ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2021 Справа № 909/963/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , , розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"

до відповідача: Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради

про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів в сумі 248558 грн 47 коп.

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" із позовною заявою до Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості за договором №80/2021/24 від 25.02.2021 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів в сумі 248558 грн 47 коп.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

08.10.2020 суд відкрив провадження у справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням та відзиву на позовну заяву і всіх наявних у нього доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

04.11.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву вх.№17462/21, який суд прийняв до розгляду.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №80/2021/24 від 25.02.2021 щодо оплати у встановлений строк поставленого природного газу, внаслідок чого за березень 2021 року утворилась заборгованість в сумі 225092 грн 47 коп. Також, керуючись п.6.2.1 договору позивач нарахував пеню в сумі 15663 грн 94 коп. та відповідно до ст.625 ЦК України 4749 грн 44 коп. інфляційних втрат та 3052 грн 62 коп. 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 193, 230 ГК України та статтями 526, 530, 549, 610, 612, 625 ЦК України.

Позиція відповідача.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначив, що у зв"язку з відсутністю бюджетного фінансування він був позбавлений можливості виконати зобов"язання у строки, визначені договором; впливати на своєчасність надходження бюджетних коштів не може, у зв"язку з чим просить в позові відмовити.

Обставини справи. Дослідження доказів.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача 225092 грн 47 коп. - заборгованості за спожитий природній газ, 15663 грн 94 коп. - пені, 4749 грн 44 коп. - інфляційних втрат та 3052 грн 62 коп. - 3% річних.

25.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (постачальник) та Департамент освіти та науки Івано-Франківської міської ради (споживач) уклали договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №80/2021/24, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов"язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов"язується прийняти і оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п.2.9. договору, визначення (звіряння ) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в такому порядку:

за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов"язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ;

на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період підписаних уповноваженим представником постачальника;

споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання - передачі газу зобов"язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання -передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу;

у випадку відмови від підписання акта приймання -передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника;

у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акта приймання - передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Ціна газу становить 7083 грн 33 коп. за 1 тис.куб.м. крім того ПДВ-1416 грн 67 коп., всього з ПДВ - 8500 грн 00 коп. та включає у себе вартість доступу до потужностей споживачем (п.3.2.).

Оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в такому порядку: оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі актів приймання -передачі природного газу, які надаються постачальником; у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п"ятиденний строк після збільшення цього обсягу (п. 4.2.).

У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (п.6.2.1.).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін та діє в частині постачання газу з 25.02.2021 року до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (12.1.).

На виконання умов договору позивач в березні 2021 року поставив відповідачу природний газ в обсязі 26,481480 тис.м.куб. на суму 225092 грн 47 коп., що підтверджується Актом приймання_-передачі природного газу №УГР00000977 від 31.03.2021 та листом ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" № ТОВВИХ-21-9665 від 03.09.2021.

В порушення договірних зобов"язань відповідач акта приймання -передачі природного газу №УГР00000977 від 31.03.2021 не підписав, поставлений природний газ не оплатив, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 225092 грн 47 коп.

06.09.2021 з метою досудового врегулювання спору позивач на адресу відповідача направив лист вих.№06/09-2021/14 з проханням підписати та повернути один екземпляр акта прийому передачі природного газу, докази направлення якого приєднані до матеріалів справи. Однак відповідач претензію залишив без відповіді та задоволення, у зв"язку з чим позивач за прострочення виконання грошового зобов"язання нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати і звернувся до суду за захистом порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Відносини між суб`єктами ринку природного газу в Україні регулюються, зокрема Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (надалі - Правила), Кодексом газотранспортної системи, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493, Кодексом газорозподільних систем, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Згідно з Правилами, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи (п. 3 розділу І).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Висновок суду.

Факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати вартості природного газу в строк, встановлений договором підтверджується матеріалами справи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 225092 грн 47 коп. - заборгованості обґрунтована та належить до задоволення.

Суд, перевірив правильність нарахування позивачем 3 % річних та пені за період 11.04.2021 - 22.09.2021, які згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом за допомогою ІПС "Законодавство" менші за суму заявлену позивачем до стягнення, оскільки позивач при розрахунку не врахував положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення пені в сумі 13067 грн 70 коп. та 3% річних в сумі 3015 грн 62 коп. В решті суми нарахованої пені та 3% річних належить відмовити.

Також суд перевірив правильність нарахування позивачем інфляційних втрат за період квітень - серпень 2021 року, які згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом за допомогою ІПС "Законодавство" більші за суму інфляційних втрат заявлену позивачем до стягнення, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в межах заявлених позовних вимог.

Щодо тверджень відповідача про відсутність бюджетного фінансування слід зазначити, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, у розумінні ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 916/774/18, від 11 травня 2018 року у справі № 906/575/17, від 15 травня 2018 року у справі № 918/619/17.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 225092 грн 47 коп. - основної заборгованості, 13067 грн 70 коп. пені, 3015 грн 62 коп. 3% річних та 4749 грн 44 коп. інфляційних втрат.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначені Законом України "Про судовий збір". Відповідно до підп. 1, 2 п. 2 ч.2 ст. 4 вказаного Закону, ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову в цій справі становить 248558 грн 47 коп. Відповідно, суд встановив, що позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 3728 грн 38 коп.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3735 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №5581 від 21 вересня 2021 року та є більшим за розмір судового збору, що передбачений законом.

Згідно з п.1 та п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням сторони, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі: внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір").

Відтак позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору в сумі 06 грн 62 коп. - внесеного в більшому розмірі ніж встановлений законом.

Щодо судового збору в сумі 3728 грн 38 коп., суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір в сумі 3689 грн 89 коп. - суд покладає на відповідача. Судовий збір в сумі 38 грн 49 коп. - на позивача.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" до Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів в сумі 248558 грн 47 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради, вул. Кардинала Любомира Гузара, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76019 (код 40312499) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс", вул. Новоконстянтинівська, буд.13/10, оф.201, м. Київ, 04080 (код 41427817) - 225092 (двісті двадцять п"ять тисяч дев"яносто два) грн 47 коп. - основної заборгованості, 13067 (тринадцять тисяч шістдесят сім) грн 70 коп. пені, 3015 (три тисячі п"ятнадцять) грн 62 коп. 3% річних та 4749 (чотири тисячі сімсот сорок дев"ять) грн 44 коп. інфляційних втрат та 3689 (три тисячі шістсот вісімдесят дев"ять) грн 89 коп. судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення 2596 (дві тисячі п"ятсот дев"яносто шість) грн 24 коп. - пені та 37 (тридцять сім) грн 00 коп. -3% річних відмовити.

Судовий збір в сумі 38 (тридцять вісім) грн 49 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.12.2021

Суддя Т.В. Максимів