РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2021Справа № 910/7052/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Якість гарантовано»
доДержавної інноваційної фінансово-кредитної установи
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаМіністерство економіки України
третя особа - 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаДержавне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності»
простягнення 287800,39 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники учасників справи:

від позивача Шутий Є.А.
від відповідачане з`явилися
від третьої особи-1не з`явилися
від третьої особи-2не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Якість гарантовано» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (ДІФКУ) 287800,39 грн, з яких 255000,00 грн основного боргу, 23868,00 грн інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 8932,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору надання послуг №09-10 від 26.07.2019 в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 на підставі ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Якість гарантовано» було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/7052/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 29.06.2021.

09.06.2021 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, серед іншого зазначивши про те, що твердження позивача про повне виконання зобов`язань по другому етапу впровадження проекту є хибними, в порушення умов договору позивачем не надано документи, що підтверджують факт оплати виконаних послуг залученими особам, позивачем неодноразово здійснювалися доопрацювання недоліків наданих послуг, а останній акт наданих послуг надійшов на адресу відповідача 14.12.2020 у зв`язку з чим строк оплати цих послуг не міг настати 09.03.2020, як про це стверджує позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 надано можливість представнику Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (ДІФКУ) брати участь в судовому засіданні 29.06.2021 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку - комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

У підготовчому засіданні 29.06.2021 оголошено перерву до 21.07.2021, встановлено позивачу строк на подання відповіді на відзив - до 09.07.2021, а відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив - 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

12.07.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти тверджень відповідача, викладених ним у відзиві на позов, заперечив.

Також 12.07.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 274627,82 грн, з яких 255000,00 грн основного боргу, 15657,00 грн інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 4170,82 грн.

Вказану заяву прийнято судом до розгляду як заяву про зменшення розміру позовних вимог.

16.07.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 залучено до участі у справі третьою особою - 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство економіки України та третьою особою - 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності».

У підготовчому засіданні 21.07.2021 було оголошено перерву до 02.09.2021.

06.08.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

18.08.2021 від третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача надійшли письмові пояснення.

20.08.2021 від третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача надійшли письмові пояснення.

30.08.2021 від відповідача надійшли пояснення щодо клопотання про долучення доказів.

У підготовчому засіданні 02.09.2021 було оголошено перерву до 15.09.2021.

У підготовчому засіданні 15.09.2021 у задоволенні клопотання позивача про долучення доказів суд відмовив з огляду на недотримання позивачем вимог ч. 2, ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.10.2021.

У судовому засіданні 06.10.2021 представником позивача подано заяву, в якій позивач просив суд заяву про зміну позовних вимог від 12.07.2021 залишити без розгляду та розглянути первісні позовні вимоги.

Вказане клопотання судом задоволено, а отже, позовні вимоги розглядаються судом в первісній редакції позовної заяви.

Підготовче засідання, призначене на 06.10.2021, за клопотанням відповідача було відкладено на 21.10.2021.

У судовому засіданні 21.10.2021 оголошувалась перерва до 04.11.2021.

Судове засідання, призначене на 04.11.2021, за клопотанням відповідача було відкладено на 18.11.2021.

18.11.2021 до початку судового засідання від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності представника відповідача. Вказане клопотання судом задоволено.

У судове засідання, призначене на 18.11.2021, з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги в первісній редакції позовної заяви.

Також представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Вказане клопотання судом задоволено.

Треті особи проти задоволення позову заперечують, про що вказують у поданих суду письмових поясненнях.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.07.2019 між Державною інноваційною фінансово-кредитною установою (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Якість гарантовано» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №09-10 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору в рамках проведення другого етапу конкурсу з відбору проектів, пов`язаних із створенням та/або використанням винаходів, корисних моделей, промислових зразків, ноу-хау та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності, для державного стимулювання (надалі - конкурс) виконавець зобов`язується надати послуги, пов`язані із впровадженням проекту «Джерела нетрадиційної електроенергії підвищеної потужності, основані на радіаційному розкладі» (код за ДК 021:2015 - 98110000-7, «Послуги підприємницьких, професійних та спеціалізованих організацій») (далі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти ці послуги та своєчасно здійснити їх оплату в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 Договору зміст та деталізація послуг, що надаються, наведено у Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору.

У відповідності до вимог п. 1.2 Договору між сторонами було підписано Специфікацію до Договору (додаток 1). В подальшому, додатковим договором №1 від 12.12.2019 Специфікацію викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 3.1 Договору послуги надаються в два етапи: 1 етап - проведення лабораторних тестувань; аналіз захисту інтелектуальної власності (як частина роботи по підготовці патентної заявки). 2 етап - консалтингові послуги. Розроблення бізнес моделі; патентні дослідження та супровід (як частина роботи по підготовці патентної заявки); підготовка презентаційних матеріалів.

Згідно з п.п. 3.1.3 Договору за результатами другого етапу виконавець надає в електронному та паперовому вигляді Звіт щодо виконання другого етапу. Строк надання послуг по другому етапу: 45 календарних днів після завершення першого етапу, прийняття послуг по першому етапу та одержання повідомлення про необхідність надання другого етапу.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що після завершення кожного етапу надання послуг виконавець надає замовнику у двох екземплярах підписаний зі своєї сторони акт наданих послуг (далі - Акт) з підтверджуючими документами (у разі потреби): копії первинних документів, завірені в установленому порядку: договорів, рахунків, актів приймання-передачі виконаних робіт, видаткових/прибуткових накладних). Підтверджуючі документи повинні містити вичерпну інформацію щодо об`ємів, ціни, загальної вартості виконаних робіт (послуг).

У відповідності до п. 3.3 Договору замовник протягом 10 робочих днів після отримання Акту зобов`язаний повернути виконавцю підписаний зі своєї сторони екземпляр Акту або вмотивовану відмову від прийняття послуг. В разі мотивованої відмови замовника складається сторонами двосторонній акт із переліком необхідних доопрацювань та термінів їх виконання.

Прийняття наданих послуг здійснюється замовником шляхом підписання Акту (п. 3.4 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору (в редакції додаткового договору №1 від 12.12.2019) загальна ціна договору становить 415000,00 грн, без ПДВ.

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що вартість послуг по другому етапу складає 255000,00 грн, без ПДВ.

Відповідно до п.п. 4.4, 4.5 Договору розрахунки за надані послуги проводяться протягом 5 банківських днів після надання послуг по кожному етапу на підставі підписаного сторонами Акту. Усі розрахунки за надані послуги за цим Договором проводяться в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 09-1009/19 від 19.12.2019 замовник повідомив виконавця про необхідність надання другого етапу послуг.

Разом з листом від 22.01.2020 №036-2020 позивач надав відповідачу Звіт щодо виконання другого етапу наданих послуг та відповідний Акт приймання-передачі послуг.

Проте, з листом №09-18/20 від 10.01.2020 відповідач направив позивачу Акт №1 необхідних доопрацювань за Договором №09-10 від 26.07.2019, в якому вказав на наявність таких недоліків: відсутність бізнес-моделі англійською мовою, відсутність претензійних матеріалів та презентації англійською мовою, патентні дослідження та супровід відсутні. Вказаний акт було підписано представниками обох сторін.

В подальшому між позивачем та відповідачем відбувалося листування, в ході якого відповідач вказував позивачу на ряд недоліків, які слід усунути за результатами наданих послуг.

27.04.2020 відповідач листом №09-378/20 повідомив позивача про необхідність направити Звіт для проведення незалежної експертної оцінки до Державної наукової установи «Український інститут науково-технічної експертизи та інформації» та затвердження плану фінансування заходів з проведення конкурсів у межах коштів, передбачених у кошторисі для забезпечення розвитку і фінансування державної системи прав охорони інтелектуальної власності.

28.10.2020 відповідач разом з листом №14-911/20 надіслав позивачу копію загального висновку науково-технічної експертизи Державної наукової установи «Український інститут науково-технічної експертизи та інформації» для врахування в роботі.

Листом від 08.12.2020 №314-2020 позивач поінформував відповідача про усунення недоліків, вказаних відповідачем з урахуванням результатів проведеної експертизи, та просив підписати Акт приймання-передачі послуг за Договором.

Як свідчать матеріали справи та визнається відповідачем, останній Акт наданих послуг після проведення експертизи, здійснення доопрацювань та виправлення недоліків надійшов на адресу відповідача 14.12.2020 (про що сам відповідач зазначає у відзиві на позовну заяву).

Так, відповідач зазначає, що останні роботи по внесенню правок та виправлений Звіт за результатами наданих послуг згідно зауважень відповідача був наданий позивачем супровідним листом вих. №314-2020 від 08.12.2020, який надійшов на адресу відповідача 14.12.2020 за вх. №606.

За умовами п. 3.3 Договору замовник протягом 10 робочих днів після отримання Акту зобов`язаний повернути виконавцю підписаний зі своєї сторони екземпляр Акту або вмотивовану відмову від прийняття послуг.

Однак, відповідач Акт, отриманий 04.12.2020, не підписав, зауважень до вказаного акту в порядку, встановленому п. 3.3 Договору, не надав, акту із переліком необхідних доопрацювань та термінів їх виконання не склав.

Конкретних зауважень щодо результатів наданих послуг відповідач не навів і в ході розгляду справи.

За таких обставин, оскільки у встановлений Договором строк (10 робочих днів після отримання акту, тобто до 29.12.2020) відповідач мотивованої відмови від прийняття послуг не надав, послуги за другим етапом вважаються прийнятими і у відповідача виник обов`язок здійснити оплату наданих на підставі Договору послуг щодо виконання другого етапу у розмірі 255000,00 грн у встановлений п. 4.4 Договору строк.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та положення п. 4.4 Договору відповідач зобов`язаний був здійснити оплату наданих послуг по другому етапу у строк до 06.01.2021 включно.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач свого обов`язку з оплати наданих послуг по другому етапу не виконав, внаслідок чого в останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 255000,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту існування заборгованості не спростовано, доказів її погашення в добровільному порядку не надано.

Посилання відповідача на ту обставину, що позивачем не надано документів, що підтверджують факт оплати виконаних послуг залученими особами, до уваги судом не приймається з огляду на таке.

Умови Договору не містять застережень стосовно того, що вартість послуг за укладеними із третіми особами договорами, а також факт виконання та оплати таких послуг впливають на остаточну суму, яку замовник зобов`язаний сплатити виконавцю по факту виконання другого етапу за Договором. За таких обставин, сам по собі факт ненадання позивачем документів, які підтверджують оплату наданих послуг залученими особами, не є підставою для відмови від підписання акта наданих послуг та не свідчать про відсутність у відповідача обов`язку оплатити надані за Договором послуги.

Більш того, доказів того, що отримавши 14.12.2020 документи за результатами наданих послуг, відповідач вказував позивачу на необхідність надання таких документів, матеріали справи не містять.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що оскільки Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» не виконало наказ Міністерства економіки України щодо перерахування коштів зі свого поточного рахунку, на який сплачуються збори за дії, пов`язані з охороною прав на об`єкти інтелектуальної власності, на поточний рахунок відповідача з метою наповнення фонду державного стимулювання створення і використання винаходів (корисних моделей) та промислових зразків, внаслідок чого у відповідача відсутні кошти на оплату наданих за договором №09-10 від 26.07.2019 послуг, належним відповідачем у справі є Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності».

Однак, вказані доводи судом відхиляються, так як стороною Договору виступає Державна інноваційна фінансово-кредитна установа і саме на неї покладено обов`язок здійснити розрахунки з позивачем за надані послуги. При цьому, відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати наданих послуг, оскільки така обставина не визначена ані Договором, ані положеннями законодавства як така, що звільняє від виконання зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 255000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 23868,00 грн та 3% річних у розмірі 8932,39 грн, нараховані за період з 09.03.2020 по 09.05.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг, доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Однак, суд здійснює перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, оскільки позивачем невірно визначено початок періоду прострочення виконання відповідного грошового зобов`язання.

Так, судом встановлено, що відповідач зобов`язаний був здійснити оплату за надані послуги у строк до 06.01.2021 включно (а не до 09.03.2020, як зазначає позивач), а відтак 3% річних та інфляційні втрати за період з 09.03.2020 по 06.01.2021 нараховані позивачем безпідставно.

З урахуванням наведеного, за здійсненим судом перерахунком, в межах визначеного позивачем періоду нарахування з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 2577,95 грн та інфляційні втрати у розмірі 12190,75 грн за період прострочення з 07.01.2021 по 09.05.2021.

Наявності підстав для стягнення решти заявленої до стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат позивач суду не довів, а тому в цій частині позов залишається судом без задоволення.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - часткове задоволення позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також позивач просив покласти на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 14158,00 грн.

Відповідач проти покладення на нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката заперечував, вважаючи, що заявлена позивачем сума не є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Обґрунтовуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивач зазначає, що 19.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Якість гарантовано» (клієнт) та адвокатом Шутиєм Євгенієм Анатолійовичем укладено договір №19/04 про надання правової допомоги (надалі - Договір №19/04), за умовами якого адвокат зобов`язується здійснити представництво інтересів клієнта у правовідносинах щодо стягнення кредиторської заборгованості за договором надання послуг №09-10 від 26.07.2019, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Відповідно до п. 3 додатку до Договору №19/04 загальна сума винагороди (гонорару) адвоката становить 28000,00 грн та 50% від суми штрафних санкцій, стягнених з контрагента за невиконання грошових зобов`язань за договором надання послуг №09-10 від 26.07.2019. Виплата винагороди адвокату здійснюється в два етапи: перший етап - не пізніше 1 банківського дня з моменту підписання цього договору клієнт сплачує адвокату авансовий платіж у розмірі 8000,00 грн; другий етап - сума у розмірі 20000,00 грн та 50% від суми штрафних санкцій, стягнених з контрагента за невиконання грошових зобов`язань за договором надання послуг №09-10 від 26.07.2019 сплачується клієнтом адвокату не пізніше 5 банківських днів з моменту зарахування на банківський рахунок клієнта суми боргу, з нарахуванням 3% річних та збитків від інфляції за договором надання послуг №09-10 від 26.07.2019.

Згідно з п. 7.1 Договору №19/04 правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

Для долучення до матеріалів справи позивачем надано підписаний адвокатом та клієнтом Акт про надання правової допомоги від 16.11.2021, відповідно до якого адвокат надав такі послуги з правової допомоги:

- консультації клієнту - вартість 1000,00 грн;

- опрацювання законодавчих актів, що регулюють спірні відносини - вартість 2200,00 грн;

- аналіз судової практики зі спірного питання - вартість 2200,00 грн;

- формування правової позиції та її узгодження з клієнтом - вартість 1200,00 грн;

- підготовка (подання) претензії - вартість 1000,00 грн;

- підготовка (подання) позовної заяви - вартість 1200,00 грн;

- підготовка (подання) відповіді на відзив у справі - вартість 1200,00 грн;

- участь в судових засіданнях 29.06.2021, 21.07.2021, 02.09.2021, 15.09.2021, 06.10.2021, 21.10.2021, 04.11.2021, 18.11.2021 - загальна вартість 4000,00 грн.

Згідно з вказаним актом всього розмір виплати адвоката становить 14158,00 грн, у тому числі: розмір винагороди за надання правової допомоги - 14000,00 грн; розмір витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, що підлягають відшкодуванню - 158,00 грн (вартість поштових відправлень).

В акті зазначено, що клієнт здійснив попередню оплату на загальну суму 9000,00 грн.

Також для долучення до матеріалів справи позивачем надано дублікат квитанції №P24AС7510 від 20.04.2021 на підтвердження оплати клієнтом адвокату 8000,00 грн згідно договору №19/04, а також довідку про рух коштів по картці від 05.10.2021.

Таким чином, наданими позивачем документами підтверджується, що позивач поніс та має понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 14158,00 грн.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 269).

Суд зазначає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 14158,00 грн не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. На переконання суду, рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги.

Враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для включення до витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду справи позов задоволено частково, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (Україна, 01054, місто Київ, вул.Хмельницького Богдана (Шевченківський р-н), будинок 65-Б, ідентифікаційний код 00041467) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Якість гарантовано» (Україна, 03148, місто Київ, просп.Леся Курбаса, будинок 1, корпус 1, квартира 19, ідентифікаційний код 37832451) заборгованість у розмірі 255000 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 2577 (дві тисячі п`ятсот сімдесят сім) грн 95 коп., інфляційні втрати у розмірі 12190 (дванадцять тисяч сто дев`яносто) грн 75 коп., судовий збір у розмірі 4046 (чотири тисячі сорок шість) грн 53 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4685 (чотири тисячі шістсот вісімдесят п`ять) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.12.2021

Суддя Ю.М. Смирнова