ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3688/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН", м. Суми
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс", м. Харків
про стягнення 250000,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Скляр М.І. за дов. від 08.09.2021 року

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН", м. Суми звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс", м. Харків, в якому просить стягнути з відповідача 250000,00 грн заборгованості за договором фінансової допомоги № Ф15-623 від 13 жовтня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 11 жовтня 2021 року на 14:40 годин.

Протокольною ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 26 жовтня 2021 року на 15 годин.

Протокольною ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 15 листопада 2021 року на 15:20 годин.

Протокольною ухвалою суду від 15 листопада 2021 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 листопада 2021 року на 10:40 годин.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернулись ухвала від 11 жовтня 2021 року з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно пункту4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю. При цьому, неотримання адресатом кореспонденції від судового органу є суб`єктивною поведінкою здійснення стороною своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала відповідачу подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

В той же час, відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалою Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07 липня 1989 року).

Враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

13 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас", як підприємством, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс" (відповідачем, користувачем) був укладений договір про надання фінансової допомоги № Ф15-623.

За договором підприємство надає користувачеві фінансову допомогу, а останній зобов`язується повернути її у визначений договором термін.

Відповідно до пункту 2.1 договору розмір фінансової допомоги становить 87858439,28 грн.

Згідно пункту 3.1 договору, підприємство має перерахувати фінансову допомогу до 31 січня 2016 року. Термін користування фінансовою допомогою, згідно пункту 4.1. договору визначений до 31 грудня 2017 року.

Відповідно до пункту 5.1. договору, після закінчення терміну користування фінансової допомоги, користувач зобов`язується повернути суму фінансової допомоги на протязі 14-ти календарних днів підприємству. Таким чином, граничним строком повернення фінансової допомоги є 13 січня 2018 року.

На виконання умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" перерахувало відповідачу у встановлений строк всю передбачену договором суму, що підтверджується Актом звірки за період 13 жовтня 2015 року - 07 червня 2016 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс".

08 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" (первісним кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН" (новим кредитором, позивачем) був укладений договір про відступлення права вимоги № У-08/06-16.

Згідно пункту 1.1 договору про відступлення права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору належне йому право вимоги на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс", як боржника, частини заборгованості у розмірі 250000,00 грн, що виникла за договором фінансової допомоги № Ф15-623 від 13 жовтня 2015 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс"

Відповідно до пункту 1.2 договору про відступлення права вимоги, право вимоги, зазначене у пункті 1.1 даного договору, переходить до нового кредитора з моменту підписання цього договору.

На виконання вимог пункту 3.1.2 договору про відступлення права вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас", як первісний кредитор, передав Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН", як новому кредитору, всі необхідні документи, які засвідчують права, що передаються, а саме: договір про надання фінансової допомоги № Ф15-623 від 13 жовтня 2015 року (за яким Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас", як підприємство надавало Товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс", як користувачу, фінансову допомогу); Акт звірки за період 13 жовтня 2015 - 07 червня 2016 роки, між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс" (підтвердження повного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" своїх зобов`язань за договором, а також наявності заборгованості у Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс" перед Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас"); Виписка з ПАТ КБ "Приватбанк" від 17 грудня 2015 року на суму 10940000,00 грн (доказ надання Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" частини фінансової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс", що знаходиться в межах суми, переданої за договором відступлення права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН").

Про укладення Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН" договору про відступлення права вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН" сповістило Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс" повідомленням про відступлення права вимоги № 08/06-16П від 08 червня 2016 року (з відміткою про нарочне отримання).

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов пункту 2.2 вищевказаного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН" зі свого боку повністю розрахувалося з Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" за отримане право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс" шляхом укладання між цими сторонами договору про залік зустрічних однорідних вимог від 10 червня 2016 року.

Угодою про пролонгацію заборгованості від 16 червня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс" дійшли згоди про пролонгацію строку повернення часткової заборгованості у розмірі 250000,00 грн за договором про надання фінансової допомоги № Ф15-623 від 13 жовтня 2015 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас", право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН" за договором про відступлення права вимоги №У-08/06-16 від 08 червня 2016 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН", до 31 грудня 2018 року.

Сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН", що зазначена в угоді про пролонгацію заборгованості від 16 червня 2016 року, по договору про надання фінансової допомоги № Ф15-623 від 13 жовтня 2015 року, погашена не була.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс" перед позивачем за договором про надання фінансової допомоги № Ф15-623 від 13 жовтня 2015 року становить 250000,00 грн.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статтей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 3750,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродукт Плюс" (61001, м. Харків, просп. Московський, буд. 55, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЗОНІН" (40021, Сумська область, м. Суми, пров. Громадський, буд. 1, ) 250000,00 грн заборгованості та 3750,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "03" грудня 2021 р.

Суддя П.В. Хотенець