РІШЕННЯ

29 листопада 2021 року м. ТернопільСправа № 921/653/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Приватного підприємства "Рембудзахід", вул. Галицька, 5/1, м. Підгайці, Тернопільська область, 48000

до відповідача Управління капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021

про стягнення 605 000,00 грн заборгованості

За участі представників:

позивача: Кавійчик В. П.

відповідача: не прибув

В порядку ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи:

05.10.2021 Приватне підприємство "Рембудзахід", надалі позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Управління капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації, надалі відповідач, про стягнення 605 000,00 грн заборгованості, з яких: 500 000,00 грн борг за Договором №05-21 від 29.03.2021 на виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації, 105 00,00 грн пеня за прострочення оплати за виконану продукцію.

Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем умов Договору №05-21 від 29.03.2021 на виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації, зокрема, в частині своєчасної оплати виконаних за вказаним правочином згідно з актом прийому-передачі проектно-кошторисної документації від 12.08.2021 робіт.

В підтвердження позовних вимог до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: Договору №05-21 від 29.03.2021 на виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації та Додатків №1 та 2 до нього; Акту виконаних робіт з коригування проектно-кошторисної документації до Договору №05-21 від 29.03.2021 на суму 500 000 грн; Акту прийому-передачі проектно-кошторисної документації на "Будівництво гідротехнічних споруд веслувального каналу центру веслування та водних видів спорту з інфраструктурою "Водна арена Тернопіль" у м. Тернополі та на території Тернопільського району (Коригування)" від 09.04.2021; платіжного доручення за №118 від 14.04.2021 на суму 500 000 грн; Акту №2 виконаних робіт з коригування проектно-кошторисної документації до Договору №05-21 від 29.03.2021 на суму 500 000 грн; Акту прийому-передачі проектно-кошторисної документації на "Будівництво гідротехнічних споруд веслувального каналу центру веслування та водних видів спорту з інфраструктурою "Водна арена Тернопіль" у м. Тернополі та на території Тернопільського району (Коригування)" від 09.04.2021; претензії за №31 від 09.09.2021; експертного звіту (позитивний) щодо розгляду проектної документації на будівництво за проектом Будівництво гідротехнічних споруд веслувального каналу центру веслування та водних видів спорту з інфраструктурою "Водна арена Тернопіль" в м. Тернополі та на території Тернопільського району. (Коригування)" тощо.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 05.10.2021, головуючим суддею для розгляду справи №921/653/21 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/653/21; постановлено справу №921/653/21 визнати малозначною та її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі № 921/653/21 призначено на 09:30 год. 03.11.2021; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалою суду від 03.11.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, розгляд справи по суті відкладено до 09:00 год. 29.11.2021, про що під розписку повідомлено присутнього в судовому засіданні повноважного представника позивача (в матеріалах справи). Відповідача про судове засідання 29.11.2020 повідомлено відповідною ухвалою від 03.11.2021.

26.11.2021 позивач, на електронну адресу суду надіслав заяву б/н від 26.11.2021 (вх. №9673), згідно з якою просить стягнути з відповідача 20 000 грн витрат на правову допомогу, про які було вказано у позовній заяві. Окрім того, повідомив, що заявлену до стягнення суму основного боргу відповідачем сплачено в повному обсязі. До вказаної заяви долучив Договір про надання правової допомоги від 09.09.2021, укладений між адвокатом Кавійчик В.П. та ПП "Рембудзахід", акт надання послуг №1 від 26.11.2021 та платіжне доручення №714 від 03.11.2021 на суму 500 000 грн.

В судове засідання 29.11.2021 повноважний представник позивача прибув. Підтвердив факт оплати відповідачем заявленої до стягнення суми основного боргу. Просить стягнути з відповідача заявлену до стягнення суму пені, яка нарахована за несвоєчасне виконання зобов`язань, суму адвокатських витрат в розмірі 20 000 грн та сплачений підприємством судовий збір.

Відповідач явки свого уповноваженого представника в судове засідання 29.11.2021 не забезпечив, причин неприбуття не повідомив, запропонованих судом в ухвалі від 08.10.2021 заяв по суті справи, заяв чи клопотань, пов`язаних з розглядом справи не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень ухвал від 08.10.2021 та від 03.11.2021 - в матеріалах справи).

