ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Справа № 915/1466/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Миколаївського обласного центру зайнятості (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 68; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 03491441) в особі Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості (54036, м. Миколаїв, вул. Веселинівська, буд. 45а; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 42257278)

до відповідача: Головного управління ДПС у Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, буд. 6; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 43144729)

про: стягнення 32476,13 грн,

Суть спору:

30.09.2021 Миколаївський обласний центр зайнятості в особі Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 601/2-21 від 29.09.2021 про стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області грошових коштів нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітній ОСОБА_1 у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду у розмірі 32476,13 грн та суми судових витрат у розмірі 2270,00 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: заяви про надання статусу безробітного від 02.03.2021, заяви про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю; витягу з наказу Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центу зайнятості від 14.07.2021; наказу Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центу зайнятості № 29 від 22.07.2021; наказу Головного управління ДПС у Миколаївській області № 72-о від 13.07.2021; розрахунку допомоги по безробіттю; платіжних доручень та витягів з відомостей виплат за видами забезпечення; повідомлення-претензії № 468/2-21 від 22.07.2021 з відповіддю на неї № 505/9л/14-29-10-02-07 від 28.07.2021; застосування положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; та мотивовані зокрема, тим, що 02.03.2021 ОСОБА_1 було надано статус безробітної. 02.03.2021 Миколаївською районною філією Миколаївського ОЦЗ вказаній особі було призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу у розмірі, визначеному чинним законодавством. У подальшому ОСОБА_1 була поновлена на роботі на підставі судового рішення, що є підставою для утримання з роботодавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Ухвалою суду від 05.10.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1466/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; викладено вимоги до позивача; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Копія вказаної ухвали була направлена учасникам справи, на їх адреси місцезнаходження, визначені у відповідності до приписів ч. 2 ст. 27 ГПК України.

Так, позивач отримав копію ухвали 11.10.2021, про що свідчить відповідна відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 036.

Відповідач отримав копію вказаної ухвали 07.10.2021, що вбачається з наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення.

21.10.2021 до суду від позивача надійшли письмові пояснення до позовної заяви № 653/2-21 від 20.10.2021 на виконання ухвали суду від 05.10.2021.

25.10.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 21.10.2021 (вх. № 15855/21) в якому Головне управління ДПС у Миколаївській області зазначає про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку із тим, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021 скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.06.2021, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 252 ГПК України).

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В:

За даними позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, згідно даних трудової книжки останнім місцем роботи ОСОБА_1 є Головне управління ДПС у Миколаївській області на посаді заступника начальника ДПІ - начальника відділу електронних сервісів Інгульської державної податкової інспекції ГУ ДПС у Миколаївській області, з якої вона була звільнена 26.02.2021 відповідно до ст. 87 Закону України від 10.12.2015 № VIII «Про державну службу» (припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення»).

З метою реалізації права на соціальний захист, 02.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості як особа, яка шукає роботу. 02.03.2021 їй було надано статус безробітньої в зв`язку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи (ПК № 00019).

02.03.2021 відповідно до добового наказу Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості № НТ210302 ОСОБА_1 було призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу у розмірі, визначеному чинним законодавством.

Рішенням Миколаївського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 400/1781/21 було задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Головного управління ДПС у Миколаївській області, Інгульської ДПІ Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 26.02.2021 року № 57-о; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.02.2021 року: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 26.02.2021 року №57-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ДПІ - начальника відділу електронних сервісів Інгульської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 43144729) з 26.02.2021 року; стягнуто з Головного управління ДПС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 43144729) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 113 352, 70 грн; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ДПІ - начальника відділу електронних сервісів Інгульської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївській області та в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 29 029, 35 грн.

Наказом Головного управління ДПС у Миколаївській області № 72-о від 13.07.2021 «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 » було скасовано наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 26.02.2021 № 57-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 26 лютого 2021 року» та поновлено ОСОБА_1 з 27.02.2021 року на посаді заступника начальника ДПІ - начальника відділу електронних сервісів Інгульської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївській області.

За час перебування на обліку в службі зайнятості розмір нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю) та надані соціальні послуги по безробітній ОСОБА_1 за період з 27.03.2021 по 12.07.2021 становить 32476,13 грн, що підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи розрахунком допомоги по безробіттю, платіжними дорученнями та витягами з відомостей виплат за видами забезпечення.

У зв`язку з встановленням факту поновлення ОСОБА_1 на раніше займаній посаді в Головному управлінні ДПС у Миколаївській області на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 400/1781/21 Миколаївською районною філією Миколаївського обласного центу зайнятості було прийнято наказ № 29 від 27.07.2021 «Про стягнення заборгованості з ГУ ДПС у Миколаївській області».

Крім того, позивач скерував на адресу відповідача претензію № 468/2-21 від 22.07.2021 із пропозицією впродовж 30 календарних днів з моменту її отримання повернути перераховану ОСОБА_1 суму допомоги по безробіттю в розмірі 32 476,13 грн.

У відповідь на вказану претензію відповідач оформив та скерував на адресу позивача лист № 505/9л/14-29-10-02-07 від 28.07.2021, за змістом якого повідомив, що підстав для перерахування коштів до Миколаївського міського центру зайнятості щодо виплат допомоги по безробіттю ОСОБА_1 на теперішній час відсутні, тому що зазначені випадки не передбачені кошторисом контролюючого органу.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів, а саме допомоги по безробіттю, виплаченої поновленому на посаді працівнику відповідача.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмета доказування у даній справі належить встановлення обставин щодо наявності у відповідача обов`язку сплатити позивачу грошові кошти, а саме допомоги по безробіттю, виплаченої поновленому на посаді працівнику відповідача.

Позивач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- заява про надання статусу безробітного від 02.03.2021;

- заява про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю;

- витяг з наказу Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центу зайнятості від 14.07.2021;

- наказ Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центу зайнятості № 29 від 22.07.2021;

- наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області № 72-о від 13.07.2021;

- розрахунок допомоги по безробіттю

- платіжні доручення та витяги з відомостей виплат за видами забезпечення щодо виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 ;

- повідомлення-претензія № 468/2-21 від 22.07.2021 з відповіддю на неї № 505/9л/14-29-10-02-07 від 28.07.2021.

Відповідач на підтвердження власної правової позиції щодо суті позовних вимог надав суду такі докази:

- роздруківка з Єдиного державного реєстру судових рішень тексту постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі № 400/1781/21.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Перш за все, суд вважає за необхідне зауважити, що спір про право, яке виникає в силу визначеного законом зобов`язання, за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, яка не перебуває у відносинах владного підпорядкування щодо фонду соціального страхування, є за своєю правовою природою господарсько-правовим і підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції.

За приписами статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при тому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб`єктом, саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), такий суб`єкт не перебуває «при здійсненні управлінських функцій» і не має встановлених нормами статті 2 КАС України ознак суб`єкта владних повноважень а, отже, і спір за участю останнього повинен вирішуватися господарським судом.

Аналогічний правовий висновок щодо непоширення юрисдикції адміністративних судів на справи за позовами центрів зайнятості про стягнення з роботодавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № П/811/1917/14 (провадження № 11-102апп18) та від 18 квітня 2018 року (провадження № 11-189апп18).

З урахування наведеного суд зазначає, що правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Так, згідно вказаного закону загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття є система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

При цьому, відповідно до ст. ст. 1, 43 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 19.09.2018 (далі - Порядок №792).

Відповідно до п. 22 Порядку №792 рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше сьомого календарного дня з дня подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видом забезпечення є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Таким чином, наведеними положеннями чинного законодавства передбачено, що особа, яка втратила роботу з незалежних від неї обставин та зареєструвалась у встановленому порядку, набуває право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю.

Як уже було наведено вище, ОСОБА_1 після звільнення її відповідачем із займаної посади звернулася до Центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

ОСОБА_1 перебувала у Миколаївській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості на обліку як безробітна та отримала за період з 27.03.2021 по 12.07.2021 допомогу по безробіттю у розмірі 32476,13 грн.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 400/1781/21 було поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ДПІ - начальника відділу електронних сервісів Інгульської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Приписами ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Викладене за своїм змістом узгоджується з приписами п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно якого з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає у тому випадку, якщо невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю потягло за собою незаконне звільнення з роботи застрахованої особи, і саме через цю подію така особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати, що має бути підтверджено відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили в порядку, визначеному законодавством.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Центру зайнятості стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у зв`язку із поновленням його на посаді за рішенням суду.

Разом із тим, за даними відповідача судом встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі № 400/1781/21 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 400/1781/21 скасовано; адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, в частині зміни формулювання причини звільнення; у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Таким чином, судом апеляційної інстанції відмовлено в задоволенні відповідного позову в частині вимог ОСОБА_1 щодо поновлення її на посаді.

Відтак, за даних умов у суду відсутні правові підстави для задоволення позову Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості про стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області, як роботодавця, суми допомоги по безробіттю у розмірі 32476,13 грн, виплаченої ОСОБА_1 .

Відповідно до статей 74, 80, 81 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для задоволення позову.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору у даній справі підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Миколаївський обласний центр зайнятості (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 68; ідентифікаційний код 03491441) в особі Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості (54036, м. Миколаїв, вул. Веселинівська, буд. 45а; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 42257278);

Відповідач: Головне управління ДПС у Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, буд. 6; ідентифікаційний код 43144729).

Повне рішення складено та підписано судом 02.12.2021.

Суддя О.Г. Смородінова