УХВАЛА

м. Київ

06.12.2021Справа № 910/19891/21

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "ТОРГОВО - ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО " ПЕРЛИНА" про забезпечення позову Приватного акціонерного товариства "ТОРГОВО - ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПЕРЛИНА" (51400, Дніпропетровська обл., місто Павлоград, вулиця Терьошкіна, будинок 4) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ" (03150, місто Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 86-В) про визнання недійсним договору позики та стягнення грошових коштів у розмірі 2096287,73 грн

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В:

03.12.2021 Приватне акціонерне товариство "ТОРГОВО - ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО " ПЕРЛИНА" (далі позивач, ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ" (ТОВ «ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ») про визнання недійсним договору позики та стягнення грошових коштів у розмірі 2096287,73 грн.

Разом з позовом Приватним акціонерним товариством "ТОРГОВО - ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО " ПЕРЛИНА" подано до суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

06.12.2021 зазначена заява передана судді Демидову В.О. у відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, приходить до таких обґрунтованих висновків.

Предметом спору у справі № 910/19891/21 є визнання недійсним договору позики № 2 від 01.02.2018 року, укладеного між ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА» та ТОВ «ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ» та застосування наслідків недійсності правочину - Договору позики № 2 від 01.02.2018 року та стягнення з ТОВ «ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ» на користь ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА» грошових коштів у сумі 2 096 287,73 грн.

Позовні вимоги обгрунтовується тим, що Договір позики № 2 від 01.02.2018 р. між ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА» та ТОВ «ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ» є значним правочином та правочином із заінтересованістю для ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА», який було укладено в порушення вимог ст.ст. 63, 70, 71 Закону України «Про акціонерні товариства», без прийняття відповідних рішень про це уповноваженими органами ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА», внаслідок чого на думку позивача Договір підлягає визнанню недійсними з застосуванням наслідків недійсного правочину.

Так мотивуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що 01 лютого 2018 року між ПрАТ «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПЕРЛИНА» (сторона 1) та ТОВ «ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ» (сторона 2) було укладено Договір позики № 2.

Відповідно до п. 2.1 Договору, Позика надається Стороною 1 частинами в національній валюті України в межах суми 3 000 000,00 грн., без ПДВ.

На день укладення Договору 01.02.2018 р. позивачем складено та подано річну фінансовою звітністю ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА», згідно з яким 10 і більше відсотків від вартості активів ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА» за даними останньої річної фінансової звітності ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА» на момент укладення Договору становить 445 490,00 грн.

Оскільки ринкова вартість грошових коштів, що є предметом Договору становить більше 445 490,00 грн., то Договір на підставі п. « 4» ч. 1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» є значним правочином. Наглядова рада та Загальні збори акціонерів ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА» рішення про вчинення значного правочину за Договором позики № 2 від 01.02.2018 р., чи про його подальше схвалення не приймали. Отже на думку позивача директором ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА» при укладенні оспорюваного договору було порушено вимоги ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" та діючого Статуту позивача стосовно дотримання вимог до вчинення значного правочину.

Таким чином, Позивач просить визнати недійсним договір позики № 2 від 01.02.2018 року, укладений між ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПЕРЛИНА» () та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОІДАЛЬНІСТЮ «ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ» (). Застосувати наслідки недійсності правочину Договору позики №2 від 01.02.2018 року та стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ» () на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПЕРЛИНА» () грошові кошти у сумі 2 096 287,73 гривень (два мільйони дев`яносто шість тисяч двісті вісімдесят сім гривень 73 копійки).

При цьому в обґрунтування заяви про забезпечення позову ПрАТ «ТВП «ПЕРЛИНА» зазначає зокрема, що з травня 2020 року відповідач будь-які кошти за оспорюваним договором позивачу не повертає. Відповідач 10.09.2020 року отримав від позивача акт звірки розрахунків станом на 31.08.2020 року, що підтверджуються поштовою накладною номер 222 від 02.09.2020 року, описом вкладення до цінного листа адресованого відповідачу від 02.09.2020 року, трекінгом відстеження поштового відправлення за номером 222, а відтак на думку позивача відповідач ухиляється від проведення звірки та підписання акту звірки, що свідчить про його наміри ухилитися від повернення та стягнення з нього цих коштів.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на підстави вважати, що при невжитті заходів по забезпеченню позову виконання рішення буде ускладнено чи унеможливлено, адже може виявитись відсутність майна та будь-яких коштів на рахунках відповідача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявник на підтвердження доводів викладених в його заяві не надав суду доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти.

Відповідно до положень ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом зазначається, що в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, також заявником не надано жодних доказів на підтвердження виведення відповідачем грошових коштів чи постанов виконавчої служби про повернення виконавчих документів без виконання у зв`язку із відсутністю грошових коштів на рахунках боржника чи майна на яке можна звернути стягнення.

Крім того, суд зазначає, що арешт грошових коштів відповідача у розмірі ціни позову 2096287,73 грн у даній справі, не означає, що позивач буде мати пріоритетне право перед іншими кредиторами (у разі їх наявності) відповідача на стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ".

З огляду на відсутність доказів у даній справі які б свідчили, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відповідні твердження позивача є нічим іншим, як припущеннями, та вжиття заходів до забезпечення позову по арешту грошових коштів відповідача не здатні покращити ефективність виконання рішення суду.

Крім того, вжиті заходи забезпечення позову не повинні паралізовувати господарську діяльність відповідача, а арешт грошових коштів відповідача може призвести до погіршення розрахунків відповідача як з позивачем у даній справі, так і з іншими кредиторами, в тому числі з органами податкової служби.

Отже, заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів, також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 136, 137, 139, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "ТОРГОВО - ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО " ПЕРЛИНА" про забезпечення позову Приватного акціонерного товариства "ТОРГОВО - ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПЕРЛИНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРБА ТРЕЙД ПРОФЕШНЛ" про визнання недійсним договору позики та стягнення грошових коштів у розмірі 2096287,73 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню у порядку, встановленому ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 06.12.2021.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