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважного представника позивача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке:

29.03.2021 між ПП "Рембудзахід", як Виконавцем, з однієї сторони, та Управлінням капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації, як Замовником, з другої сторони, укладено Договір №05-21 на виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, "Виконавець" зобов`язався своїми силами і засобами, за завданням "Замовника" і за його рахунок, виконати коригування проектно-кошторисної документації (надалі іменується "документація") на Будівництво гідротехнічних споруд веслувального каналу центру веслування та водних видів спорту з інфраструктурою "Водна арена Тернопіль" у м. Тернополі та на території Тернопільського району (коригування) (надалі іменується об`єкт), а Замовник зобов`язався прийняти виконані Виконавцем проектні роботи і оплатити їх.

Згідно з п. 2.1-2.3 Договору за виконані роботи з коригування проектно-кошторисної документації згідно з цим Договором Замовник перераховує Виконавцю у відповідності з протоколом про договірну ціну та кошторисом, які є невід`ємною частиною Договору, 1 000 000 грн без ПДВ. Оплата проводиться згідно актів здачі-приймання робіт на протязі трьох днів. День надходження коштів на рахунок Виконавця вважається першим днем виконання замовлення при обов`язковій наявності вихідних даних згідно чинного законодавства, наданих Замовником, в тому числі вихідними даними рахуються при необхідності попереднє обстеження об`єкта проектування.

Перелік робіт з коригування проектно-кошторисної документації, які оформляються і здаються Замовнику по закінченні договору визначено завданням на проектування, затвердженим Замовником. Передача оформленої продукції по етапах Договору здійснюється із супроводжувальними документами Виконавця, Замовник передає видану проектну документацію на експертизу. По закінченні робіт Виконавець надає Замовнику акт здачі-приймання науково-технічної продукції. Замовник на протязі трьох днів з дня одержання акту здачі-приймання, зобов`язаний направити Виконавцю підписаний акт здачі-приймання робіт або мотивовану відмову від приймання робіт та провести оплату. У випадку мотивованої відмови Замовника, сторони складають двосторонній акт з переліком необхідних доробок та строків їх виконання (п. 3.1-3.5 Договору).

П. 9.1 Договору сторони встановили термін його дії: початок з дня підписання Договору обома сторонами; кінець 31.12.2021.

До вказаного правочину сторонами підписано Додатки №1 та №2, відповідно до яких погоджено Кошторис №1 на виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації в сумі 1 000 000 грн та засвідчено досягнення згоди стосовно договірної ціни на коригування проектно-кошторисної документації на суму 1 000 000 грн (Протокол погодження договірної ціни).

Слід зазначити, що укладений між ПП "Рембудзахід" та Управлінням капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації Договір №05-21 на виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації від 29.03.2021 та Додатки до нього підписано повноважними представниками сторін, підписи останніх скріплено печатками юридичних осіб. Станом на день розгляду даного спору в суді докази визнання вказаного правочину у встановленому законом порядку недійсним в матеріалах справи відсутні, а сторонами не надані.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Укладений між сторонами у справі 29.03.2021 Договір за №05-21 на виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

Ч. 1 ст. 853 ЦК України визначений обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Правовий аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що законодавець покладає на підрядника обов`язок виконати роботу, а замовник зобов`язаний її прийняти і оплатити. При цьому підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Таким чином, замовник, який в порушення вимог ст. 853, 882 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), не звільняється від обов`язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Згідно з ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до положень ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Позивач стверджує, що на виконання умов укладеного правочину ним виконано, а відповідачем прийнято роботи з коригування проектно-кошторисної документації до Договору №05-21 від 29.03.2021 на загальну суму 1 000 000 грн, зокрема: 09.04.2021 на суму 500 000 грн та 12.08.2021 на суму 500 000 грн. В підтвердження наведеного посилається на підписані між сторонами у справі відповідні Акти.

Зазначає, що вартість робіт, що проведені ТОВ "Рембудзахід" згідно з актом від 09.04.2021 відповідачем оплачена в повному обсязі згідно з платіжним доручення за №118 від 14.04.2021. Натомість виконані Товариством роботи, які зафіксовані у Акті від 12.08.2021 на суму 500 000 грн Замовником не були оплачені взагалі.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до свого контрагента з претензію за №31 від 09.09.2021 з вимогою сплатити заборгованість. Дану вимогу відповідач отримав 09.09.2021, що підтверджується відтиском вхідного штампу Управління на претензії (вхід. №01-13/1852), однак залишив її без задоволення.

