ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
26.11.2021 Справа №905/1797/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
про стягнення 14 811,84 грн., -
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1070541 від 02.03.2020, внаслідок настання страхового випадку дорожньо-транспортна пригода, позивачем здійснена доплата страхового відшкодування страхувальнику шляхом перерахування коштів на рахунок СТО, у зв`язку з чим позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду (відповідач).
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.ст.22, 993, 1166, ч.1 ст.1172, ст.ст.1188, 1191, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, посиланням на положення «Про пряме врегулювання збитків», затверджене протоколом Президії МТСБУ №376/2016 від 10.03.2016., ч.6 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.
08.10.2021 від представника позивача отримано із супровідним листом №3042/8 від 04.10.2021 докази направлення позовної заяви з додатками третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
11.10.2021 від представника позивача отримано пояснення №3076/8 від 06.10.2021 з питань означених в ухвалі суду від 27.09.2021, підтримано позовні вимоги. До пояснень додано, у копіях: договір доручення №ДД03032020 від 03.03.2020 з додатком №1-№4 до нього; договір на сервісне обслуговування №90032953 від 09.07.2019 із додатком №2 та додатковою угодою №2 до нього, а також докази надсилання пояснень із доданими до них документами на адреси інших учасників справи.
Відповідачем відзив суду не представлено.
Пояснень по суті справі від третіх осіб не надходило.
ІІ. Процесуальній дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1797/21 визначено суддю Кротінову О.В.
Пояснення позивача, разом із доданими до них документами у їх підтвердження, прийнято судом та враховано під час розгляду справи по суті.
Щодо дотримання прав інших учасників справи під час розгляду даної справи судом, суд зазначає таке.
Ухвала про відкриття провадження у справі була скерована на зареєстровані адреси учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч.6 ст.242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідачем та третьою особою 1 ухвалу суду про відкриття провадження отримано, про що свідчать наявні у матеріалах справи зворотні рекомендовані повідомлення, з відповідними відмітками.

На адресу господарського суду надійшов конверт з ухвалою від 27.09.2021, що була скерована на адресу ОСОБА_1 із відміткою відділення поштового зв`язку: повертається за закінченням терміну зберігання.

Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін), третіх осіб у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Також, суд наголошує, що за змістом ст.ст.2, 4 Закону України Про доступ до судових рішень вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 27.09.2021 розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який створений для відкритого безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України до судових рішень.

З урахуванням наведеного, третя особа 2 не була позбавлена права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Як зазначалося, згідно з п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштових повідомленнях про неотримання особою за адресою місцезнаходження та, як наслідок, повернення за закінченням терміну зберігання свідчить про відмову зацікавленої особи отримати копію судового рішення і вважаються днем вручення ухвали суду в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання третьою особою 2 вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованого йому судового рішення (ухвали). Третя особа 2, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинна була докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права третьої особи 2, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм ч.2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Станом на 26.11.2021 строк на подання відзиву на позовну заяву є таким, що сплинув.

Відповідачем жодних пояснень та клопотань суду не надано.

Згідно із ч.1 ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, сплив строку, встановленого відповідачу для надання відзиву на позовну заяву, відсутність клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача, відповідача та третіх осіб для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд вважає, що відповідач та треті особи не скористались своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та пояснень по суті справі відповідно, дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, ґрунтуючись на положеннях ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:

27.05.2020 по вул.Двірцева біля будинку 57 у м.Краматорськ Донецької області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем РУТА-19, державний номерний знак НОМЕР_4 , не дотримався безпечної дистанції, відволікся від керування та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду для повороту ліворуч. Від чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно відповіді Національної поліції України ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ 441568, вид ДТП зіткнення з задньою частиною транспортного засобу; зафіксовано механічні пошкодження Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 : задня права частина, задня центральна частина, власник ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн», водій юридичної особи, який має право керування транспортним засобом: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; назва підприємства власника транспортного засобу РУТА-19, державний номерний знак НОМЕР_4 : Приватне акціонерне товариство «Краматорське автотранспортне підприємство 11410» ; водій юридичної особи, який має право керування транспортним засобом: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; серія та номер страхового полісу учасника ДТП АР 4303742 діє до 26.10.2020, код страховика, що видав страховий поліс ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний»; правопорушник: ОСОБА_1 .

