РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.11.2021Справа № 910/14142/21

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Свириденко А.С.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД-ОПТІМА- КОНСТРАКШЕН"

вул. Вільямса Академіка, буд. 6-Д, корпус 43, м. Київ, 03189

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбуд"

вул. Камишинська, 4-А, м. Київ 13, 01013

про стягнення 818 846, 80 грн.

За участі представників учасників справи згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БУД-ОПТІМА-КОНСТРАКШЕН" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбуд" про стягнення 818 846, 80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.094.2021 вищевказану позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк Товариству для усунення недоліків позовної заяви.

06.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 відкрито провадження у справі №910/14142/21, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.10.2021.

Протокольною ухвалою суду від 06.10.2021 розгляд справи відкладено на 27.10.2021.

Протокольною ухвалою суду від 27.10.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.11.2021.

У судове засідання 24.11.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву або інших документів суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 24.11.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача за підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

01 вересня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «БУД-ОПТІМА-КОНСТРАКШЕН» (надалі - «Позивач» або «Виконавець») та товариством з обмеженою відповідальністю «ГОРБУД» (надалі - «Відповідач» або «Замовник») укладено Договір № 0109/2020-2 на виконання робіт баштовим краном на об`єкті: «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціального призначення та паркінгами на вул. Бориспільська, 30а та на вул. Бориспільська, 40 (діл. 15, діл. 16 на території в/м 147) в Дарницькому районі м. Києва» (надалі - «Договір»).

Відповідно до умов даного Договору «Виконавець» зобов`язаний виконувати роботи баштовим краном Zeppelin ZBK 140 заводський номер №008 (надалі по тексту - Баштовий кран) на об`єкті: «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально- громадського призначення в урочищі «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціального призначення та паркінгами на вул. Бориспільська, 30а та на вул. Бориспільська, 40 (діл. 15, діл. 16 на території в/м 147) в Дарницькому районі м. Києва», надалі по тексту - Об`єкт), а Замовник зобов`язаний прийняти та оплатити виконану роботу згідно з умовами Договору.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, Виконавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором.

Позивачем надано Відповідачу послуги з виконання будівельно-монтажних робіт Баштовим краном на загальну суму: 2 118 429,96 грн. в т.ч. ПДВ.

Натомість, всупереч узгодженого порядку та строків оплати Відповідач почав порушувати умови Договору щодо порядку розрахунків.

Відповідно до пункту 2.1. Договору Замовник зобов`язаний проводити оплату виконаних Виконавцем робіт - відповідно до умов даного Договору, згідно з п. 4.1. Договору оплату виконаних Виконавцем робіт Замовник проводить по діючих цінах, які на період укладання Договору становлять:

- Вартість 1 (однієї) машино-години експлуатації Баштовим краном типу Zeppelin ZBK 140 в робочі дні, вихідні та святкові дні - 516 грн. 66 коп. (п`ятсот шістнадцять гривень 66 копійок), крім того ПДВ 20% - 103 грн. 34 коп. (сто три гривні 34 копійок), разом - 620 грн. 00 коп. (шісот двадцять гривень 00 копійок;

- Вартість демонтажу зі зрощенням Баштового крану типу Zeppelin ZBK 140 - 200 000 грн. 00 коп. (двісті тисяч гривень 00 копійок), крім того ПДВ 20% - 40 000,00 (сорок тисяч гривень 00 копійок), разом 240 000,00 (двісті сорок тисяч гривень 00 копійок).

До вартості демонтажу Баштового крану включена вартість вивозу Баштового крану з об`єкту та вартість робіт автокрану.

Згідно з пунктом 4.4. Договору оплата робіт Виконавця проводиться на підставі актів виконаних робіт (наданих послуг), оформлених Виконавцем по цінах згідно п.4.1. даного Договору.

Згідно з п. 4.5. Договору Замовник щомісячно після отримання Актів виконаних робіт протягом п`ятнадцять календарних днів проводить оплату виконаних робіт за попередній місяць.

Позивач добросовісно виконував всі умови Договору та щомісячно передавав Відповідачу належно оформлені Акти наданих послуг та змінні рапорти роботи баштового крану.

Проте, Замовник в порушення взятих на себе зобов`язань не здійснював оплату за надані Послуги в строки та в обсягах узгоджених умовами Договору.

У січні 2021 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №0005 про сплату заборгованості від 20.01.2021 року, проте Відповідач заборгованість не погасив ідо цього часу.

Таким чином, сума заборгованості Замовника перед Виконавцем складає: 789 360,00 грн. за Актами надання послуг, а саме:

- Акт надання послуг №41 від 30 вересня 2020 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2021 року на суму 120 900,00 грн. - сплачений;

- Акт надання послуг №63 від 20 жовтня 2020 року до №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 145 700,00 грн. - сплачений;

- