РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2021Справа № 910/15310/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області

до Приватного акціонерного товариства «Автотранспортний концерн «Трансавтоторгсервіс»

про стягнення 212410,60 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Автотранспортний концерн «Трансавтоторгсервіс» про стягнення 212410,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 16.12.2016 між Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області та Приватним акціонерним товариством «Автотранспортний концерн «Трансавтоторгсервіс» укладено Договір про закупівлю автопідіймача пожежного №18/95 відповідно до умов якого відповідач зобов`язаний поставити у власність позивача товар, а позивач зобов`язаний прийняти та оплатити товар.

Оскільки попередньо оплачений позивачем товар не було поставлено відповідачем у встановлений договором строк, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області неодноразове зверталось до суду із позовними заявами про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем умов договору. Крім того, позивач зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7468/20 позовні вимоги Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області задоволено, стягнуто з відповідача суму попередньої оплати за спірним договором в розмірі 4481500 грн та судовий збір в розмірі 67222,50 грн. На виконання вищевказаного рішення, яке набуло законної сили 10.11.2020 видано відповідний наказ, проте, вказане рішення на момент звернення із вказаною позовною заявою не було виконано, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 33150,60 грн та інфляційні втрати в розмірі 179260 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 07.10.2021, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 18.10.2021 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 28.10.2021. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 22.10.2021.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.09.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача.

Разом з тим, станом на дату розгляду справи на адресу Господарського суду міста Києва повернувся поштовий конверт №424 адресований відповідачу із відміткою про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

В силу положення п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Також Господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 27.09.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.12.2916 між Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області (позивач, замовник) та Приватним акціонерним товариством «Автотранспортний концерн «Трансавтоторгсервіс» (відповідач, постачальник) укладено Договір про закупівлю автопідіймача пожежного №18/95 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити у власність замовнику Автопідіймач пожежний АПГ 38-18-300 на базі шасі МАЗ код 29.10.5 (34142000-4) Автомобілі спеціального призначення (Автокрани та вантажні автомобілі самоскиди) (далі - товар) в кількості та комплектації згідно з специфікацією (додаток 1), що є невід`ємною частиною договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору замовник забезпечує приймання та оплату товару в кількості та за цінами відповідно до специфікації.

У п. 2.1. договору визначено, що ціна договору становить 4481500 грн за цінами відповідно до тендерної пропозиції та специфікації, що на дату укладення договору еквівалентно 161047,46 ЄВРО за офіційним курсом НБУ.

Пунктом 2.2. договору визначено, що замовник керуючись вимогами абзацу 2 п.п. 4 п. 1 постанови КМУ від 23.04.2014 №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за державні кошти», здійснює попередню оплату в розмірі 100% на протязі 5 робочих днів з дня підписання договору.

Відповідно до п. 3.3. договору товар має бути поставлений замовником до 01.06.2017, але не пізніше шести місяців від дати здійснення замовником платежу (попередньої оплати) на виконання умов договору. Допускається дострокова поставка товару, про що постачальник повинен повідомити замовника письмово за три робочі дні.

Згідно з п. 4.1. договору приймання-передача товару здійснюється у присутності представників сторін за накладними та актами приймання-передачі в місці постачання продукції, при наявності документів, зазначених у пункті 5.3. договору.

Пунктом 4.4. договору визначено, що постачальник зобов`язаний не менше ніж за три робочих дні повідомити замовника про готовність поставити товар та узгодити з замовником дату поставки товару.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 01.06.2017 року, а в частині поставки - до повного його виконання, але не пізніше шести місяців від дати здійснення платежу на виконання умов договору (п. 11.1. договору).

На виконання умов вищевказаного договору позивачем було здійснено попередню оплату товару, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень №945 від 16.12.2016 на суму 2250000 грн та №946 від 16.12.2016 на суму 2231500 грн.

Проте попередньо оплачений товар відповідачем не було поставлено у визначені договором строку.

Факт непоставки товару встановлено, зокрема, під час розгляду справи №910/7468/20. Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7468/20 за позовом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Херсонській області до Приватного акціонерного товариства «Автотранспортний концерн «Трансавтоторгсервіс» про стягнення попередньої оплати за Договором про закупівлю автопідіймача пожежного від 16.12.2016 № 18/95 в розмірі 4481500 грн, позовні вимоги задоволено, стягнуто з ПрАТ «Автотранспортний концерн «Трансавтоторгсервіс» на користь Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Херсонській області суму попередньої оплати в розмірі 4481500 грн та судовий збір в розмірі 67222,50 грн.

Зазначеним рішенням встановлено, що позивачем на виконання умов укладеного договору про закупівлю автопідіймача пожежного від 16.12.2016 № 18/95, було проведено попередню оплату в розмірі 4481500 грн, проте, відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної поставки товару попередньо оплаченого товару.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7468/20 обставини, відповідно до приписів вищевказаних положень законодавства України, не підлягають повторному доказуванню.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Керуючись вищезазначеною статтею, позивач у травні 2020 року звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення попередньої оплати за Договором про закупівлю автопідіймача пожежного №18/95 від 16.12.2016.

Отже, звертаючись до суду з позовом про стягнення попередньої оплати за договором, позивач реалізував своє право, визначене положеннями статті 693 ЦК України та відмовився від отримання непоставленого вчасно товару, вимагаючи повернення суми попередньої оплати.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, судом встановлено, що при здійсненні вказаного нарахування позивачем допущено арифметичні помилки, проте розрахована судом сума інфляційних втрат не перевищує заявлену позивачем суму, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, судом встановлено, що наданий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства та є арифметично вірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем в процесі розгляду даної справи не подано жодних доказів на підтвердження сплати суми попередньої оплати позивачу.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Автотранспортний концерн «Трансавтоторгсервіс» (04201, м. Київ, вул. Юрія Кондратюка, буд. 3А; ідентифікаційний код 14300088) на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Молодіжна, буд. 6; ідентифікаційний код 38594707) 179260 (сто сімдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят) грн інфляційних втрат, 33150 тридцять три тисячі сто п`ятдесят) грн 60 коп. трьох відсотків річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3186 (три тисячі сто вісімдесят шість) грн 16 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 30.11.2021

Суддя Я.В. Маринченко