуванням розглянутих справ №7/930/07 та №915/531/15, та в якій частині відповідні зобов`язання вже були виконані відповідачем, тому рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.05.2021 року у справі №915/856/20 підлягає скасуванню в частині закриття провадження, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині через недоведеність позовних вимог.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 Про деякі практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Оскільки судовою колегією встановлено недоведеність позовних вимог, та відповідно, недоведеність порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду з відповідним позовом, позовна давність у даній справі не застосовується.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст.275, ст. 277, 282, 287-288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.05.2021 року у справі №915/856/20 скасувати в частині закриття провадження.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія-Агро простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 з зарахуванням до бюджету: основного боргу та пені, нарахованої до 01.11.2014 включно.

В іншій частині залишити рішення без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписаний 07.12.2021 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська