ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. Справа№ 910/7085/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача - Сахнов Д.А. (довіреність №12 від 17.05.2021),

від відповідача - Корсун Ю.Ю. (довіреність №69-Д від 13.09.2021),

від третьої особи - представник не прибув,

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" та Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/7085/21 (суддя Гулевець О.В., повний текст складено - 10.09.2021) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" до Державного підприємства "Гарантований покупець", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 1 214 699, 10 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 1 214 699, 10 грн., з яких: 331 679, 50 грн. пені, 412 855,39 грн. штрафу, 128 952,90 грн. 3 % річних, 341 211,31 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань з оплати вартості переданої у березні 2020 року, травні 2020 року та липні 2020 року електроенергії за Договором №15625/01.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/7085/21 закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 12 229,55 грн та 3% річних у розмірі 3 057,39 грн, в іншій частині позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 319 449,95 грн, штраф у розмірі 412 855,39 грн, 3% річних у розмірі 125 895,51 грн, інфляційні втрати у розмірі 265 182,12 грн та судовий збір у розмірі 16 850, 75 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати отриманої у березні 2020 року, травні 2020 року та липні 2020 року електроенергії за Договором №15625/01.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/7085/21 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 76 029, 19 грн та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог скарги апелянт посилається на правильність здійсненого ним розрахунку інфляційних втрат.

Також, не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована:

неврахуванням судом строків виникнення зобов`язання у гарантованого покупця;

спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення виробництва електричної енергії з альтернативних джерел покладено як на відповідача, так і на ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго". Джерелом надходження грошових коштів для розрахунків з продавцями електричної енергії за "зеленим" тарифом є платежі, пов`язані з оплатою ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" послуг ДП "Гарантований Покупець" із забезпеченням збільшення частки виробництва електроенергії з альтернативних джерел, а оскільки ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" не здійснює своєчасних розрахунків з ДП "Гарантований Покупець", то це виключає фактичну можливість здійснення останнім розрахунків з позивачем;

виконання грошових зобов`язань ДП "Гарантований Покупець" перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років. Вимоги позивача не відповідають порядку та способу виконання грошового зобов`язання, визначених і наведеним законодавчім регулюванням.

ухвалення оскаржуваного рішення про інтереси та обов`язки Кабінету Міністрів України, а також НКРЕКП, без залучення при цьому, вказаних осіб до участі у справі.

Представники апелянтів в судовому засіданні підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, та заперечили проти доводів один одного.

Третя особа правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористалася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутньою у даному судовому засіданні від третьої особи до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін та третьої особи не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення третьої особи, а також з урахуванням того, що неявка її представника у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, проте скарга позивача є обґрунтованою, в свою чергу, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає зміні в частині присуджених до стягнення інфляційних втрат, з наступних підстав.

Між Державним підприємством "Енергоринок" (ДПЕ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" (ВАД) 27.09.2018 було укладено договір № 15625/01, у відповідності до п. 1.1 якого ВАД зобов`язався продавати, а ДПЕ зобов`язався купувати електроенергію, вироблену ВАД, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору.

Згодом, а саме 30.06.2019 між Державним підприємством "Енергоринок" (ДПЕ), Державним підприємством "Гарантований Покупець" (гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" (виробник за "зеленим" тарифом) було укладено додаткову угоду № 321/01 до Договору від 27.09.18. № 15625/01, в преамбулі якої визначено, що з метою реалізації вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" в частині правонаступництва гарантованого покупця за договором купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом між ДПЕ та виробником електричної енергії, уклали цю додаткову угоду про зміну сторони зобов`язання договору про купівлю-продаж електричної енергії між ДПЕ та суб`єктом господарювання, що виробляє електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії від 27.09.18. № 15625/01 та приведення такого договору у відповідність Типового договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, що виробляє електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.19. № 641.

Відповідно до п.п. 1,2 додаткової угоди № 321/01 від 30.06.19. до Договору № 15625/01 сторони дійшли згоди в преамбулі Договору № 15625/01 слова: "Державне підприємство "Енергоринок" (ДПЕ)" замінити на слова: "Державне підприємство "Гарантований Покупець" (гарантований покупець)"; статті 1-10 Договору № 15625/01 замінити статтями 1-8 нової редакції, яка викладена в такій додатковій угоді.

Враховуючи наведене суд першої інстанції вірно зазначив, що з укладенням додаткової угоди № 321/01 від 30.06.19. до Договору № 15625/01 відбулась заміна покупця виробленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" електроенергії, а умови Договору № 15625/01 викладено у новій редакції, з метою приведення його змісту у відповідність з Типовим договором про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, що виробляє електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - "НКРЕКП) від 26.04.19. № 641.

Згідно із п. 1.1 Договору виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.19. № 641 (далі - Порядок).

За змістом п.п. 2.3 - 2.5 Договору виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу. Виробник за "зеленим" тарифом продає Гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом.

Положеннями п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору встановлено, що обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих Гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку на підставі даних обліку, наданих Гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку, відповідно до глави 7 Порядку. Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої Гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Відповідно до п. 4.1 Договору виробник за "зеленим" тарифом має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього договору.

У пункті 4.5 Договору встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний: купувати у виробника за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у виробника за "зеленим" тарифом електричну енергію.

Згідно з п. 10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Пунктом 10.4 Порядку передбачено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу.

У зв`язку зі неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті за договором №15625/01 від 27.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення 2 270 622, 39 грн. за березень 2020 року, про стягнення 2 209 412,13 грн. за травень 2020 року, про стягнення 1 433 186,55 грн. за липень 2020 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 у справі №910/6550/20, яке залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" до Державного підприємства "Гарантований Покупець" задоволено частково, вирішено стягнути з Державного підприємства "Гарантований Покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" заборгованість за куплену у березні 2020 року електроенергію у розмірі 1 362 296, 57 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/11830/20, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2021 та постановою Верховного Суду від 12.05.2021, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" до Державного підприємства "Гарантований Покупець" задоволено частково, вирішено стягнути з Державного підприємства "Гарантований Покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" заборгованість за куплену у травні 2020 року електроенергію у розмірі 2 194 125, 19 грн, пеню у розмірі 1 000,00 грн, 3% річних у розмірі 1 000,00 грн та судовий збір.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 у справі №910/13599/20, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" до Державного підприємства "Гарантований Покупець" задоволено частково, вирішено стягнути з Державного підприємства "Гарантований Покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" заборгованість за куплену у липні 2020 року електроенергію у розмірі 1 433 186, 55 грн. та судовий збір.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором №15625/01 від 27.09.2018, яке встановлено рішеннями Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 у справі №910/6550/20, 23.11.2020 у справі №910/11830/20, 20.11.2020 у справі №910/13599/20, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 331 679,50 грн, штраф у розмірі 412 855,39 грн, 3% річних у розмірі 128 952,90 грн інфляційні втрати у розмірі 341 211,31 грн.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, а відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України установлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина перша статті 174 Господарського кодексу України).

Згідно із частинами першою, другою статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною першою статті 275 та частинами шостою, сьомою статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно із частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, до яких належать, зокрема: забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; виконання функцій постачальника універсальних послуг; виконання функцій постачальника "останньої надії"; надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей; підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі на строк застосування "зеленого" тарифу, строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку. Для забезпечення загальносуспільних інтересів відповідно до частини третьої цієї статті Кабінет Міністрів України може покладати на учасників ринку інші спеціальні обов`язки з дотриманням норм цієї статті.

Частиною другою статті 65 цього ж Закону передбачено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зеленим" тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Гарантований покупець зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність яких не перевищує 150 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими споживачами.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати весь обсяг електричної енергії, відпущеної виробниками, які за результатами аукціону набули право на підтримку, за аукціонною ціною з урахуванням надбавки до неї протягом всього строку надання підтримки, якщо такі виробники входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. Обсяг відпущеної такими виробниками електричної енергії у кожному розрахунковому періоді (місяці) визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Купівля-продаж такої електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону. Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів (пункт 10.4 Порядку).

Відповідно до пунктів 12.3., 12.6. Порядку гарантований покупець до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та направляє ОСП підписані зі своєї сторони два примірники акта приймання-передачі разом з розрахунками, що є додатками до акта приймання-передачі. ОСП після отримання двох примірників акта приймання-передачі повертає гарантованому покупцю протягом одного робочого дня підписаний зі своєї сторони уповноваженою особою примірник акта приймання-передачі. У випадку здійснення перерахунку гарантованим покупцем розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел до акта приймання-передачі з ОСП укладається акт корегування. Після підписання ОСП акта корегування гарантований покупець надає Регулятору корегований розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта корегування для затвердження.

Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за "зеленим" тарифом у три етапи (два авансових та один за фактом закінчення розрахункового місяця), а саме: перший (авансовий) - до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) - до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100%) - протягом двох робочих днів з дати затвердження Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг розміру вартості послуги.

Таким чином, в силу приписів ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 10.4 Порядку, п. 3.3 Договору та положень ст. 530 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання Підприємства (гарантованого покупця) по розрахунку в обсязі 100% за придбану у Товариства у березні, травні та липні 2020 року в рамках виконання Договору електричну енергію мало було бути виконано протягом двох робочих дні з моменту затвердження розміру вартості послуг Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 у справі №910/6550/20, яке залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021, відповідно до Акту купівлі-продажу електроенергії за березень 2020 року від 31.03.2020 відповідачем було здійснено купівлю електроенергії у позивача у загальному обсязі 695 586 кВт*год на загальну суму 2 554 776, 07 грн. з ПДВ, загальна сума основного боргу відповідача за договором, яка складає 1 362 296, 57 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи. Окрім того, судом закрито провадження у справі №910/6550/20 в частині стягнення з відповідача 908 325, 82 грн., що були сплачені відповідачем після звернення позивача до суду з даним позовом.

Також, у рішенні Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/11830/20 судом встановлено, що відповідно до акту купівлі-продажу електроенергії за травень 2020 року від 31.05.2020, відповідачем було здійснено купівлю електроенергії у позивача у загальному обсязі 582 978 кВт*год на загальну суму 2 303 765,83 грн. з ПДВ, у зв`язку з чим судом зроблено висновки, що позовні вимоги ТОВ "Єдиний Енергостандарт" про стягнення з ДП "Гарантований покупець" заборгованості у розмірі 2 194 125,19 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Окрім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 у справі №910/13599/20, яке залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021, судом було встановлено, що у липні 2020 року позивачем було вироблено та продано, а гарантованим покупцем придбано електричну енергію у загальному обсязі 354 695 кВт*год на суму 1 486 782,14 грн., про що між сторонами було складено та підписано акти купівлі-продажу електроенергії за липень 2020 року, заборгованість відповідача по оплаті придбаної електроенергії згідно договору №15625/01 від 27.09.2018 становить 1 433 186,55 грн., доказів її погашення відповідачем не надано.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлені рішеннями Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 у справі №910/6550/20, від 23.11.2020 у справі №910/11830/20, від 20.11.2020 у справі №910/13599/20 факти щодо неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати заборгованість за куплену електроенергію у березні 2020 року, травні 2020 року та липні 2020 року за договором №15625/01 від 27.09.2018 повторного доведення не потребують.

Разом з тим, при встановленні остаточної суми боргу відповідача судом першої інстанції вірно враховано наявні в матеріалах справи акти коригування, а саме:

- до акту купівлі-продажу електроенергії за березень 2020 від 20.10.2020, у якому вартість електроенергії збільшено на 22,02 грн, а тому наразі розмір заборгованості відповідача за договором становить 1 362 318,59 грн;

- до акту купівлі-продажу електроенергії за травень 2020 від 16.01.2020, у якому вартість електроенергії збільшено на 9 436,70 грн, а тому наразі розмір заборгованості відповідача за договором становить загалом 2 203 561,89 грн.;

- до акту купівлі-продажу електроенергії за липень 2020 від 11.12.2020, у якому вартість електроенергії збільшено на 691,63 грн, а тому наразі розмір заборгованості відповідача за договором становить загалом 1 432 494,92 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було вказано, в силу приписів ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 10.4 Порядку, п. 3.3 Договору та положень ст. 530 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання Підприємства (гарантованого покупця) по розрахунку в обсязі 100% за придбану у Товариства у березні, травні та липні 2020 року в рамках виконання Договору електричну енергію мало було бути виконано протягом двох робочих дні з моменту затвердження розміру вартості послуг Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державному підприємству "Гарантований покупець" у березні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП № 902 від 29.04.2020.

Розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державному підприємству "Гарантований покупець" у травні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1211.

Розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державному підприємству "Гарантований покупець" у липні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП №1600 від 19.08.2020.

Стосовно доводів апелянта - відповідача у справі про пов`язаність обставин отримання ним актів купівлі - продажу електроенергії зі строком виконання ним своїх грошових зобов`язань з її оплати, слід зазначити наступне.

Так, строк виконання відповідачем свого грошового зобов`язання з остаточного розрахунку за електричну енергію пов`язано саме з фактом затвердження Регулятором розміру вартості послуги, а не з фактом отримання відповідачем акту.

В матеріалах даної справи наявні підписані обопільно сторонами Акти купівлі-продажу електроенергії за березень 2020 року, за травень 2020 року та за липень 2020, а також акти коригування до них.

В свою чергу, про що вже було вказано вище, НКРЕКП своїми постановами затвердив розміру вартості послуги у вказаних місяцях, а тому строк виконання відповідачем свого грошового зобов`язання станом на момент пред`явлення позову у даній справі є таким, що настав.

Крім цього, рішеннями Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 у справі №910/6550/20, від 23.11.2020 у справі №910/11830/20, від 20.11.2020 у справі №910/13599/20 було встановлено обставини щодо неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати заборгованості за куплену електроенергію у березні 2020 року, травні 2020 року та липні 2020 року за договором №15625/01 від 27.09.2018.

Отже, наведені вище доводи скаржника підлягають відхиленню за необґрунтованістю.

Доводи апелянта - відповідача у справі про те, що оплата вартості електричної енергії за "зеленим" тарифом залежить від надходження коштів від ПрАТ "НЕК "Укренерго", яке, на його думку, неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання, не можуть вплинути на результат розгляду даної справи, оскільки за укладеним між сторонами договором саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати електроенергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та Порядку.

Посилання скаржника - відповідача у справі на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення ДП "Гарантований покупець" від виконання своїх договірних зобов`язань, в тому числі щодо здійснення оплати вартості електроенергії за "зеленим" тарифом, отриманої від позивача у березні 2020 року, травні 2020 року та липні 2020 року.

Також, колегією суддів відхиляються доводи скаржника - відповідача у справі про те, що виконання його грошових зобов`язань перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років на підставі пункту 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії", оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції, наразі відсутній нормативний акт, який би встановлював інший порядок і спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж передбачених договором та Порядком.

При оцінці вказаних доводів скаржника колегією суддів враховується позиція Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12 травня 2021 року у справі №910/11830/20.

Окрім наведеного, апеляційним судом визнаються необґрунтованими доводи відповідача про ухвалення оскаржуваного рішення про інтереси та обов`язки Кабінету Міністрів України, а також НКРЕКП, без залучення при цьому, вказаних осіб до участі у справі, з огляду на нижчевикладене.

Згідно з частиною 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі (ч. 3 вказаної статті).

Отже, підставою для залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору є вплив рішення у справі на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.

В свою чергу, відповідачем не доведено того, що рішення у даній справі дійсно може вплинути на права та обов`язки Кабінету Міністрів України, а також НКРЕКП.

Таким чином, наведені доводи не можуть бути підставою для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 30 Закону України "Про ринок електричної енергії" позивач має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Проте, як було вказано, відповідачем прострочено виконання зобов`язання з оплати коштів за електроенергію придбану у березні 2020 року, травні 2020 року та липні 2020 року.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати виробникам за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягувалися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за "зеленим" тарифом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунків пені та 3% річних позивачем визначено період прострочення за актом купівлі-продажу електроенергії за березень 2020 - з 05.05.2020 по 04.11.2020 пені в розмірі 113 393,69 грн та 3% річних в розмірі 12 876,71 грн; за актом купівлі-продажу електроенергії за травень 2020 - з 27.06.2020 по 26.12.2020 пені в розмірі 131 774,36 грн та 3% річних в розмірі 20 828,19 грн; за актом купівлі-продажу електроенергії за липень 2020 - з 22.08.2020 по 21.02.2021 пені в розмірі 86 511,45 грн та 3% річних в розмірі 29 045,44 грн.

Водночас, як вбачається зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/11830/20, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2021 та постановою Верховного Суду від 12.05.2021, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний енергостандарт" до Державного підприємства "Гарантований покупець" задоволено частково в частині заборгованості за куплену у травні 2020 року електроенергію у розмірі 2 194 125, 19 грн, пеню у розмірі 1 000,00 грн, 3% річних у розмірі 1 000,00 грн та судовий збір.

У рішенні Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/11830/20 зазначено, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 12 229,55 грн. та 3% річних у розмірі 3 057,39 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 27.06.2020 по 13.07.2020. Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення пені та 3% річних та суд встановив про його обґрунтованість. При цьому, судом було зменшено розмір заявлених до стягнення з відповідача пені та 3% річних до 1 000,00 грн.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України).

Враховуючи те, що після подання позову до суду, судом першої інстанції встановлено про наявність рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/11830/20 щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 12 229,55 грн. та 3% річних у розмірі 3 057,39 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за актом купівлі-продажу електроенергії за травень 2020 у період з 27.06.2020 по 13.07.2020, суд обґрунтовано закрив провадження у справі №910/7085/21 в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 12 229,55 грн. та 3% річних у розмірі 3 057,39 грн на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з тим, що розмір пені становить 319 449,95 грн, 3% річних - 125 895,51 грн, а тому позовні вимоги у частині стягнення пені, 3% річних задоволено частково.

Перевіривши розрахунок штрафу, судом першої інстанції вірно встановлено, що розрахунок здійснений правильно, у зв`язку із чим, позовні вимоги у цій частині задоволено повністю.

Стосовно поданої суду апеляційної інстанції відповідачем заяви про зменшення штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, враховуючи ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором (з огляду на стягнення з відповідача лише в судовому порядку заборгованості за електроенергію поставлену у березні 2020 року в сумі 1 362 296, 57 грн., у травні 2020 року в сумі 2 194 125,19 грн. та у липні 2020 року в сумі 1 433 186,55 грн.), а також з урахуванням того, що розмір санкцій не є надмірно великим у порівнянні із збитками кредитора, та враховуючи також і майновий стан позивача, який в установлені строки не отримав оплати у наведеному досить значному розмірі від відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Стосовно апеляційного оскарження позивачем рішення суду в частині часткового задоволення вимоги про стягнення інфляційних, колегія суддів виходить з наступного.

Так, в оскаржуваному рішенні місцевим господарським судом було зазначено, що перевіривши розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем за період з травня 2020 року по квітень 2021 року на підставі акту купівлі-продажу електроенергії за березень 2020, судом встановлено, що позивач допустився помилки при розрахунку, оскільки сума інфляційних втрат за перерахунком суду за визначений позивачем період, становить 17 546,67 грн, у зв`язку із чим вимоги у цій частині суд задовольнив частково.

При цьому, розрахунки інфляційних втрат (нараховані за період за липень 2020 року по жовтень 2020 року, з грудня 2020 року по березень 2021 року, за вересень 2020 року по березень 2021 року) були визнані судом арифметично правильними. Таким чином, судом встановлено, що вірною сумою інфляційних втрат є 265 182,12 грн.

При перевірці, здійснених позивачем нарахувань інфляційних втрат, колегією суддів враховано позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, згідно якої сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.

Розрахунок позивача відповідає наведеній методиці.

При цьому, апеляційним судом не було встановлено помилки у здійсненому позивачем розрахунку інфляційних втрат за період з травня 2020 року по квітень 2021 року на підставі акту купівлі-продажу електроенергії за березень 2020. В свою чергу, суд першої інстанції вказавши на її наявність, не конкретизував в чому саме така помилка полягає.

За наведених обставин, колегією суддів визнається необґрунтованою відмова у задоволенні інфляційних в сумі 76 029,19 грн.

Таким чином, оскаржуване рішення в наведеній частині підлягає зміні, із прийняттям нового - про задоволення вимоги на вказану суму. В решті рішення - залишається без змін.

При цьому, враховуючи задоволення інфляційних на вказану суму перерахунку підлягає відповідно і судовий збір, присуджений судом до стягнення з відповідача. Так, сумою, яку слід достягнути на користь позивача є 1 140, 44 грн.

Крім цього, враховуючи обґрунтованість вимог апеляційної скарги позивача, на відповідача підлягає покладенню судовий збір за її подання.

В свою чергу, оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовлено, відповідно до т. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/7085/21 залишити без задоволення.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/7085/21 задовольнити.

4. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/7085/21 змінити в частині відмови у стягненні інфляційних втрат в сумі 76 029 грн. 19 коп. та прийняти нове у вказаній частині, яким стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" (40004, місто Суми, вулиця РЕМІСНИЧА, будинок 35, 1 поверх, приміщення 1А; ідентифікаційний код 38708941) 76 029 грн. 19 коп. інфляційних втрат, а також 1 140 грн. 44 коп. судового збору.

5. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/7085/21 - залишити без змін.

6. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" (40004, місто Суми, вулиця РЕМІСНИЧА, будинок 35, 1 поверх, приміщення 1А; ідентифікаційний код 38708941) 3 405 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 06.12.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна