ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про часткове визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

29.11.2021м. Дніпро№ 904/6218/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М., розглянувши заяву Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі:

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій у загальному розмірі 1 603 964,12 грн. за Договором № 3255/1718-БО-5/ПТ постачання природного газу від 26.09.2017 року.

Представники:

від позивача: Андрійко Є.Л., довіреність № 14-28 від 15.01.2021 року, адвокат;

від відповідача (заявника): Демченко А.Г., ордер АЕ № 1051587 від 19.01.2021 року, адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" інфляційні втрати, 3% річних та штрафні санкції у загальному розмірі 1 603 964,12 грн. за Договором № 3255/1718-БО-5/ПТ постачання природного газу від 26.09.2017 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 23.01.2020 року о 11:00 год.

16.01.2020 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 16.01.2020 року.

23.01.2020 року електронною поштою від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 17.01.2020 року про відкладення розгляду справи.

У підготовче судове засідання 23.01.2020 року представник позивача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 року відкладено підготовче судове засідання до 18.02.2020 року о 12:00 год.

18.02.2020 року у підготовчому судовому засіданні сторонами зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2020 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 24.02.2020 року о 14:30 год.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 24.02.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 позов задоволено та стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Дежньова, 9, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) 466 224,80 грн. - пені, 461 066,84 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних та 24 005,82 грн. - частину витрат по сплаті судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 у справі №904/6218/19 задоволено частково. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 у справі №904/6218/19 змінено та викладено в новій редакції, а саме:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Дежньова, 9, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) 466 224,80 грн. - пені, 464 642,66 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних та 24 005,82 грн. - витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви. В іншій частині відмовити.

17.07.2020 на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду 13.07.2021, яка набрала законної сили 13.07.2020, видано наказ про примусове виконання.

Ухвалою Верховного Суду від 13.10.2020 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2020 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 у справі №904/6218/19 відкрите на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

20.10.2021 від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих № 236/07 від 15.11.2021 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає за необхідне прийняти заяву Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та призначити її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2021 прийнято заяву до розгляду та призначено її розгляд в судове засідання на 29.11.21 о 14:30 год.

25.114.2021 від АТ "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли заперечення на заяву боржника про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви на підставі наступного.

Стаття 1291 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 198 Господарського кодексу України визначено, що платежі за грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівковою через установи банків, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями ч.1-4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Аналіз вказаної норми закону дає підстави вважати, що є такі підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню: - якщо такий наказ було видано помилково; - якщо обов`язок боржника відсутній у зв`язку з припиненням; - якщо обов`язок боржника відсутній у зв`язку з добровільним виконанням боржником чи іншою особою; - з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Аналогічну правову позицію викладено у Постанові Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 195/465/15-ц. При цьому, зазначений перелік є орієнтовним та приблизним, не містить виключного переліку підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог боржник посилається зокрема на те, що відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" в редакції Закону України "Про заходи спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб: підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону підлягають списанню.

Відповідно до Акту звіряння розрахунків станом на 31.05.2021 року між КПТМ Криворіжтепломережа та АТ НАК Нафтогаз України сума основного боргу за Договором №3255/1718-БО-5/ПТ постачання природного газу від 26.09.2017 року відсутня.

Заборгованість становить 1 134 357,87 грн., з яких: інфляційні витрати -461261,21 грн., проценти річних - 206871,86 грн., пеня - 466224,80 грн., яка підлягає списанню в подальшому.

Листом № 8/10-1853-17 від 25.10.2017 з повідомленням про включення до Реєстру, Департамент економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства повідомило КПТМ Криворіжтепломережа, що підприємство внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожитті енергоносії.

Листом №39/7-6392-21 від 29.09.2021 НАК Нафтогаз України повідомив КПТМ Криворіжтепломережа про відмову в списанні заборгованості та про вжиття заходів щодо виконання Закону №1730 в частині списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на погашену заборгованість за спожитий природний газ, після актуалізації даних, внесених до Реєстру.

Заявник зазначив, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг - підлягають списанню, наказ про примусове стягнення виданий Господарським судом Дніпропетровської області по справі №904/6218/19 від 17.07.2020 є таким, що не підлягає виконанню повністю.

Стягувач проти задоволення заяви боржника заперечив, посилаючись на те, що наказ від 17.07.2020 по справі № 904/6218/19 не був виданий судом помилково (рішення суду у даній справі набрало законної сили, рішення суду підлягає примусовому виконанню, рішення суду не скасоване); обов`язок боржника стосовно невиконаного ним в обумовлений сторонами строк зобов`язання по договору №3255/1718-БО-5/ПТ від 26.09.2017 не є припиненим або добровільно виконаним ні самим боржником, ні іншою особою. Наказ був виданий за наявності відповідної правової підстави та не створює для боржника обов`язків, які не передбачені рішенням суду. Стосовно інших причин (як однієї з підстав визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково), то слід зазначити, що наявність Закону № 1730 (з урахуванням внесених змін), зокрема ч. 2 ст. 7, не виключає норму (загальну умову) ЦК України, що встановлює виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Отже, обов`язок Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" перед НАК "Нафтогаз України" за постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2020 у справі 904/6218/19 є дійсним та не припиненим.

Стягувач зазначив, що виходячи з положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 30.11.2016 №1730-VШ зі змінами відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу від 14.07.2021 №1639-ІХ судовий збір не підлягає списанню.

Також звертає увагу суду нате, що наразі боржник не є учасником процедури врегулювання заборгованості згідно Закону №1730 в редакції чинній на даний момент.

Боржником не надано доказів звернення його до органу виконавчої влади із зазначеними у ст. 3 Закону №1730 документами для включення його до реєстру згідно вимог вищезазначеної статті Закону №1730.

З даних Реєстру, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону не вбачається, що боржник включений до нього в частині врегулювання заборгованості саме перед НАК Нафтогаз України, тобто за Стягувачем у справі №904/6218/19 (виконавче провадження №62942103).

03.11.2016 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" № 1730-VІІІ, який набрав чинності 30.11.2016. Цим Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Водночас, 29.08.2021 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-ІХ від 14.07.2021, яким внесено зміни до Закону №1730-VІІІ та до його назви.

За приписами ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VІІІ від 03.11.2016, в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX, визначено, що заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість) (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду), зокрема:

- кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування;

- кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг (у тому числі заборгованість перед НАК Нафтогаз України, право вимоги якої набуто шляхом заміни кредитора у зобов`язанні);

- кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії, електропостачальником, оператором системи розподілу (як правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася непогашеною станом на 1 червня 2021 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах), методика визначення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Процедура врегулювання заборгованості це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу, оператор газотранспортної системи та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, оператори газорозподільних систем, електропостачальники або оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", в редакції Закону №1639-ІХ, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", в редакції Закону №1639-ІХ, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", в редакції Закону №1639-ІХ, передбачено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Таким чином, вказаною статтею законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановив заборону на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до 01.06.2021.

При цьому застосування статті 7 Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до певної дати.

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.1224.02.2020 у справі № 904/6218/19 предметом спору у даній справі виступила майнова вимога постачальника до споживача про стягнення пені, відсотків річних та інфляційних збитків, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором № 3255/1718-БО-5/ПТ про постачання природного газу від 26.09.2017 в період з 2017 по 2018 рік.

Вирішуючи спір по суті, судом було встановлено відсутність основного боргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" за вказаним договором станом на дату вирішення спору по суті - 24.02.2020.

Вище зазначеним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 позов задоволено та стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 466 224,80 грн. - пені, 461 066,84 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних та 24 005,82 грн. - частину витрат по сплаті судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 у справі № 904/6218/19 задоволено частково, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 у справі №904/6218/19 змінено та викладено в новій редакції, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 466 224,80 грн. - пені, 464 642,66 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних та 24 005,82 грн. - витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви. В іншій частині позову відмовлено.

При цьому, суд також вважає за необхідне наголосити на тому, що із назви та преамбули вказаного закону вбачається, що він визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення та спрямований на врегулювання заборгованості вказаних організацій.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (ч. 1 ст. 3 Закону 1730-VIII).

За відомостями Реєстру підприємств теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону (https://www.minregion.gov.ua/) вбачається, що Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (код згідно з ) внесено до відповідного реєстру за номером 176 згідно з наказом Мінрегіону від 25.10.2017 №279.

Заперечення ж позивача щодо неможливості застосування приписів ч. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, в редакції Закону №1639-ІХ до спірних правовідносин, оскільки вона застосовується щодо заборгованості, яка виникла станом саме на 1 червня 2021 року, відхиляються судом.

Суд погоджується з аргументами заявника про те, що ч. 1 ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, в редакції Закону №1639-ІХ є нормою прямої дії. Виконання цієї норми Закону не потребує від боржника вчинення будь-яких дій, а право на списання пені, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність від погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до 01.06.2021, що мало місце у даній справі.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами статті 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в редакції, з урахуванням змін, внесених Законом від 14 липня 2021 року № 1639-IX, визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

На відміну від приписів ст.2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", законодавець не обмежив дії Закону № 1730-VIII на суб`єктів, в залежності від включення їх до Реєстру.