Згідно з постановою Краматорського міського суду Донецької області від 24.07.2020 по справі №234/8554/20 (провадження №3/234/2365/20), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок вини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_5 , працюючого водієм АТП 11410.

02.03.2020 між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та Дочірнім підприємством «Ейвон Косметікс Юкрейн» укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1070541, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить законодавству України, пов`язані з володінням, користування і розпорядженням, зокрема, транспортними засобами, застрахованими за цим договором, що визначені у додатку №1 до договору. У п.75 означеного додатку до договору вказано - транспортний засіб марки Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 . Договором визначено, що до страхових ризиків КАСКО відноситься, зокрема, ДТП, та вигодонабувачем за ним є страхувальник.

27.05.2020 страхувальник Дочірнє підприємство «Ейвон Косметікс Юкрейн» звернувся до позивача із повідомленням про означену вище дорожньо-транспортну подію, із зазначенням належну до виплати суму страхового відшкодування перерахувати на банківський рахунок за реквізитами на СТО.

Як свідчить страховий акт №896/20/50/ТР25/00/2 від 06.08.2020 позивач визнав подію страховим випадком та дійшов висновку про виплату страхового відшкодування у розмірі 14 811,84грн. шляхом перерахування на р/р ПП «Талисман» згідно рахунку №ТП-00001578 від 19.06.2020. За змістом примітки, що містить наведений страховий акт, частина страхового відшкодування в розмірі 51130,93грн. підлягає оплаті за договором ОСЦПВВНТЗ по програмі «прямого врегулювання».

Згідно платіжного доручення №ЦО08631 від 13.08.2020 Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 14 811,84 грн. ПП «Талисман» згідно страхового акта №896/20 дог 1070541 від 02.03.2020, а.м. Volkswagen Polo, д.н. НОМЕР_1 , рахунок ТП-1578 від 19.06.2020 без ПДВ.

Відповідно до рахунку №ТП-00001578 від 19.06.2020, виставленого Приватним підприємством «Талисман», деталі, які підлягають заміні та потребують супроводжувальних робіт, відповідають характеру пошкоджень, спричинених застрахованому позивачем транспортному засобу, внаслідок означеної дорожньо-транспортної пригоди.

Суд бере до уваги пояснення позивача з посиланням на схему ДТП, в частині того, що Volkswagen Polo, д.н. НОМЕР_1 , має такі пошкодження, як: пошкодження заднього бамперу з правого боку, задньої блокфари з правого боку, заднього крила з правого боку, кришки багажника. Облицювання заднього бамперу має пошкодження у вигляді деформації, розриву матеріалу та пошкодження кріплення у правій частині, що потребує здійснення заміни облицювання бамперу на транспортному засобі, назва робіт як «виріз для парків асистента» є назвою опції в програмі станції технічного обслуговування, де проводився ремонт, щодо заміни бамперу.

Акт здачі-приймання (надання послуг)/матеріалів №ТП000006091 від 18.09.2020, складений Приватним підприємством «Талисман» містить тотожній перелік деталей та робіт, що і рахунок №ТП-00001578 від 19.06.2020, із визначенням їх загальної вартості 65 942,77грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Одночасно, вказано у представленому суду рахунку на оплату №ТП-00001578 від 19.06.2020 та акті здачі-приймання робіт (надання послуг)/матеріалів №ТП000006091 від 18.09.2020 у якості одержувача послуг Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна».

Позивач пояснив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» виступає представником страхувальника ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» на підставі договору на сервісне обслуговування №90032953 від 09.07.2019, копія якого міститься у матеріалах справи.

Беручи до уваги предмет договору на сервісне обслуговування №90032953 від 09.07.2019, учасників правовідносин за ним, положення розділу 3 «Опис послуг» цього договору, строк його дії (р.7 договору), та перелік транспортних засобів, щодо яких здійснюється обслуговування, наведений у додатковій угоді №2 від 09.07.2019 до договору, дані відомості є підтвердженими.

За даними Моторного (транспортне) страхового бюро України за страховим випадком дата події 27.05.2020, номер вимоги №898/20/50/ЦВ04/01/0 від 28.05.2020, поліс винуватця серії АР №4303742, страховик АСКО-Донбас Північний; поліс потерпілого серії ЕР №165028353, страховик Європейський СА, найменування потерпілого ДП Ейвон Косметікс Юкрейн; розмір шкоди та відшкодування 51 130,93грн., врегульовано 12.08.2020 шляхом сплати відшкодування.

Враховуючи, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі у залишковій сумі вартості ремонту застрахованого автомобіля, та, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України особою, що на час скоєння такої пригоди перебувала у трудових відносинах із відповідачем, Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Краматорське автотранспортне підприємство 11410» з претензією №4151/8 від 14.12.2020 про відшкодування різниці між завданою майновою шкодою та виплатою ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний, а саме у розмірі 14 811,84грн.

Означену претензію отримано з боку відповідача 18.12.2020, про що свідчить додане до матеріалів справи зворотне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Набуття Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» права вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а саме до Приватного акціонерного товариства «Краматорське автотранспортне підприємство 11410», та невідшкодування останнім фактичних затрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, стало підставою звернення позивача до суду з розглядуваним позовом.

IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст.5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Згідно з ч.1 ст.352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування) (ч.2 ст.352 Господарського кодексу України).

За договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч.1 ст.354 Господарського кодексу України). Вказане положення кореспондується з положеннями ст.979 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст.355 Господарського кодексу України передбачено, що об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Положеннями ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України "Про страхування передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у зобов`язанні до страховика у порядку ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

Такий перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно від потерпілої особи у зобов`язанні до страховика.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи (Дочірньому підприємству «Ейвон Косметікс Юкрейн») страхового відшкодування - засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у зобов`язанні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Необхідною умовою наявності у страхової компанії права вимоги є встановлення відповідальності особи, яка завдала майнову шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, ґрунтуючись на приписах ч.5 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, вина водія автомобіля РУТА-19, державний номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є доведеною, на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З викладеного слідує, що відповідач є відповідальною особою за завдану страхувальнику майнову шкоду.

Доказів, що спростовують дане сторонами не представлено.

Таким чином, беручи до уваги викладене, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля Volkswagen Polo, д.н. НОМЕР_1 .

Дочірнє підприємство «Ейвон Косметікс Юкрейн» звернулось до позивача із повідомленням про настання страхового випадку.

Вартість ремонта транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н. НОМЕР_1 , з урахуванням сплаченого страхового відшкодування в порядку прямого врегулювання збитків між страховиками у сумі 51 130,93грн., залишок 14 811,84 грн, підтверджена рахунком на оплату №ТП-00001578 від 19.06.2020 разом із доданим актом здачі-приймання (надання послуг)/матеріалів №ТП000006091 від 18.09.2020.

Позивачем подію, щодо якої звернувся страхувальник, визнано страховим випадком згідно страхового акта №896/20/50/ТР25/00/2 від 06.08.2020 та виплачено останньому відшкодування шляхом перерахування на визначену ним СТО в сумі 14 811,84грн.

Таким чином, позивач виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1070541 від 02.03.2020, а отже, в силу приписів ст.993 Цивільного кодексу України, до нього перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки.

V. Висновки суду:

Як вбачається з фактичних обставин справи, позивачем виконано покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1070541 від 02.03.2020, внаслідок чого до нього перейшло право вимоги до відповідача щодо сплати виплаченої у межах встановлених правовідносин суми вартості ремонту транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н. НОМЕР_1 , а саме 14 811,84грн.

Доказів, що свідчать про здійснення відповідачем виплат фактичних затрат страховика в повному обсязі чи частково суду не представлено, з матеріалів справи протилежного встановленому не вбачається.

З огляду на таке, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення загальної суми фактичних затрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 14 811,84грн. є обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 7, абз.1 ч.3 ст.12, ст.ст.13, 42, 73-80, 86, 129, ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ст.ст.233, 236-238, 240-241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», м.Київ, до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Краматорське автотранспортне підприємство 11410», м.Краматорськ Донецької області, за участю Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» та громадянина України ОСОБА_1 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, про стягнення страхового відшкодування у розмірі 14 811,84 грн., задовольнити.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Краматорське автотранспортне підприємство 11410» (84313, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Олекси Тихого (Орджонікідзе), буд.6, , банківські реквізити не зазначено) на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (03038, м.Київ, вул.Ямська, буд.28, літ.А, , р/р № НОМЕР_6 в ПАТ «Універсал Банк», м.Київ, МФО 322001) 14 811,84грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2270,00грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового судового рішення.

5.Повний текст рішення складено 26.11.2021.

Суддя О.В. Кротінова