РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2021Справа № 910/12974/21

За позовом Приватного акціонерного товариства «Веско»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 134 596, 40 грн штрафу

Суддя Усатенко І.В.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Веско" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 134 596, 40 грн штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок прострочення відповідачем терміну доставки вантажу, що підтверджується накладними, доданими до позовної заяви, у позивача виникло право нарахувати штраф у загальному розмірі 134 596,40 грн, які просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою суду від 16.08.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

27.09.2021 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 16.08.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.10.2021 відкрито провадження у справі № 910/12974/21, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

27.10.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позовних вимог заперечив у повному обсязі.

02.11.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 6 Статуту Залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього статуту та правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею. Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Технічні характеристики паперу, призначеного для оформлення накладної, повинні забезпечувати придатність для роздруківки на принтері, а також якісне проставлення відміток залізниці на всьому шляху перевезення. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді. Накладна в електронному вигляді (далі - електронна накладна) складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства. Порядок обміну електронною накладною між відправником та залізницею, а також залізницею та одержувачем зазначається в договорі між вантажовласником і залізницею. У разі внесення змін до електронної накладної попередні дані зберігаються. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил. До накладної можуть додаватися додаткові супровідні документи та документи дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачена законами України. У разі оформлення перевізного документа в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису) супровідні документи додаються в електронному вигляді (виготовлені за допомогою сканера тощо). При цьому оригінали супровідних документів в паперовому вигляді направляються відправником безпосередньо одержувачу.

Відповідно до ст. 22 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

На підставі залізничних накладних: № 52869435 від 05.12.2019, дата прибуття 13.12.2019, провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52870698 від 05.12.2019, дата прибуття 13.12.2019, провізний платіж 51 468,00 грн.; № 52933819 від 10.12.2019, дата прибуття 18.12.2019, провізний платіж 60 046,00 грн.; № 52926854 від 10.12.2019, дата прибуття 18.12.2019, провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52947074 від 11.12.2019, дата прибуття 23.12.2019, провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52946985 від 11.12.2019, дата прибуття 23.12.2019, провізний платіж 84 580,00 грн.; № 52938404 від 11.12.2019 дата прибуття 20.12.2019, провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52938453 від 11.12.2019, дата прибуття 20.12.2019, провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52938412 від 11.12.2019, дата прибуття 20.12.2019, провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52947041 від 11.12.2019, дата прибуття 23.12.2019, провізний платіж 33 832,00 грн.; № 52953015 від 12.12.2019 дата прибуття 20.12.2019 провізний платіж 17 156,00 грн.; № 52953031 від 12.12.2019, дата прибуття 20.12.2019, провізний платіж 51 468,00 грн.; № 52954740 від 12.12.2019 дата прибуття 20.12.2019 провізний платіж 76 122,00 грн.; № 52953023 від 12.12.2019 дата прибуття 20.12.2019 провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52967791 від 13.12.2019 дата прибуття 23.12.2019 провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52965662 від 13.12.2019 дата прибуття 23.12.2019 провізний платіж 25 734,00 грн.; № 52968518 від 13.12.2019 дата прибуття 23.12.2019 провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52968534 від 13.12.2019 дата прибуття 23.12.2019 провізний платіж 93 038,00 грн.; № 52967783 від 13.12.2019 дата прибуття 23.12.2019 провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52968492 від 13.12.2019 дата прибуття 23.12.2019 провізний платіж 8 578,00 грн.; № 52968542 від 13.12.2019 дата прибуття 23.12.2019 провізний платіж 33 832,00 грн.; № 52968559 від 13.12.2019 дата прибуття 23.12.2019 провізний платіж 33 832,00 грн. Акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажу «глина кислотривка та вогнетривка, не пойменована в алфавіті», відправником вантажу є ПрАТ «Веско», станцією відправляння «Дружковка», станцією призначення «Бердянська (експ.)», одержувачем ДП «Бердянський морський порт». Відповідно до накладних швидкість перевезення визначено як «вантажну», відстань перевезення - 622 км.

Спір у справі виник внаслідок того, що відповідач як перевізник вантажу, залізничним транспортом, по вказаним вище залізничним накладним порушив взяті на себе зобов`язання та здійснив доставку вантажу з простроченням строків поставки, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у сумі 134 596,40 грн.

24.02.2020 Приватне акціонерне товариство «Веско» звернулося до Акціонерного товариства «Українська залізниця» з претензією про стягнення штрафу за прострочення терміну доставки навантажених вагонів, відповідно до якої вимагав від відповідача сплатити штраф у розмірі 156 467,20 грн. за порушення строків доставки навантажених вагонів. Доказів направлення даної претензії до матеріалів справи не додано, водночас, відповідач не спростовує обставин отримання даної претензії.

Відповідно до статті 908 ЦК Україниперевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк. Вантаж, не виданий одержувачеві на його вимогу протягом тридцяти днів після спливу строку його доставки, якщо більш тривалий строк не встановлений договором, транспортними кодексами (статутами), вважається втраченим. Одержувач вантажу повинен прийняти вантаж, що прибув після спливу зазначених вище строків, і повернути суму, виплачену йому перевізником за втрату вантажу, якщо інше не встановлено договором, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 923 ЦК України у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками 1 доба на кожні повні та неповні 320 км; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах 1 доба на кожні повні та неповні 200 км; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах 1 доба на кожні повні та неповні 150 км.

Відповідно до п. 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до п. 2.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Відповідно до п. 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються: на одну добу: на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів; на 2 доби: у разі перевезення вантажів за участю поромної переправи; у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

Відповідно до п. 2.10. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, За несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Оскільки відстань за доданими до матеріалів справи накладними складає 622 км, строк доставки становить 4 доби (1 доба за кожні повні та неповні 200 км шляху).

Таким чином, з огляду на дати прийняття залізницею вантажу до перевезення 28.03.2021, відстань на яку перевозився вантаж, положення п. 2.1., 2.4. наведених Правил строк доставки обчислюється з наступного дня після прийняття вантажу залізницею, нормативний (граничний) термін доставки вантажу становить:

за накладними № 52869435, № 52870698 від 05.12.2019 - 5 діб (початок розрахунку строків доставки з 06.12.2019, відповідно граничний термін доставки до 10.12.2019 включно);

за накладними № 52933819, № 52926854 від 10.12.2019 - 5 діб (початок розрахунку строків доставки з 11.12.2019, відповідно граничний термін доставки до 15.12.2019 включно);

за накладними № 52947074, № 52946985, № 52938404, № 52938453, № 52938412, 52947041 від 11.12.2019 - 5 діб (початок розрахунку строків доставки з 12.12.2019, відповідно граничний термін доставки до 16.12.2019 включно);

за накладними № 52953015, № 52953031, № 52954740, № 52953023 від 12.12.2019 - 5 діб (початок розрахунку строків доставки з 13.12.2019, відповідно граничний термін доставки до 17.12.2019 включно);

за накладними № 52967791, № 52965662, № 52968518, № 52968534, № 52967783, № 52968492, № 52968542, № 52968559 від 13.12.2019 - 5 діб (початок розрахунку строків доставки з 14.12.2019, відповідно граничний термін доставки до 18.12.2019 включно).

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб.

Фактично вантаж був доставлений з простроченням нормативних термінів доставки вантажу, а саме:

за накладними № 52869435, № 52870698 від 05.12.2019 вантаж був доставлений 13.12.2019, тобто з простроченням повних 2 доби;

за накладними № 52933819, № 52926854 від 10.12.2019 вантаж був доставлений 18.12.2019, тобто з простроченням повних 2 доби;

за накладними № 52947074, № 52946985, № 52947041 від 11.12.2019 вантаж був доставлений 23.12.2019, тобто з простроченням повних 6 діб, за накладними № 52938404, № 52938453, № 52938412 від 11.12.2019 - 20.12.2019, тобто з простроченням повних 4 діб;

за накладними № 52953015, № 52953031, № 52954740, № 52953023 від 12.12.2019 - вантаж був доставлений 20.12.2019, тобто з простроченням повних 2 доби;

за накладними № 52967791, № 52965662, № 52968518, № 52968534, № 52967783, № 52968492, № 52968542, № 52968559 від 13.12.2019 вантаж був доставлений 23.12.2019, тобто з простроченням повних 4 доби.

Таким чином штрафи за зазначенні прострочення термінів доставки вантажу слід розраховувати за прострочення за дві доби, за три доби та за чотири і більше діб відповідно у розмірах 10%, 20% та 30 % від провізної плати.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 78 ГПК України не спростовано відсутність своєї вини у простроченні термінів доставки вантажу.

Отже, встановивши факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу, Судом було виконано перерахунок нарахованих позивачем штрафних санкцій в межах періодів прострочення та вартості провізної плати, визначених позивачем.

Згідно перерахунку Суду, сума штрафних санкцій за порушення строків вантажу на зазначеними вище накладними загалом складає 108 112,60 грн, а саме: за накладною № 52869435 від 05.12.2019 - 857, 80 грн; за накладною № 52870698 від 05.12.2019 - 2 573, 40 грн; за накладною № 52933819 від 10.12.2019 - 6 004,60 грн; за накладною № 52926854 від 10.12.2019 - 857,80 грн; за накладною № 52947074 від 11.12.2019 - 2 573, 40 грн; за накладною № 52946985 від 11.12.2019 - 25 374, 00 грн; за накладною № 52938404 від 11.12.2019 - 1 715, 60 грн; за накладною № 52938453 від 11.12.2019 - 1 715, 60 грн; за накладною № 52938412 від 11.12.2019 - 1 715, 60 грн; за накладною № 52947041 від 11.12.2019 - 5 074, 80 грн; за накладною № 52953015 від 12.12.2019 - 1 715,60 грн; за накладною № 52953031 від 12.12.2019 - 3 431, 20 грн; за накладною № 52954740 від 12.12.2019 - 7 612, 20 грн; за накладною № 52953023 від 12.12.2019 - 857, 80 грн; за накладною № 52967791 від 13.12.2019 - 2 573, 40 грн; за накладною № 52965662 від 13.12.2019 - 7 720, 20 грн; за накладною № 52968518 від 13.12.2019 - 2 573, 40 грн; за накладною № 52968534 від 13.12.2019 - 7720, 20 грн; за накладною № 52967783 від 13.12.2019 - 2 573, 40 грн; за накладною № 52968492 від 13.12.2019 - 2 573, 40 грн; за накладною № 52968542 від 13.12.2019 - 10 149,60 грн; за накладною № 52968559 від 13.12.2019 - 10 149, 60 грн.

Суд погоджується з доводами відповідача що позивачем при здійсненні розрахунку штрафу не враховано, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення строків доставки вантажу визнаються судом обґрунтованими у розмірі 108 112,60 грн.

Суд розглянув клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до 50% та дійшов висновку про його необґрунтованість, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються на розсуд суду за визначених умов та на підставі аналізу конкретної ситуації.

У обґрунтування заяви про зменшення розміру штрафу відповідач посилається на те, що Регіональна філія "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", яка обслуговує позивача, та майже уся залізнична мережа вказаної філії має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, відповідно до переліку затвердженого Постановою КМУ від 04.03.2015 № 83.

З цього приводу суд зазначає, що регіональна філія відповідача, здійснюючи перевезення та будучи обізнаною із обставинами, що можуть вплинути на затримку перевезення вантажу (вагонів), могла врахувати такі обставини при плануванні обсягів обслуговування вантажів на відповідних під`їзних шляхах та уникнути прострочення зобов`язання.

Стосовно твердження, що позбавлення оборотних грошових коштів АТ «Укрзалізниця» як стратегічного та надійного перевізника військових вантажів підриває безпеку держави, то суд зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, суд вважає, що відповідач не довів поважності причин невиконання зобов`язання з урахуванням інтересів обох сторін, наявності виняткових обставин для зменшення штрафних санкцій; не навів доводів щодо неспівмірності штрафу розмірам збитків позивача, заінтересованості кредитора (позивача) у стягненні штрафу.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) та у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти.

Відповідно до ч. 1, ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3, ст. 315 Господарського кодексу України, до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії. Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п`яти днів.

Відповідно до ч. 4, ст. 315 ГК України, якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Позовна давність закріплена ст. 315 ГК України, є спеціальною позовною давністю передбаченою ст. 258 ЦК України.

24.02.2020 Приватне акціонерне товариство «Веско» звернулося до Акціонерного товариства «Українська залізниця» з претензією, факт отримання відповідної претензії відповідачем не спростовується.

Відповідно до ст. 315 ГК України, відповідач мав надати відповідь на претензію у строк до 24.05.2020.

З огляду на те, що відповідач у визначений ст. 315 ГК України строк відповідь на претензію не надав, позивач мав право звернутися до суду у строк до 24.11.2020, проте позивач звернувся до суду із даним позовом 09.08.2021.

Водночас, відповідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначає, що строки позовної давності, в тому числі строки спеціальної позовної давності, передбачені ч. 1 ст. 258 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України є таким що розповсюджує свою дію на приписи ст. 315 ГК України.

Таким чином, вищевказаним законом строк позовної давності продовжено на строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», прийнятої відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611, неодноразово продовжено. Так, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 №611 строк дії карантину встановлено до 31.08.2021.

Враховуючи, що закінчення строку позовної давності припало на строк періоду карантину, який було продовжено до 31.08.2021, суд вважає що строк позовної давності щодо вимог по даній справі не сплинув в силу п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України міститься у постанові Верховного Суду від 06.05.2021 по справі № 903/323/20.

Отже, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності з огляду на те, що продовження строків позовної давності передбачено п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Веско» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» є обґрунтованими та таким що підлягають задоволенню частково, у розмірі розрахованому судом - 108 112,60 грн.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Веско» (місцезнаходження: 84205, м. Дружківка, вул. Індустріальна, 2, ) 108 112 (сто вісім тисяч сто одинадцять) грн. 60 коп. штрафних санкцій та 1 823 (одну тисячу вісімсот двадцять три) грн. 34 коп. судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Усатенко І.В.