Згідно із ст. 7 Закону 1730-VIII, із змінами, внесеними Законом від 14.07.2021, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Таким чином, суд зауважує, сторони не заперечують, що в межах розгляду справи 904/6218/19, погашення основної частини боргу відбулося до 1 червня 2021 року.

Проаналізувавши Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення та Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, суд зауважує, що встановлений законодавцем обов`язок списати заборгованість з неустойки, 3% річних, інфляційних витрат, має на меті вилучення з обліку кредитора, так, як наслідок, звільнення боржника від додаткового навантаження, в умовах повного виконання основного зобов`язання задля забезпечення досягнення мети Закону 1730-VIII, а саме забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Суд зауважує, що встановлений Законом обов`язок списати заборгованість виникає у позивача з моменту набрання ним чинності. Зволікання позивача, в умовах чітко встановлених та підтверджених судом в межах цієї справи боргових зобов`язань, не може впливати на права відповідача бути вільним від боргів, які підлягають списанню.

Позивач заперечуючи проти задоволення заяви відповідача, посилається на те, що спірні боргові зобов`язання (3% річних та інфляційні витрати) не обліковані в реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, у зв`язку з чим на них не розповсюджується дія ст. 7 Закону № 1730-VIII.

Проаналізувавши зміст зазначеного Закону, суд зауважує наступне.

Зі змісту абз.4 ч.1 ст. 1 Закону до заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону віднесена заборгованість за спожиті енергоносії та заборгованість з різниці в тарифах. Під процедурою врегулювання заборгованості законодавець визначив заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

З контекстного змісту Закону № 1730-VIII випливає, що вказана вище заборгованість та заборгованість з 3 % річних , неустойки, інфляційних витрат відокремлені законодавцем, хоча остання заборгованість включається у довідку для включення в реєстр, але вона відображається із основною заборгованістю, яка підлягає врегулюванню згідно Закону.

Неможливість внесення до реєстру основної заборгованості, яка погашена станом на 1 червня 2021 року, на погляд суду, унеможливлює та робить недоцільним внесення заборгованості зі сплати неустойки, 3 % річних та інфляційних витрат, в умовах відсутності боргу, який підлягає врегулюванню за Законом.

Така позиція суду узгоджується із ч. 2 ст. 7 Закону №1730-VIII, за якою нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року.

Таким чином, відсутність основного боргу та обов`язок списати неустойку (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних з дня набрання чинності Законом, виключає будь- який їх облік у реєстрі, який формується в нової редакції після набрання Законом чинності.

Згідно із ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення статті жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Суд у даному випадку враховує практику Європейського суду з прав людини про те, що очікування особи від виконання рішення суду на його користь є майном.

Суд зауважує, що мета Закону № 1730-VIII полягає у забезпечені загального інтересу та інтересів суспільства - забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, діяльність яких пов`язана із виконанням житлово-комунальних послуг, які визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, дія держави, пов`язана із запровадженням процедури списання заборгованості, визначеної ст.7 Закону № 1730-VIII, у даному випадку не виходить за межі ст.1 Першого протоколу Конвенції.

Суд також, звертає увагу, що ст. 8 Закону № 1730-VIII законодавець запровадив гарантії забезпечення прав та інтересів кредиторів в умовах реалізації механізмів оздоровлення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з ч.2 ст.328 ГПКГосподарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи попередні висновки суду про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості із неустойки, 3 % річних та інфляційних витрат у зв`язку із запровадженням механізму забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, суд зазначає, що наказ від 17.07.2020 по справі № 904/6218/19 в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Дежньова, 9, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) 466 224,80 грн. - пені, 464 642,66 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, суд зазначає, що за наказом № 904/6218/19 від 17.07.2020, який боржник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, стягується судовий збір у розмірі 24 005,82 грн. Судові витрати із сплати судового збору були розподілені за рішенням суду за результатами розгляду справи у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Суд зауважує, що норми ст. 7 Закону № 1730-VIII не розповсюджуються на заборгованість із відшкодування судових витрат, в зв`язку з чим в цій частині відсутні підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2021 у справі № 904/6218/19 про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Дежньова, 9, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) 466 224,80 грн. - пені, 464 642,66 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних.

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття 29.11.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано - 06.12.2021.

Суддя В.Г. Бєлік