РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2021Справа № 910/14454/21

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" (Україна, 01601, м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 3; ідентифікаційний код: 14229456)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Академбудсервіс" (Україна, 01023, м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 3, офіс 403; ідентифікаційний код: 42013298)

про стягнення 79 649,27 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Академбудсервіс" (далі - відповідач) про стягнення 79 649,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договорами суборенди частини нежитлового приміщення від 02.01.2020 та від 31.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

22.09.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: Україна, 01023, м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 3, офіс 403.

На зазначену адресу, відповідно до вищевказаних вимог процесуального закону, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 27.09.2021 з метою повідомлення відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та про його право подати, зокрема, відзив на позовну заяву.

01.11.2021 до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення 25.10.2021 поштового відправлення відповідачеві (копії ухвали про відкриття провадження у справі від 27.09.2021).

Відтак, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи та останньому були створені достатні умови для реалізації ним своїх процесуальних прав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

02.01.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" (далі - орендар, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Академбудсервіс" (далі - суборендар, відповідач) було укладено Договір суборенди частини нежитлового приміщення (далі - Договір-1), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого орендар зобов`язується передати суборендарю в тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення площею 55 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 3 (далі - приміщення) під розміщення офісу суборендаря.

У підп. 2.3.5 пункту 2.3 Договору-1 суборендар зобов`язався у встановлений цим Договором строк сплачувати суборендну плату за користування приміщенням.

Згідно з п. 3.1 Договору-1 суборендар сплачує щомісячну суборендну плату в розмірі 270,00 грн за 1 (один) кв.м. суборендованої площі. Загальний розмір суборендної плати становить 14 850,00 грн на місяць.

Пунктом 3.3 Договору-1 передбачено, що відшкодування комунальних послуг не входить до розрахунку суборендної плати та відшкодовується суборендарем пропорційно займаній площі суборендованого приміщення згідно з встановленими тарифами, що підтверджуються відшкодованими орендарем орендодавцю рахунками, протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від орендаря відповідного рахунку на відшкодування.

У пункті 3.4 Договору-1 сторони погодили, що нарахування суборендної плати починається з моменту фактичної передачі приміщення суборендареві згідно з Актом прийому-передачі частини нежитлового приміщення. Датою припинення нарахування суборендної плати вважається дата підписання сторонами Акту прийому-передачі приміщення із суборенди. Закінчення строку дії Договору не звільняє суборендаря від обов`язку сплатити заборгованість за суборендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції.

Відповідно до п. 3.5 Договору-1 суборендна плата перераховується у безготівковій формі на поточний рахунок орендаря щомісячно, до 10 (десятого) числа поточного місяця, на підставі рахунку, виставленого орендарем та Акту наданих послуг суборенди.

Згідно з п. 4.1 Договір-1 укладено на строк до 31 грудня 2020 року.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору-1, ним було передано, а відповідачем прийнято в тимчасове платне користування об`єкт оренди - приміщення площею 55 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 3, що підтверджується наявним у матеріалах справи підписаним обома сторонами та скріпленим їхніми печатками Актом прийому-передачі частини нежитлового приміщення від 02.01.2020.

31.12.2020 між позивачем та відповідачем було укладено Договір суборенди частини нежитлового приміщення (далі - Договір-2), яким сторони погодили передачу в тимчасове платне користування відповідача цього ж приміщення із щомісячною суборендною платою 270,00 грн за 1 (один) кв.м. суборендованої площі (загальний розмір суборендної плати становить 14 850,00 грн на місяць), а також відшкодуванням комунальних послуг пропорційно займаній площі суборендованого приміщення (пункти 1.1, 3.1, 3.3 Договору-2).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було також підписано та скріплено печатками Акт прийому-передачі частини нежитлового приміщення від 31.12.2020, згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв в тимчасове платне користування об`єкт оренди за Договором-2.

Відповідно до п. 3.5 Договору-2 суборендна плата перераховується у безготівковій формі на поточний рахунок орендаря щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа поточного місяця, на підставі рахунку, виставленого орендарем та Акту наданих послуг суборенди.

Згідно з п. 4.1 Договір-2 укладено на строк до 31 грудня 2021 року.

За твердженнями позивача, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором-1, відповідачем не сплачено суборендну плату в розмірі 59 400,00 грн та не відшкодовано вартість комунальних послуг у сумі 6 423,78 грн, внаслідок чого станом на 01.01.2021 за відповідачем рахувалась заборгованість в розмірі 65 823,78 грн, про що свідчить Акт звірки станом за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

Як зазначає позивач, у квітні 2021 року відповідачем було компенсовано вартість комунальних послуг за листопад 2020 року в сумі 2 349,21 грн, а в травні 2021 року погашено заборгованість по суборендній платі в розмірі 45 000,00 грн.

За твердженнями позивача, листом № 551/21 від 14.05.2021 він повідомив відповідача про дострокове розірвання Договору-2 з дати підписання Акту прийому-передачі приміщення з суборенди (30.06.2021), проте вказаний лист був повернутий відділенням поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання.

З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2021 сторонами було підписано Акт прийому-передачі приміщення з суборенди, за змістом якого відповідач передав, а позивач прийняв приміщення площею 55 кв.м., розташоване за вищевказаною адресою.

Позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договорів 1, 2 щодо сплати суборендної плати та відшкодування комунальних послуг заборгованість по суборендній платі становить 58 950,00 грн та по компенсації вартості комунальних послуг - 20 699,27 грн.

З огляду на вищенаведене, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договорами 1, 2 в загальному розмірі 79 649,27 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладені між сторонами Договори 1, 2, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належними підставами, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договорами оренди, які підпадають під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частинами 1, 6 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 774 Цивільного кодексу України унормовано, що передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Враховуючи вищевикладене, у відповідача, у зв`язку з укладенням Договорів 1, 2 та прийняттям в користування об`єкта оренди, виникло зобов`язання зі сплати суборендної плати та інших передбачених Договорами 1, 2 платежів за весь час користування об`єктом оренди.

Факт користування відповідачем об`єктом оренди за Договорами 1, 2 у період з 02.01.2020 по 30.06.2021 підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями Актів прийому-передачі частини нежитлового приміщення від 02.01.2020 та від 31.12.2020, а також Акту прийому-передачі приміщення з суборенди від 30.06.2021.

У матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії рахунків на оплату суборендної плати за період з березня 2021 року по червень 2021 року, а саме: № 13 від 05.04.2021 на суму 14 850,00 грн, № 15 від 05.05.2021 на суму 14 850,00 грн, № 17 від 04.06.2021 на суму 14 850,00 грн та № 20 від 01.07.2021 на суму 14 850,00 грн, з яких відповідачем, з урахуванням попередніх погашень заборгованості за Договорами 1, 2, було сплачено лише 450,00 грн, які, як зазначає позивач, зараховані в рахунок оплати суборендної плати за березень 2021 року.

Крім того, у матеріалах справи містяться рахунки на компенсацію витрат за комунальні послуги за період з січня 2021 року по червень 2021 року, а саме: № 2 від 16.02.2021 на суму 3 649,40 грн, № 11 від 05.03.2021 на суму 4 638,83 грн, № 12 від 05.04.2021 на суму 4 326,35 грн, № 14 від 05.05.2021 на суму 1 651,12 грн, № 16 від 04.06.2021 на суму 1 712,00 грн, № 21 від 01.07.2021 на суму 647,00 грн, що разом становить 16 624,70 грн.

Заборгованість відповідача за Договором-1 у розмірі 65 823,78 грн (станом на 01.01.2021) підтверджується наявним у матеріалах справи підписаним обома сторонами та скріпленим їхніми печатками Актом звірки за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

За змістом вказаного акту звірки заборгованість відповідача по відшкодуванню вартості комунальних послуг за червень 2020 року складає 619,52 грн, а за грудень 2020 року - 3 455,05 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення пункту 3.5 Договору-2, зобов`язання з оплати суборендної плати мало виконуватись відповідачем щомісяця до 15 (п`ятнадцятого) числа поточного місяця, на підставі рахунку, виставленого позивачем та Акту наданих послуг суборенди, а зобов`язання по відшкодуванню вартості комунальних послуг, відповідно до пункту 3.3 Договорів 1, 2, мало виконуватись протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від позивача відповідного рахунку на відшкодування.

Приймаючи до уваги умови укладених сторонами Договорів 1, 2, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Підсумовуючи вищенаведене, обґрунтованою є заборгованість відповідача за Договорами 1, 2 по суборендній платі в загальному розмірі 58 950,00 грн (14 850,00 х 4 - 450,00) та по компенсації вартості комунальних послуг - 20 699,27 грн (16 624,70 + 619,52 + 3 455,05), що разом становить 79 649,27 грн.

Доказів на підтвердження погашення вищезазначеної заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Договорами 1, 2 в загальному розмірі 79 649,27 грн.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Академбудсервіс" (Україна, 01023, м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 3, офіс 403; ідентифікаційний код: 42013298) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" (Україна, 01601, м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 3; ідентифікаційний код: 14229456) заборгованість в розмірі 79 649 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот сорок дев`ять) грн 27 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.12.2021

Суддя О.В. Нечай