РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2021Справа № 910/10171/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Малика Володимира Георгійовича

до Фонду державного майна України

Міністерства охорони здоров'я України

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Державна установа "ЖИТОМИРСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЛАБОРАТОРНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я УКРАЇНИ"

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

про визнання незаконним листа та зобов'язання вчинити дії

Представники учасників процесу:

від позивача: Малик В.Г.

від відповідача 1: Гвоздік О.В.

від відповідача 2: Яковенко О.М.

від третьої особи 1: Циганчук Н.А.

від третьої особи 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Малик Володимир Георгійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України, Міністерства охорони здоров'я України про визнання незаконним листа Міністерства охорони здоров'я України №10-13/31952/2-20 від 28.10.2020, підписаного заступником міністра Світланою Шаталовою, про відмову в погодженні включення до переліку об'єктів приватизації нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м., що перебуває на балансі ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр", належить до сфери управління МОЗ України, та знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська,45а та зобов'язання Фонду державного майна України включити нежитлове приміщення площею 144,9 кв.м. що перебуває на балансі ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр", який належить до сфери управління МОЗ України та знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, 45А до переліку об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації шляхом викупу та затвердити цей перелік.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 дану позовну заяву залишено без руху.

12.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява на виконання вимог суду.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.07.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 02.09.2021, залучив до участі у справі третю особу-1 , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Державну установу "ЖИТОМИРСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЛАБОРАТОРНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я УКРАЇНИ" та третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

13.08.2021 через відділ діловодства суду від ДП "ЖИТОМИРСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЛАБОРАТОРНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я УКРАЇНИ" надійшли письмові пояснення на позовну заяву, у яких третя особа-1 проти позовних вимог позивача заперечила, зазначивши, що передане позивачу в оренду є частиною цілісного майнового комплексу та відповідно включення орендованого майна до переліку об'єктів малої приватизації є неможливим, оскільки це призведе до знищення цілісного майнового комплексу. Третя особа-1 вказала, що мотивована відмова Міністерства охорони здоров'я України, яке є органом управління майном, у включенні об'єкта права державної власності, яке орендує позивач, до переліку об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, відповідає вимогам статті 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна". Також третя особа-1 зазначила про неналежний спосіб захисту обраного позивачем заявляючи вимогу про визнання незаконним листа Міністерства охорони здоров'я України №10-13/31952/2-20 від 28.10.2020.

19.08.2021 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшла заява про продовження строків Міністерству охорони здоров'я України на подання відзиву на позов.

25.08.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі та клопотання про витребування у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях заяви позивача від 09.10.2020 про включення до переліку об'єктів малої приватизації.

01.09.2021 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому Фонд державного майна України проти позовних вимог заперечує, зазначаючи про наявність мотивованої відмови уповноваженого органу управління державним майном у включенні об'єкта державної власності до переліку об'єктів малої приватизації. Відповідачем-1 зазначено, що прийняття остаточних управлінських рішень щодо використання підпорядкованих об'єктів державної власності належить виключно до компетенції уповноважених органів управління, а приписами ч.2 ст.4 ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" передбачено, що державні заклади охорони здоров'я, у тому числі приміщення, в яких розміщуються державні заклади охорони здоров'я, приватизації не підлягають.

У підготовчому засіданні 02.09.2021 суд, розглянувши заяву Міністерства охорони здоров'я України про продовження строків на подання відзиву на позов, керуючись ст.119, 165 ГПК України, протокольною ухвалою від 02.09.2021 продовжив відповідачу-2 строк на подання відзиву до 14.09.2021.

Протокольною ухвалою від 02.09.2021 суд на підставі ст.81 ГПК України задовольнив клопотання відповідача про витребування документів.

Протокольною ухвалою від 02.09.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 30.09.2021.

24.09.2021 через відділ діловодства суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 02.09.2021.

29.09.2021 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому Міністерство охорони здоров'я у позові заперечує, посилаючись на те, що МОЗ України надало обґрунтовану відмову у включенні об`єкта державної власності до переліку об'єктів малої приватизації та у строк, передбачений законодавством. Міністерство охорони здоров'я як уповноважений орган управління спірним майном, зазначив, що спірне нерухоме майно використовується балансоутримувачем для виконання встановлених законодавством завдань.

27.09.2021 на електронну пошту від третьої особи-1 надійшла заява про відкладення розгляду справи (без електронного цифрового підпису).

30.09.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи-1 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 30.09.2021, розглянувши поданий відповідачем-2 відзив на позов, судом встановлено, що ухвалою від 02.09.2021 строк на подання відповідачу-2 відзиву продовжено до 14.09.2021. Однак відповідач-2 відзив на позов подав 24.09.2021, тобто з пропуском встановленого судом строку. Оскільки відповідач-2 подав відзив на позов з пропуском встановленого судом строку, суд на підставі ст.118, 119 ГПК України, протокольною ухвалою від 30.09.2021 залишив без розгляду відзив відповідача-2.

Протокольною ухвалою від 30.09.2021 відкладено підготовче судове засідання на 19.10.2021.

05.10.2021 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про витребування у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та МОЗ України доказів, а саме оригіналу електронного документа листа Міністерства охорони здоров'я України №10-13/31952/2-20 від 28.10.2020.

18.10.2021 на електронну пошту суду від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 19.10.2021 судом оглянуто лист МОЗ України від 28.10.2020 №10-13/31952/2-20 та зчитано QR код з текстом "зареєстровано 28.10.2020 під номером 10-13/31952/2-20 за підписом Шаталова Світлана Миколаївна".

З урахуванням наведеного, а також враховуючи положення ч.2 ст.80, ч.1 ст.81 ГПК України суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

Також у підготовчому засіданні суд встановив, що подані через електронну пошту письмові пояснення третьої особи-1 не скріплені електронним цифровим підписом, а тому письмові пояснення не вважаються такими, що підписані третьою-особою-1 (її представником). У зв'язку із наведеним, суд керуючись ст. 42, 170, 233 Господарського процесуального кодексу України постановив протокольну ухвалу про залишення без розгляду письмових пояснень третьої особи-1.

У підготовчому засіданні 19.10.2021 суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.11.2021.

20.10.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення на позовну заяву.

Представник третьої особи-2 у судове засідання 18.11.2021 не з'явився, однак 18.11.2021 від Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи-2 .

Позивач у судовому засіданні 18.11.2021 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні 18.11.2021 представник відповідача-1 проти позовних вимог заперечив, надав пояснення по суті заперечень.

Представник третьої особи-1 у судовому засіданні 18.11.2021 проти позову заперечив.

У судовому засіданні 18.11.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно із матеріалами справи, 13.02.2018 між ФОП Маликом Володимиром Георгійовичем (позивачем, орендарем) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (третьою особою, орендодавцем) укладено договір оренди нерухомого майна що належить до державної власності (далі - договір), згідно із яким позивач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі, літ. А-2 (далі - майно), яке знаходиться за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45 а, перебуває на балансі ДУ "ЖИТОМИРСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЛАБОРАТОРНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я УКРАЇНИ" та належить до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України.

Договір укладено на 5 (п'ять) років, що діє з 13 лютого року до 12 лютого 2023 року (п.10.1. договору).

Позивач зазначає, що отримав лист Управління забезпечення реалізації повноважень у Житомирський області Регіонального відділення ФДМ України по Рівненський та Житомирський області №18-15-802 від 13.11.2019 про погодження здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна.

Позивач вказує, що у період з січня по вересень 2020 року ним були здійснені невід'ємні поліпшення орендованого майна.

Згідно із висновком №427/09.20 від 25.09.2020 судового експерта Горкуша М.Д. здійснені ФОП Малик В.Г. поліпшення в нежитлових приміщеннях 1-го поверху в будівлі літ.А-2, загальною площею 144,9 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. Європейська,45а в м. Бердичеві Житомирської області являються невід'ємними.

Відповідно до Звіту № 200731/108 про проведення незалежної оцінки невід'ємних поліпшень орендованих нежитлових приміщень площею 144,9 кв.м., що знаходяться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська,45а, вартість здійснених невід'ємних поліпшень становила 479850,00 грн з ПДВ.

Листом вих.78 від 23.09.2020 позивач повідомив Управління забезпечення реалізації повноважень у Житомирський області Регіонального відділення ФДМ України по Рівненський та Житомирський області про завершення виконання робіт та надав акт приймання виконаних будівельних робіт та копії банківських квитанцій.

09.10.2020 позивач звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях із заявою (вх. №ЗП/2275 від 09.10.2020) про включення до переліку об'єктів малої приватизації, що підлягать приватизації об'єкта державної власності нежитлове приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2, яке знаходиться за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45 А.

Позивач зазначає, що у подальшому з відзиву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях у справі №906/1363/20 позивачу стало відомо про існування листа Міністерства охорони здоров'я України за №10-13/31952/2-20 від 28.10.2020, яким МОЗ України не погодив включення до переліку об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації об'єкта права державної власності окреме майно - нежитлове приміщення загальною площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2, яке знаходиться за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45 А.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що лист Міністерства охорони здоров'я України за №10-13/31952/2-20 від 28.10.2020 підписаний заступником міністра Світланою Шаталовою не є вмотивованою відмовою Уповноваженого органу управління державним майном в розумінні ст.11 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна".

Також під час розгляду справи позивач стверджував про відсутність листа Міністерства охорони здоров'я України за №10-13/31952/2-20 від 28.10.2020 про відмову у включенні до переліку об'єктів малої приватизації у передбачений законодавством строк.

Також позивач зазначає, що лист №10-13/31952/2-20 від 28.10.2020 підписаний заступником міністра Шаталовою Світланою Миколаївною, яка не мала повноважень на підписання вказаного листа, оскільки підписувати погодження або відмову у погодженні про включення до переліку об'єктів, що підлягають приватизації від імені МОЗ України може лише Міністр або Державний секретар МОЗ України.

У зв'язку із відмовою Міністерства охорони здоров'я України про включення об`єкта державної власності - нежитлового приміщення загальною площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2, яке знаходиться за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45 А, до переліку об`єктів малої приватизації, посилаючись на наведені вище обставини, позивач звернувся до суду із позовом про визнання незаконним листа Міністерства охорони здоров'я України №10-13/31952/2-20 від 28.10.2020, підписаного заступником міністра Світланою Шаталовою, про відмову в погодженні включення до переліку об'єктів приватизації нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м., що перебуває на балансі ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр", належить до сфери управління МОЗ України, та знаходиться за адресую: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська,45а та зобов'язання Фонду державного майна України включити нежитлове приміщення площею 144,9 кв.м. що перебуває на балансі ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр", який належить до сфери управління МОЗ України та знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, 45А до переліку об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації шляхом викупу та затвердити цей перелік.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна". Даний Закон регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин) приватизація державного або комунального майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями. Викуп - спосіб продажу об`єкта приватизації одному покупцю; органи приватизації - Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, органи приватизації територіальних громад.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин) до об'єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об'єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до ч.2 ст.4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" крім передбачених частиною третьою цієї статті випадків, приватизації не підлягають казенні підприємства та об'єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об'єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема: майно органів державної влади та органів місцевого самоврядування, майно Збройних Сил України (військове майно), Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, сил цивільного захисту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, правоохоронних органів та податкових органів, митних органів, що безпосередньо забезпечує виконання зазначеними органами встановлених законодавством завдань, майно закладів охорони здоров'я системи екстреної медичної допомоги; державні заклади охорони здоров'я, у тому числі приміщення, в яких розміщуються державні заклади охорони здоров'я.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" у разі якщо майно органів державної влади та органів місцевого самоврядування, майно державних підприємств, що належать до сфери управління органів державної влади та органів місцевого самоврядування, Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, сил цивільного захисту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної кримінально-виконавчої служби України, правоохоронних органів та податкових органів, митних органів безпосередньо не забезпечує виконання зазначеними органами встановлених законодавством завдань, таке майно є об'єктами, що підлягають приватизації.

Майно, яке перебуває на балансах державних підприємств, установ, організацій, що не підлягають приватизації, та яке не входить до складу єдиних майнових комплексів, що забезпечують основні види діяльності таких підприємств або більше трьох років не використовуються у виробничій діяльності і подальше їх використання не планується, належить до об'єктів, що підлягають приватизації.