Наведені вище обставини і слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ч. 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Ст. 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Факт виконання позивачем, прийняття відповідачем робіт з коригування проектно-кошторисної до Договору №05-21 від 29.03.2021 на загальну суму 1 000 000 грн, їх часткову (на суму 500 000 грн) оплату підтверджено наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями Актів виконаних робіт з коригування проектно-кошторисної документації, Актів від 09.04.2021 та від 12.08.2021 прийому-передачі проектно-кошторисної документації на "Будівництво гідротехнічних споруд веслувального каналу центру веслування та водних видів спорту з інфраструктурою "Водна арена Тернопіль" у м. Тернополі та на території Тернопільського району (Коригування)", які підписані уповноваженими представниками обох сторін без жодних зауважень чи застережень, підписи скріплено печатками юридичних осіб.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору, внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що Акт виконаних робіт з коригування проектно-кошторисної документації та Акт прийому-передачі проектно-кошторисної документації на "Будівництво гідротехнічних споруд веслувального каналу центру веслування та водних видів спорту з інфраструктурою "Водна арена Тернопіль" у м. Тернополі та на території Тернопільського району (Коригування)" від 12.08.2021 слід вважати погодженим зі сторони Замовника, а роботи - виконаними та прийнятими останнім без зауважень відповідно до умов Договору. Як наслідок, дані первинні документи слугують підставою для здійснення розрахунків між контрагентами.

Разом із тим, в судовому засіданні 29.11.2021 встановлено, що 03.11.2021 відповідач, згідно з платіжним дорученням за №714 від 03.11.2021, сплатив на рахунок позивача заявлену до стягнення суму основного боргу в розмірі 500 000 грн.

Присутній в судовому засіданні 29.11.2021 повноважний представник позивача підтвердив факт сплати відповідачем заявленої до стягнення суми боргу в повному обсязі та відсутність між сторонами спору у даній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі №921/653/21 в частині стягнення з Управління капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації 500 000 грн 00 коп. заборгованості за надані послуги з технічного нагляду суд закриває на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Поряд із цим, предметом судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 105 000 грн пені, нарахованої за період з 16.08.2021 по 26.09.2021.

П. 2.4 Договору сторони передбачили, що за кожен прострочений день несплати за виконану продукцію нараховується пеня в розмірі 0,05% від суми несплати.

На підставі вказаного положення Договору, зважаючи на неоплату відповідачем вартості виконаних позивачем згідно з Актом від 12.08.2021 робіт на суму 500 000 грн позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 105 000 грн, нараховану за період з 16.08.2021 по 26.09.2021.

Ч. 1 ст. 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. ст. 610, 611 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 546-551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

У постанові від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19 Верховний Суд зазначив, що: "Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом із тим, за приписами ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" №543/96-ВР від 22.11.1996, надалі - Закон №543/96-ВР. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності

Ст. 1, 3 Закону №543/96-ВР передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Зазначена правова позиція щодо розміру обчислення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України є сталою та зокрема викладена в постановах Верховного Суду України від 24.10.2011 у справі № 25/187 та від 07.11.2011 у справі № 5002-2/5109-2010; постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/10224/14, від 23.05.2018 у справі №910/15492/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15 та від 27.05.2019 у справі № 910/20107/17.

Згідно з усталеною судовою практикою застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань "господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості".

Судом розглянуто представлений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені та встановлено, що останнім при її нарахуванні не взято до уваги вказані вище приписи чинного законодавства та, відповідно, нараховано пеню на підставі умов договору в розмірі 0,05% від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Зважаючи на наведені вище обставини, суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням передбаченого умовами Договору терміну здійснення розрахунків, визначеного позивачем періоду нарахування, наявної заборгованості, встановленого Законом граничного розміру пені (подвійна облікова ставка Національного банку України) провів перерахунок заявленої до стягнення суми.

Згідно з проведеним судом перерахунком, обчислений на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2021 по 26.09.2021 розмір пені становить 9 438 грн 35 коп.

За даних обставин, зважаючи на те, що нарахована позивачем та заявлена до стягнення сума пені у передбаченому умовами Договору розмірі значно перевищує суму, обчислену судом на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України, обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення суд визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 9 438 грн 35 коп.

В задоволенні позову в частині стягнення 95 561 грн 65 коп. пені суд відмовляє (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За даних обставин, зважаючи на те, що саме ухилення відповідача від своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань по оплаті виконаних позивачем робіт слугувало підставою даного позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 7 641 грн 58 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з врахуванням сплаченої відповідачем суми основного боргу після звернення позивача до суду з даним позовом та відкриття провадження у даній справі, суд покладає на відповідача.

Окрім того, предметом судового розгляду є клопотання позивача про стягнення з відповідача 20 000 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовною заявою б/н від 04.10.2021 (вх. №721) позивач, відповідно до вимог чинного процесуального законодавства, вказуючи попередній орієнтований розрахунок судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, вказав 20 000 грн витрат на надання правової допомоги.

26.11.2021 позивач надав суду Договір про надання правової допомоги б/н від 09.09.2021, укладений між ПП "Рембудзахід" та адвокатом Кавійчик В.П., а також Акт надання послуг №1 від 26.11.2021, які підписані повноважними представниками сторін без заперечень.

Відповідно до п. 1.1 Договору про наданні правової допомоги від 09.09.2021 його предметом є наданні Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх правах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із представництвом, захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

На виконання даного Договору Клієнт (позивач у справі) уповноважує Адвоката при здійсненні своїх повноважень: представляти інтереси Клієнта та приймати участь у судових засіданнях, зокрема, по господарських справах, з усіма встановленими ГПК України правами (п. 1.2 Договору від 09.09.2021).

Долучений до позовних матеріалів ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1024108 від 27.09.2021 свідчить про те, що у даній справі адвокат Кавійчик В.П. надає ПП "Рембудзахід" правову допомогу саме на підставі Договору про надання правової допомоги б/н від 09.09.2021.

26.11.2021 між ПП "Рембудзахід" та адвокатом Кавійчик В.П. підписано Акт надання послуг №1, яким підтверджено надання адвокатом послуг по Договору про надання правової допомоги від 09.09.2021 на суму 20 000 грн в повному обсязі. Претензії Клієнта щодо якості наданих послуг відсутні.

Згідно з ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах, - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019 у справі №5023/5587/12).

Договором про надання правової допомоги ПП "Рембудзахід" і адвокат Кавійчик В.П. узгодили фіксований розмір гонорару адвоката.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 викладено правову позицію про те, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен.

З врахуванням наведеного, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката для цілей їх розподілу повинен брати до уваги саме згадану вище умову договору та не має підстав самовільно встановлювати інший розмір та порядок обчислення витрат, ніж той, який у відповідному порядку був закріплений у договорі.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи в будь-якому випадку незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, тобто дослідження обставин оплати цих витрат не відіграє ключової ролі при вирішенні питання щодо їх розподілу (правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Відповідачем не доведено і судом не встановлено, що надані адвокатом Кавійчик В.П. послуги професійної правничої допомоги не стосуються даного спору. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, через їх не співмірність за критеріями, визначеними ст. 126 ГПК України відповідачем суду не подано, як і не доведено таку не співмірність.

Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи, а отже, у зв`язку з відсутністю клопотання відповідача про зменшення розміру витрат, не вправі зробити це і у даній справі.

З огляду на те, що позивач в належному порядку обґрунтував розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката та подав відповідні докази, на підставі яких може бути визначено розмір витрат з метою їх розподілу, такі витрати (з врахуванням того, що позов задоволено частково) підлягають стягненню з відповідача в розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 16 840,94 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12-14, 73-74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 202, 231 ч. 1 п. 2, 232-233, 236-238, 240, 241, 248, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021, ідентифікаційний код 04014074, на користь Приватного підприємства "Рембудзахід", вул. Галицька, 5/1, м. Підгайці, Тернопільська область, 48000, ідентифікаційний код 36212386, 9 438 грн 35 коп. пені, 7 641 грн 58 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору та 16 840 грн 94 коп. витрат на надання правової допомоги.

3. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 500 000 грн 00 коп. заборгованості за Договором №05-21 від 29.03.2021 на виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

4. В решті позову відмовити.

5. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.12.2021

Суддя І.М. Гирила