РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2021Справа № 910/14820/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТИР ГРУП»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМЕКС ГЛОБАЛ ЛОДЖИСТІК 2010»

про стягнення 160 279, 61 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТИР ГРУП» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМЕКС ГЛОБАЛ ЛОДЖИСТІК 2010» про стягнення 160 279, 61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем передбаченого договорами обов`язку з оплати за транспортно-експедиційні послуги від 28.09.2020 № 2809/2020.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

09.11.2021 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив в задоволені позову відмовити.

Враховуючи, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

28.09.2020 між позивачем (Експедитор 2 за договором) та відповідачем (Експедитор 1 за договором), було укладено договір № 2809/2020 про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні.

Згідно п. 2.1, 2.2 Договору, Експедитор 2 згідно заявок організовує перевезення вантажів автомобільним, морським та/або авіаційним транспортом і проводить розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу. Умови виконання конкретних перевезень, а також перелік операцій, які необхідні для здійснення перевезень, узгоджуються сторонами в заявках. Заявка є невід`ємною частиною даного договору. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним договором пріоритетними є умови, зазначені в Заявці. Допускається одержання заявки факсимільним зв`язком або по електронній пошті.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору, ціни за даним договором установлені в національній валюті. Форма розрахунків безготівкова, шляхом банківського перерахування на поточний рахунок Експедитора 2. Ціни, що відповідають конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень) узгоджуються додатково перед кожним перевезенням (групою перевезень).

Оплата здійснюється на підставі виставлених рахунків (п. 4.4. Договору).

Пунктом 4.5 Договору визначено, що строк оплати Експедитором 1 - 10 (десять) календарних днів з моменту отримання оригіналів документів: Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунок, скан-копія CMR-накладна, яка підтверджена печатками, штампами вантажоодержувача. Оригінали зазначених документів надсилаються поштою. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на рахунок Експедитора 2.

На виконання умов Договору, позивач прийняв від відповідача шість заявок про перевезення товару з Польщі до Росії, за якими було здійснено перевезення вантажу та позивачем виставлено відповідачу рахунки № 322454 від 29.10.2020, № 324608 від 13.11.2020, № 324609 від 13.11.2020, № 325924 від 20.11.2020, № 327370 від 01.12.2020, № 328128 від 07.12.2020.

Сторонами було підписано Акти наданих послуг № 322454 від 29.10.2020, № 324608 від 13.11.2020, № 324609 від 13.11.2020, № 325924 від 20.11.2020, № 327370 від 01.12.2020, № 328128 від 07.12.2020 та відповідачем проведено оплату наданих послуг.

Також, на виконання умов Договору, позивач прийняв від відповідача заявку про перевезення товару з Польщі до Росії № 323656 від 02.11.2020 на загальну суму 1900 євро по курсу НБУ на день вивантаження та заявку № 326988 від 18.11.2020 на загальну суму 2050 євро по курсу НБУ на день вивантаження.

Позивач стверджує, що на підтвердження надання експедиторських послуг Експедитором 2 було виставлено Експедитору 1 рахунок на оплату наданих послуг № 323656 від 09.11.2020 та рахунок № 326988 від 01.12.2020. Сторонами були підписані Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 323656 від 09.11.2020 та № 326988 від 01.12.2020 та Експедитору 2 було надано копії CMR - накладних № 02931/11/20 від 27.11.2020 та № 02909/11/20 від 03.11.2020.

Також позивач вказує, що за умовами договору, оплата наданих послуг за заявкою № 323656 від 02.11.2020 мала бути оплачена до 19.11.2020 включно, а за заявкою № 326988 від 18.11.2020 до 11.12.2020 включно, чого не було зроблено відповідачем, у наслідок чого у останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 133 505, 04 грн.

Враховуючи те, що відповідач не оплатив вказані заявки позивач надіслав на адресу боржника претензію від 11.05.2021, додавши до її рахунки на оплату наданих послуг № 323656 від 09.11.2020 та № 326988 від 01.12.2020, Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 323656 від 09.11.2020 та № 326988 від 01.12.2021, копії CMR - накладних № 02931/11/20 від 27.11.2020 та № 02909/11/20 від 03.11.2020, що підтверджується Експрес-накладною 8846 від 11.05.2021.

Вказана претензія відповідачем залишена без задоволення, що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21 січня 2018 року у справі №5-249кс15.

Позивач в позовній заяві зазначає, що строк оплати за поставлений товар настав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти вказаного з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів надіслання чи надання позивачем відповідачу всіх необхідних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків, сканкопій СМR-накладних, які підтверджені печатками, штампами вантажоодержувача. Факт отримання повного пакету передбачених договором від 28.09.2020 № 2809/2020 документів відповідач повністю заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.5 Договору визначено, що строк оплати Експедитором 1 - 10 (десять) календарних днів з моменту отримання оригіналів документів: Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунок, скан-копія CMR-накладна, яка підтверджена печатками, штампами вантажоодержувача. Оригінали зазначених документів надсилаються поштою.

Матеріали справи не містять доказів направлення позивачем відповідачу оригіналів документів, що визначені сторонами в п. 4.5. Договору.

Позивач вказує, що разом з претензією від 11.05.2021 надсилав на адресу відповідача рахунки на оплату наданих послуг № 323656 від 09.11.2020, № 326988 від 01.12.2020, Акти наданих послуг № 323656 від 09.11.2020, № 326988 від 01.12.2021, копії CMR - накладних № 02931/11/20 від 27.11.2020 та № 02909/11/20 від 03.11.2020.

На підтвердження направлення вказаної претензії з додатками, позивач додав Експрес-накладну нової пошти від 11.05.2021 № 20 4002 3095 8846.

З вказаної накладної вбачається, що вона була оформлена для відправлення поштового відправлення на адресу: місто Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 39/11. Одержувачем поштового відправлення зазначено - Чернов Сергій.

Відповідач у відзиві на позовну заяву звертає увагу суду, що вказана фізична особа не має жодного відношення до відповідача. Крім того, місце знаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 02160, місто Київ, ВУЛИЦЯ РЕГЕНЕРАТОРНА, будинок 4, корпус 5, офіс 245, що не відповідає адресі, зазначеній у експрес-накладній № 8846.

Відповідно до вимог «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку.

За приписами п. 59, 61 зазначених вище Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Таким чином, належним доказом на підтвердження направлення позивачем відповідачу претензії від 11.05.2021 з додатками є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

З експрес-накладної Нової пошти від 11.05.2021 № 20 4002 3095 8846, яку надав позивач як доказ направлення документів, після отримання яких в розумінні п. 4.5. Договору настає обов`язок відповідача (строк оплати) оплатити отриманні послуги, не вбачається отримання останім рахунків на оплату наданих послуг № 323656 від 09.11.2020, № 326988 від 01.12.2020, Актів наданих послуг № 323656 від 09.11.2020, № 326988 від 01.12.2021, копій CMR - накладних № 02931/11/20 від 27.11.2020 та № 02909/11/20 від 03.11.2020, після отримання яких відповідно до п. 4.5. Договору відповідач зобов`язаний на протязі 10 календарних днів оплатити надані позивачем послуги.

Крім того, з вказаної експрес-накладної Нової пошти в графі додаткова інформація про відправлення, відсутня будь-яка інформація.

Отже, експрес-накладна № 20 4002 3095 8846 не підтверджує відправлення поштового відправлення - з претензією та зазначеними у ній додатками, оскільки не дає можливість ідентифікувати предмет поштового відправлення.

Господарський суду зазначає, що позивач жодним чином не підтвердив надання відповідачу усіх передбачених умовами договору від 28.09.2020 № 2809/2020 документів для оплати за надані послуги. Матеріали справи протилежного не містять.

Враховуючи невиконання позивачем необхідних умов для оплати експедиторських послуг, визначених пунктом 4.5 Договору від 28.09.2020 № 2809/2020, у відповідача не настав строк за договором щодо оплати за отримані послуги, що є підставою для відмови в задоволені позову про стягнення основної суми заборгованості у розмірі 133 505, 04 грн.

Крім основної суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 13 857, 28 грн, інфляційні втрати в розмірі 9905, 58 грн та 3% річних в розмірі 3011, 71 грн.

Відповідно до ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд міста Києва, враховуючи, що строк оплати за договором у відповідача перед позивачем не настав, а також враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні стягненні основної заборгованості за договором, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат є безпідставними.

Судові витрати позивача по справі у відповідності до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва