ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" грудня 2021 р. Cправа № 902/988/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслій І.В., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ПЕЛЕТА" (вул. Володимира Сальського, 11, м. Київ, 04060)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЛОГІЯ ОБЛАДНЕННЯ СЕРВІС" (вул. Генерала Арабея, буд. 3, оф. 225, м. Вінниця, 21020; вул. Соборна, 97, кв. 14, м. Вінниця, 21018)

про стягнення 66000 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН-ПЕЛЕТА" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЛОГІЯ ОБЛАДНЕННЯ СЕРВІС" про стягнення 66000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди № АК-1 від 17.09.2018 р., в частині сплати орендної плати.

Ухвалою суду від 06.10.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/988/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Даною ухвалою встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала направлена позивачу на адресу електронної пошти вказану в позовній заяві та засобами поштового зв`язку на дві адреси відповідача, а саме на вказану у Витязі з ЄДРЮО ФОП ГФ та на адресу зазначену позивачем як поштову.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне.

Ухвала суду, направлена на адресу відповідача зазначену у Витязі з ЄДРЮО ФОП ГФ: вул. Генерала Арабея, буд. 3, оф. 225, м. Вінниця, 21020; вул. Соборна, 97, кв. 14, м. Вінниця, 21018. Конверт з ухвалою повернуто до суду 19.10.2021 з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» з приміткою «Вибули». Разом з тим, ухвала направлена на адресу відповідача, зазначену позивачем як поштова, отримана за довіреністю 08.10.2021, що вбачається з Трекінгу сайту Укрпошта наявного в матеріалах справи.

Листом Міністерства юстиції України від 06.08.2014 р. № 404-0-2-14/8.1 «Щодо визначення терміну "місцезнаходження юридичної особи"» повідомлено, що згідно зі статтею 17 Закону в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - ЄДР) щодо юридичної особи мають міститися відомості, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до частини першої вищезазначеної статті Закону відомості про юридичну особу включаються до ЄДР шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору. Форми реєстраційних карток, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 14 січня 2011 року № 3178/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 жовтня 2011 року за № 1207/19945, містять поля для зазначення відомостей про місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до статті 1 Закону місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Водночас статтею 93 Цивільного кодексу України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Слід враховувати, що норми чинного законодавства оперують поняттями "місцезнаходження юридичної особи" і не містять визначень щодо "фактичної" чи "юридичної" адреси юридичної особи. Законом України від 3 березня 2005 року № 2452 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесені зміни до статті 88 Цивільного кодексу України, частин другої та четвертої статті 57 Господарського кодексу України, які передбачають виключення відомостей про місцезнаходження юридичної особи із переліку відомостей, що мають обов`язково міститися в установчих документах юридичної особи. При цьому частиною першою статті 88 Цивільного кодексу України передбачено, що у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом. Вимоги до змісту статуту господарського товариства встановлені статтею 4 Закону України "Про господарські товариства", відповідно до положень якої відомості про місцезнаходження товариства мають міститися в установчих документах. Водночас частиною третьою статті 8 Закону встановлено, що установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи. Відповідно до частини першої статті 27 Закону однією з підстав для відмови у проведенні державної реєстрації, які застосовуються і при державній реєстрації змін до установчих документів, є, зокрема, невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону.

Ураховуючи вищевикладене, у разі відсутності в установчих документах товариства відомостей про його місцезнаходження державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації юридичної особи (змін до установчих документів) на підставі невідповідності установчих документів вимогам частини третьої статті 8 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Відповідно до ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

17.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІН-ПЕЛЕТА" (позивач, в договорі Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЛОГІЯ ОБЛАДНЕННЯ СЕРВІС" (відповідач, в договорі Орендар) укладено договір оренди №АК-1 (далі Договір) відповідно до п.1.1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у платне строкове користування (в оренду) твердопаливний котел CARBOROBOT А300 ВІО у кількості 2 (двох) одиниць, згідно з Актом приймання - передачі (надалі за текстом - Майно).

Майно передається Орендареві за адресою: Вінницька обл., Липовецький р-н., смт. Турбів, вул. Миру, 17. Орендодавець підтверджує, що Майно належить йому на праві власності, вільне від прав і зобов`язань третіх осіб, у спорі, під арештом не перебуває, не є предметом застави та будь- якого іншого обтяження. Витрати щодо Майна, а саме: завантаження, розвантаження, транспортування (в т.ч. зворотну доставку), забезпечення паливом, виконання монтажних (в т.ч. демонтажних) і пусконалагоджувальних робіт, обв`язки котельного обладнання, здійснює Орендар за свій рахунок та своїми силами (п. 1.2. - 1.4. Договору).

Підписанням Акту приймання - передачі Сторони підтверджують, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв Майно в оренду на умовах цього Договору, при цьому Орендар ретельно та належним чином оглянув Майно, перевірив його стан, технічну документацію, комплектність, інші характеристики (п. 2.1. Договору).

Строк користування Майном починається з моменту підписання Акту приймання - передачі Майна і триває 12 (дванадцять) календарних місяців (п. 3.1.1 Договору).

Майно надається в оренду для використання в роботі котельної Орендаря (в місці, на розсуд Орендаря) з метою вироблення теплової енергії на опалення приміщень. Майно надається в оренду для виробництва теплової енергії з подальшою її реалізацією споживачу (споживачам), на розсуд Орендаря (п. 3.2. Договору).

Сторони погоджуються, що жодне положення цього Договору, а також будь-які дії Орендаря, на виконання цього Договору, не створюють для Орендаря права власності на Майно чи будь-яку його частину або частку у праві власності, включаючи частку у праві власності, і Орендодавець не давав своєї згоди на передачу права власності на Майно (або будь-яку його частину чи частку в праві власності) (п. 3.5. Договору).

Орендна плата нараховується з моменту підписання Акту приймання - передачі Майна. У випадку якщо Орендар з будь-яких причин не повертає Майно Орендодавцю після закінчення Строку користування, орендна плата нараховується до моменту фактичного повернення Майна Орендодавцю. Розмір орендної плати за 1 (один) календарний місяць - 11000,00 грн., в т.ч. ПДВ (20%) (п. 7.1. та п. 7.2. Договору).

Орендна плата перераховується Орендарем Орендодавцю не пізніше 10-го числа місяця за попередній місяць оренди, за платіжними реквізитами, вказаними у цьому Договорі або рахунку-фактурі (п. 7.4. Договору).

Після закінчення кожного розрахункового періоду (місяця) Сторони складають Акт приймання-передачі послуг для зручності ведення податкового та бухгалтерського обліку. Складання та підписання Сторонами такого акту є обов`язковим (п. 7.5. Договору).

Всі зміни і доповнення до цього Договору повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані Сторонами, якщо інше не передбачено цим Договором. Такі зміни і доповнення додаються до цього Договору і є його невід`ємною частиною (п. 11.1. Договору).

01.10.2019 між сторонами підписана Додаткова угода №б/н до Договору оренди №АК-1 від 19.09.2018 умовами якої сторони погодили, що у зв`язку із продовженням співпраці, Сторони дійшли згоди внести зміни до Договору оренди №АК-1 від 17.09.2018р. (надалі - Договір). Змінити п. 3.1.1. Договору та викласти його в наступній редакції: « 3.1.1. Строк користування Майном починається з моменту підписання Акту приймання - передачі Майна і триває до 31.05.2020р., крім випадків, зазначених у пункті 3.1.2. цього Договору. Інші умови вищевказаного Договору залишаються незмінними і Сторони підтверджують по ним свої зобов`язання. Ця Додаткова угода набуває чинності з моменту підписання її Сторонами.

Як зазначено позивачем в позовній заяві Акт приймання-передачі Майна, відсутній, однак факт передачі майна 23.10.2018 р. підтверджується підписаним Сторонами Актом здачі-прийняття робіт №751 від 31.10.2018 р., в якому зазначений період нарахування орендної плати з 23 жовтня 2018 р. по 31.10.2018.

На виконання умов договору між сторонами підписані акти здачі-прийняття робіт до договору, де встановлено ціну за орендоване майно за відповідний період, а саме: 2018р. № 751 від 31.10.2018 р. - 3300 грн. (з 23 по 31.10.) № 13 від 30.11.2018 р. - 11000 грн.; №15 від 31.12.2018 р .- 11000 грн.; 2019 р. № 1 від 31.01.2019 р .- 11000 грн.; № 2 від 28.02.2019 р. - 11000 грн.; № 4 від 31.03.2019 р. - 11000 грн.; № 5 від 30.04.2019 р. - 11000 грн.; № 6 від 31.05.2019 р. - 11000 грн.; №7 від 30.06.2019 р. - 11000 грн.; №8 від 31.07.2019 р. - 11000 грн.; №9 від 31.08.2019 р. - 11000 грн.; № 10 від 30.09.2019 р. - 11000 грн.; № 11 від 31.10.2019 р. - 11000 грн.; №12 від 30.11.2019 р .-11000 грн.; №13 від 31.12.2019 р .- 11000 грн.; 2020р. №1 від 31.01.2020 р. - 11000 грн.; №2 від 29.02.2020 р. - 11000 грн.; № 3 від 31.03.2020 р. - 11000 грн.; № 4 від 30.04.2020 р. - 11000 грн.; №5 від 31.05.2020 р. - 11000 грн. що в загальній сумі складає 212300 грн., які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень та заперечень.

Орендарем здійснено розрахунок за оренду в розмірі 146 300 грн., що підтверджується виписками з банку.

Таким чином, за Орендарем обліковується заборгованість в розмірі 66 000 грн. (а саме не сплаченим залишився період: березень 2019; квітень 2019; лютий-травень 2020).

07 грудня 2020 року позивачем було направлено відповідачу Вимогу щодо оплати заборгованості за надані послуги в розмірі 66000,00 грн до якої додано Акт звірки взаєморозрахунків станом на 07.12.2020. Однак, жодної відповіді позивачем від відповідача не отримано.

Несплата відповідачем орендної плати у строки обумовлені договором слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

З моменту укладення сторонами Договору оренди №АК-1 від 19.09.2018 між ними виникли зобов`язання, які мають правову природу договору про оренду майна а, відтак, правовідносини, які виникли у зв`язку з його виконанням регулюються положеннями глави 58 ЦК України, глави 30 ГК України.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 Господарського кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч.ч. 1, 4 ст.286 ГК України).

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доводи позивача щодо наявності заборгованості відповідача у визначеному в позовній заяві розмірі підтверджуються письмовими доказами наявними у матеріалах справи.

Всупереч наведеним вище процесуальним нормам відповідач не подав до суду будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі майна в оренду відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за орендоване майно.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 66000,00 грн заборгованості є правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЛОГІЯ ОБЛАДНЕННЯ СЕРВІС" (вул. Генерала Арабея, буд. 3, оф. 225, м. Вінниця, 21020; вул. Соборна, 97, кв. 14, м. Вінниця, 21018, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ПЕЛЕТА" (вул. Володимира Сальського, 11, м. Київ, 04060, ) 66000,00 грн - боргу по орендній платі та 2270,00 грн. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відому суду адресу електронної пошти позивача - .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 07 грудня 2021 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Володимира Сальського, 11, м. Київ, 04060)

3 - відповідачу (вул. Генерала Арабея, буд. 3, оф. 225, м. Вінниця, 21020; вул. Соборна, 97, кв. 14, м. Вінниця, 21018)