ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" грудня 2021 р. Справа № 924/1119/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши у залі судового засідання № 207 справу

за позовом фізичної особи-підприємця Чернецької Ірини Вікторівни, м. Хмельницький

до приватного підприємства "Приватна виробничо-комерційна фірма "Західно-українська будівельна компанія", м. Хмельницький

про стягнення 7290,34 грн основної заборгованості, 158,79 грн 3% річних, 416,50 грн інфляційних втрат,

представники сторін:

позивача: Мещерякова М.О. - довіреність від 29.11.2021р.;

відповідача: не з`явився.

Рішення ухвалюється 07.12.2021р., оскільки у судовому засіданні 07.12.2021р. оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 07.12.2021р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 19.11.2021р. відкрито провадження у справі № 924/1119/21 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; призначено підготовче засідання, надано строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача 7290,34 грн заборгованості з орендної плати на підставі договору оренди баштового крана від 13.07.2020р. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов вказаного договору оренди позивач передав у строкове платне користування відповідачу кран баштовий пересувний на рейковому ходу. Сторонами узгоджено орендну плату в розмірі 500,00 грн на місяць. Однак, станом на дату звернення до суду з позовною заявою відповідачем була здійснена одна проплата в сумі 500,00 грн. Таким чином, у зв`язку з невиконанням належним чином своїх обов`язків перед позивачем з орендної плати утворилась заборгованість у розмірі 7290,34 грн. На вказану суму основного боргу позивачем також нараховано 158,79 грн 3% річних за період з 16.07.2020р. по 11.11.2021р. та 416,50 грн інфляційних втрат за період вересень 2020 року - жовтень 2021 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надавши при цьому заяву про технічну описку в резолютивній частині позову.

Відповідач не скористалися правом участі свого представника на судовому розгляді справи, відзиву на позов не подав, причин не повідомив. Ухвала суду від 19.11.2021р. по даній справі надіслана на його адресу, однак була повернута до суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до телефонограми суду від 07.12.2021р. зв`язок із відповідачем відсутній.

Згідно ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього кодексу.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З наведеного, відповідач є такими, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Згідно ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття.

Враховуючи вищевикладене, розумність строків розгляду судового спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи повернення ухвали з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" та відсутності клопотання про відкладення розгляду справи (ч.4 ст. 252 ГПК України) суд приходить до висновку про розгляд справи без участі відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

13.07.2020р. між фізичною особою-підприємцем Чернецькою Іриною Вікторівною (орендодавець) та приватним підприємством "Приватна виробничо-комерційна фірма "Західно-українська будівельна компанія" (орендар) укладено договір оренди баштового крана, відповідно до п. 1 якого орендодавець передав у строкове платне користування орендарю, а орендар прийняв у строкове платне користування від орендодавця на умовах, визначених даним договором, кран баштовий пересувний на рейковому ходу: модель крана: КБ-403Б; виробник: Запорізький експериментальний РМЗ; дата виготовлення: 1990р.; заводський номер: 2; реєстраційний номер: 3823; дата введення в експлуатацію: 10.12.1990 року; призначення крана: для механізації будівельно-монтажних робіт при спорудженні житлових та цивільних споруджень, що мають вагу елементів, які монтуються до 8 т, з висотою підіймання до 54,7 м; комплектуючі: рейковий хід (рейки) - 1 комплект, що складається із 24 погонних метрів рейок, які змонтовані, та 30 погонних метрів рейок, які не змонтовані між собою.

Відповідно до п. 2 договору вищевказаний кран баштовий належить ФОП Чернецькій І.В. на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2020р., видаткової накладної.

Згідно п. 6 договору кран баштовий буде використовуватися орендарем для господарської діяльності.

Як передбачено п. 7 договору, за користування краном баштовим орендар сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 500,00 грн на місяць.

Орендна плата сплачується не пізніше 15 числа кожного місяця за наступний місяць.

У відповідності до п. 9 договору строк оренди: до 31.12.2020р.

Пунктом 10 договору передбачено, що якщо орендар продовжує користуватися краном баштовим після закінчення строку, вказаного в п. 9 даного договору, то, за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця, даний договір вважається поновленим на строк, зазначений у п. 9 даного договору.

Передання орендарю крана баштового оформляється актом приймання-передачі, який підписується сторонами даного договору. З моменту підписання зазначеного акта починається обчислення строку даного договору і нарахування орендної плати (п. 11 договору).

Відповідно до п. 14 договору орендар зобов`язаний, зокрема, сплачувати орендну плату в строк та у розмірі, передбачених п. 7 даного договору.

В матеріалах справи відсутні заперечення щодо поновлення договору на новий строк.

Фізичною особою-підприємцем Чернецькою Іриною Вікторівною (орендодавець) та приватним підприємством "Приватна виробничо-комерційна фірма "Західно-українська будівельна компанія" (орендар) підписано акт приймання-передачі баштового крана від 13.07.2020р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування кран баштовий пересувний на рейковому ходу.

Відповідно до банківської виписки від 31.12.2020р. відповідачем (через Трайнич О.А.) 13.08.2020р. здійснено проплату за оренду баштового крану згідно договору від 13.07.2020р. у розмірі 500,00 грн.

Оскільки відповідач оплату за користування майном (баштовим краном) здійснив частково, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Умови укладеного між фізичною особою-підприємцем Чернецькою Іриною Вікторівною та приватним підприємством "Приватна виробничо-комерційна фірма "Західно-українська будівельна компанія" договору оренди баштового крана від 13.07.2020р. свідчать, що даний договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 11 договору передання орендарю крана баштового оформляється актом приймання-передачі, який підписується сторонами даного договору. З моменту підписання зазначеного акта починається обчислення строку даного договору і нарахування орендної плати.

Судом встановлено, що на виконання умов договору оренди баштового крана від 13.07.2020р. позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове користування майно згідно акта прийому-передачі баштового крана.

Згідно з п. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 5. ст. 762 ЦК України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 7 договору передбачено, що за користування краном баштовим орендар сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 500,00 грн на місяць. Орендна плата сплачується не пізніше 15 числа кожного місяця за наступний місяць.

Згідно п. 14 договору орендар зобов`язаний, зокрема, сплачувати орендну плату в строк та у розмірі, передбачених п. 7 даного договору.

Як слідує із матеріалів справи, а саме банківської виписки від 31.12.2020р. відповідачем 13.08.2020р. здійснено проплату за оренду баштового крану згідно договору від 13.07.2020р. у розмірі 500,00 грн.

Таким чином, з моменту укладення договору оренди баштового крана та підписання акта приймання-передачі від 13.07.2020р. з урахуванням часткової проплати до моменту подання позовної заяви (згідно розрахунку позивача) заборгованість з орендної плати перед фізичною особою-підприємцем Чернецькою І.В. склала 7290,34 грн (290,34 грн за період з 13.07.2020р. по 31.07.2020р. (500,00 грн / 31 день х 18 днів) + 7500, 00 грн за період серпень 2020р. - жовтень 2021р. - 500,00 грн (часткова оплата)).

Відповідачем доказів на підтвердження добровільного погашення вказаного боргу не подано.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 7290,34 грн основної заборгованості.

Крім того, на суму основного боргу позивачем нараховано 158,79 грн 3% річних за період з 16.07.2020р. по 11.11.2021р. та 416,50 грн інфляційних втрат за період вересень 2020 року - жовтень 2021 року.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, провівши в системі "Законодавство" перерахунок 3% річних дійшов висновку, що заявлена позивачем сума 3% річних становить 140,16 грн (за зобов`язаннями липня 2020 року: з 16.07.2020р. по 12.08.2020р. на суму 290,34 грн = 0,67 грн; за зобов`язаннями серпня 2020 року: з 16.08.2020р. по 11.11.2021р. на суму 290,34 грн (500,00 грн орендна плата - 209,66 грн переплата) = 10,80 грн; по зобов`язаннях вересня 2020 року - жовтня 2021 року сума 3% річних розрахована позивачем в межах суми допустимої до стягнення). У задоволенні 18,63 грн 3% річних суд відмовляє з підстав необґрунтованості.

Згідно статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Щодо заявленої до стягнення суми втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100% (п. 28 постанови у справі № 905/21/19).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 дійшов висновку, що до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд, провівши в системі "Законодавство" перерахунок інфляційних втрат дійшов висновку, що заявлена позивачем сума інфляційних втрат у розмірі 416,50 грн розрахована в межах суми допустимої до стягнення, тому інфляційні втрати у вищезазначеній сумі підлягають стягненню на користь позивача.

Таким чином, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів та керуючись проведеними розрахунками, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 7290,34 грн боргу по орендній платі, 140,16 грн 3% річних, 416,50 грн інфляційних втрат. У задоволенні 18,63 грн 3% річних суд відмовляє.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам (99,76%).

Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача понесені судові витрати.

За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У тексті позовної заяви позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого він планує понести орієнтовні витрати в розмірі 5000,00 грн за надання правової допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз положень даної норми дозволяє дійти висновку, що судові витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження судових витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

У даному випадку матеріали справи не містять жодного документального підтвердження (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також доказів на підтвердження факту надання таких послуг) понесення позивачем будь-яких судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В матеріалах справи наявна лише копія ордеру серія ВХ № 1006372 від 29.10.2020р. про надання правової допомоги.

Про свій намір надати суду докази витрат на професійну правничу допомогу у порядку, встановленому частиною восьмою статті 129 ГПК України, представник позивача суду не заявляв.

За таких обставин правові підстави для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи-підприємця Чернецької Ірини Вікторівни, м. Хмельницький до приватного підприємства "Приватна виробничо-комерційна фірма "Західно-українська будівельна компанія", м. Хмельницький про стягнення 7290,34 грн основної заборгованості, 158,79 грн 3% річних, 416,50 грн інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Приватна виробничо-комерційна фірма "Західно-українська будівельна компанія" (Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Подільська, 93, ідентифікаційний код 34593390) на користь фізичної особи-підприємця Чернецької Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 7290,34 грн (сім тисяч двісті дев`яносто гривень 34 коп.) основної заборгованості, 140,16 грн (сто сорок гривень 16 коп.) 3% річних, 416,50 грн (чотириста шістнадцять гривень 50 коп.) інфляційних втрат, 2264,55 грн (дві тисячі двісті шістдесят чотири гривні 55 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У задоволенні 18,63 грн 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.12.2021 року.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (АДРЕСА_1);

3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Подільська, 93).

Електронна адреса (пошта):

представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1