Частиною третьою статті 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" переліки об'єктів малої приватизації державної власності, що підлягають приватизації, затверджуються Фондом державного майна України.

Згідно із ч.5 ст.11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" уповноважені органи управління державним майном або корпоративними правами, управління яких вони здійснюють, за результатами аналізу господарської діяльності суб'єктів господарювання подають щороку до 1 жовтня державним органам приватизації пропозиції стосовно включення об'єктів права державної власності до переліку об'єктів, що підлягають приватизації на наступний рік, разом з висновками щодо прогнозованої суми надходження коштів від приватизації запропонованих до переліків об'єктів та прогнозом соціально-економічних наслідків приватизації в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 розділу 4 Порядку подання та розгляду заяв про включення об'єктів права державної власності до відповідного переліку об'єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, затвердженого наказом Фонд державного майна України від 22.05.2018 № 675 (надалі - Порядок) державний орган приватизації, до якого надійшла заява, протягом трьох днів після надходження заяви звертається щодо надання згоди на включення об'єкта до переліку об'єктів державної власності, що підлягають приватизації, до уповноважених органів управління державним майном, крім випадків, коли орган приватизації є уповноваженим органом управління державним майном або уповноважений орган управління самостійно ініціював включення такого об'єкта до переліку об'єктів державної власності, що підлягають приватизації.

Відповідно частини 7 статті 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" заяви про включення об'єктів права державної власності до відповідного переліку об'єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, подаються потенційними покупцями до державних органів приватизації за місцезнаходженням об'єкта, що приватизується, у порядку, що встановлюється Фондом державного майна України.

Заяви про включення об'єктів права комунальної власності до переліків об'єктів, що підлягають приватизації, подаються покупцями до органів приватизації територіальних громад і розглядаються ними в порядку, встановленому відповідними місцевими радами.

Державні органи приватизації протягом трьох днів після надходження заяви звертаються щодо надання згоди на включення такого об'єкта до переліку об'єктів державної власності, що підлягають приватизації, до уповноважених органів управління державним майном, крім випадків, коли орган приватизації є уповноваженим органом управління державним майном або уповноважений орган управління самостійно ініціював включення такого об'єкта до переліку об'єктів державної власності, що підлягають приватизації.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 437-р до сфери управління МОЗ передано цілісні майнові комплекси державних установ та організацій, що знаходились у сфері управління Державної санітарно-епідеміологічної служби, зокрема і Державну установу Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України (ідентифікаційний код 38499986).

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28 жовтня 2002 року № 385 (із подальшими змінами), затверджено перелік закладів охорони здоров'я, до якого віднесені заклади громадського здоров'я, зокрема, лабораторні центри (обласний, міський, на водному, залізничному, повітряному транспорті) Міністерства охорони здоров'я України.

Відповідно до пункту 1 розділу І Статуту Державної установи "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України", затвердженого наказом № 1199 Міністерства охорони здоров'я, від 30.05.2019, Державна установа "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" (ідентифікаційний код 38499986) є установою, що належить до закладів громадського здоров'я, головним завданням якої є діяльність у сфері епідеміологічного нагляду (спостереженням), профілактики неінфекційних захворювань, захисту населення від інфекційних хвороб у межах, визначених цим Статутом.

Як підтверджено матеріалами справи, між позивачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області укладено договір від 13.02.2018 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно із яким позивач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі, літ. А-2, яке знаходиться за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45 а, перебуває на балансі ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України", та належить до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України.

09.10.2020 позивач звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях із заявою (вх. №ЗП/2275 від 09.10.2020) про включення до переліку об'єктів малої приватизації, що підлягать приватизації об'єкта державної власності нежитлове приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2, яке знаходиться за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45 А.

На адресу Міністерства охорони здоров'я України надійшов лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях від 13.10.2020 № 07-09-3178 щодо включення об'єкта права державної власності до переліку об'єктів малої приватизації.

Листом № 10-13/31952/2-20 від 28.10.2020 Міністерства охорони здоров'я України листом адресованому Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про те, що МОЗ, як орган управління об'єктом державної власності, що закріплена за ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України" не погоджує включення до переліку об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації об'єкта права державної власності окреме майно - нежитлове приміщення загальною площею 144,9 кв. м. за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45а.

Обґрунтовуючи відмову Міністерством охорони здоров'я України зазначено, що в рамках реалізації медичної реформи, відповідно до Концепції розвитку системи громадського здоров'я України, затвердженої Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 1002-р та Плану заходів щодо реалізації Концепції розвитку системи громадського здоров'я, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.08.2017 № 560-р передбачена розбудова системи громадського здоров'я України та утворення регіональних центрів громадського здоров'я.

З метою розбудови системи громадського здоров'я та ефективного використання матеріально-технічної бази, вищезазначене нерухоме майно може бути використане при створенні регіональних центрів громадського здоров'я, майно яких в свою чергу буде відноситись до об'єктів права комунальної вартості.

Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" уповноважені органи управління державним майном надають згоду на приватизацію об'єкта державної власності або вмотивовану відмову протягом 15 днів з моменту надходження звернення від державних органів приватизації.

У разі якщо орган приватизації не одержав у встановлений строк дозвіл чи відмову від органу, уповноваженого управляти відповідним майном, згода на приватизацію вважається наданою.

Згідно із ч.8 ст.11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" державні органи приватизації протягом 30 днів розглядають заяви та приймають рішення щодо включення до переліку об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, і в п'ятиденний строк письмово повідомляють про це заявника, підприємство, що приватизується (балансоутримувача об'єкта), а також відповідний уповноважений орган управління.

Також п.5,6 розділу 4 Порядку уповноважені органи управління державним майном надають до Фонду та державного органу приватизації, до якого надійшла заява, згоду на приватизацію об'єкта державної власності або вмотивовану відмову протягом 15 днів з дати надходження звернення від державних органів приватизації. У разі якщо державний орган приватизації не одержав у встановлений строк дозволу чи відмови від органу, уповноваженого управляти відповідним майном, згода на приватизацію вважається наданою.

Частиною 9 статті 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" передбачено, що відмова державними органами приватизації у включенні до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, можлива у разі, зокрема, вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Як встановлено судом вище, листом №10-13/31952/2-20 від 28.10.2020 Міністерство охорони здоров'я України, яке є органом управління майном, не погодило включення до переліку об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, об'єкта права державної власності, яке орендує позивач, посилаючись на необхідність використання регіональними центрами громадського здоров'я майна, що перебуває на балансі закладу громадського здоров'я Державної установи "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України", яке належить до сфери управління МОЗ України.

Виходячи із вищенаведеного, з огляду на положення ст.4, 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" Міністерством охорони здоров'я України як органом, уповноваженим управляти державним майном, листом № 10-13/31952/2-20 від 28.10.2020 надано мотивовану відмову у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, які підлягають приватизації спірного об'єкта права державної власності - нежитлове приміщення загальною площею 144,9 кв. м. за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45а.

Щодо посилань позивача на поліпшення орендованого майна, враховуючи те, що законодавством про приватизацію державного майна визначено особливості приватизації об`єктів державної власності, переданих в оренду (стаття 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна"), суд зазначає, наступне.

Відповідно до п.5.7. договору сторони погодили, на орендаря покладено обов'язок своєчасно, за погодженням з балансоутримувачем, здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов'язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень.

У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невід'ємних поліпшень орендованого Майна, він зобов'язаний надати експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невід'ємних поліпшень та погодження балансоутримувача та органу уповноваженого управляти майном.

Пунктом 5.7. договору передбачено, що для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заяву і згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 03.10.2006 № 1523 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.10.2006 за № 1123/12997.

Відповідно до п.10.8. договору вартість невід'ємних поліпшень орендованого майна, здійснених орендарем за згодою орендодавця, після припинення (розірвання) договору не підлягає компенсації.

Отже, умовами договору було передбачено можливість позивача здійснювати невід'ємні поліпшення орендованого майна за умови отримання згоди орендодавця у відповідності до Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна.

Таким чином, здійснені позивачем у відповідності до умов договору, невід'ємні поліпшення орендованого майна, автоматично не надають право на приватизацію майна шляхом викупу.

Водночас, надані позивачем у матеріали справи витяги з висновку №427/09.20 від 25.09.2020 та звіту № 200731/108 не містять переліку невід'ємних поліпшень орендованих нежитлових приміщень площею 144,9 кв.м., що знаходяться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська,45а. Підписаних замовником і підрядником актів приймання виконаних робіт, документів, що підтверджують оплату зазначених робіт, графіку виконання робіт, що передбачені Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна №686 від 25.05.2018, який діяв на момент подання заяви для розгляду питання про надання згоди орендарю на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, а також доказів, що підтверджують належне виконання позивачем умов договору позивачем у матеріали справи не надано.

За вказаних обставини відсутні обґрунтовані підстави вважати, що позивачем дотримано всі вимоги Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна та ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна"),

З огляду на вище встановлені обставини, суд вважає безпідставними доводи позивача про необґрунтованість відмови Міністерства охорони здоров'я України у включенні нежитлового приміщення загальною площею 144,9 кв.м. за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45а до переліку об'єктів малої приватизації.

Судом встановлено, що відмова у включенні до переліку об'єктів малої приватизації була надана з дотриманням строків, встановлених ч.7 ст.11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та п. 5 Порядку.

Доводи позивача про відсутність у передбачений законодавством строк листа про відмову у включенні до переліку об'єктів малої приватизації, спростовуються наявним у матеріалах справи листом Міністерства охорони здоров'я України за № 10-13/31952/2-20 від 28.10.2020.

Лист МОЗ України № 10-13/31952/2-20 від 28.10.2020 створений у електронній системі документообігу МОЗ та зареєстрований системою 28.10.2020 за № 10-13/31952/2-20, про що свідчить qr-кoд у лівому нижньому кутку першої сторінки листа.

У судовому засіданні 19.10.2021 судом було оглянуто лист Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2020 №10-13/31952/2-20 та зчитано QR код з текстом "зареєстровано 28.10.2020 під номером 10-13/31952/2-20 за підписом Шаталова Світлана Миколаївна".

Окрім того, суд зазначає, що Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" та Порядком подання та розгляду заяв про включення об'єктів права державної власності до відповідного переліку об'єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, затвердженого наказом Фонд державного майна України від 22.05.2018 № 675 не передбачено обов'язку МОЗ направляти лист Малику В.Г. щодо відмови/погодження стосовно включення об'єкта прав; державної власності до переліку об'єктів приватизації.

Щодо підписання листа Міністерством охорони здоров'я України за № 10-13/31952/2-20 від 28.10.2020 заступником Міністра охорони здоров'я України Шаталовою Світланою Миколаївною, то суд зазначає, що відповідно до Розподілу обов'язків між Міністром охорони здоров'я України, заступниками Міністра та Державним секретарем Міністерства, затвердженого наказом МОЗ від 21.07.2020 №1662 (чинного на момент написання листа), до компетенції Шаталової Світлани Миколаївни було віднесено питання щодо напрямів роботи та спрямування діяльності усіх підприємств, установ, закладів та організацій, що належать до сфери управління МОЗ, в частині здійснення фінансово-господарської діяльності.

Згідно із пунктом 2.30 Положення про Фінансово-економічний департамент МОЗ України від 14.07.2020 №1599, одним із основних завдань Фінансово-економічного департаменту є організація та координація роботи з приватизації, корпоратизації.

За вказаних обставин, Шаталова Світлана Миколаївна мала повноваження на підписання листа МОЗ № 10-13/31952/2-20 від 28.10.2020 про відмову у включенні до переліку об'єктів малої приватизації, а відповідні доводи позивача щодо підписання листа не уповноваженою особою, не знайшли свого підтвердження та визнаються судом необґрунтованими.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що орган управління об'єктом державної власності надав мотивовану відмову у включенні нежитлового приміщення загальною площею 144,9 кв. м. за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас суд зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, постанові Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 915/1890/19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеного у постанові від 18 липня 2019 року у справі №826/2426/16 зазначено, що листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

У справі, яка розглядається, позивач обрав спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання незаконним листа Міністерства охорони здоров'я України №10-13/31952/2-20 від 28.10.2020, що не відповідає встановленим законом способам захисту та є самостійною підставою для відмови у позові.

Враховуючи вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Малика Володимира Георгійовича.

У відповідності до ст.129 ГПК України судові витрати за розгляд справи покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 01.12.2021.

Суддя С. О. Турчин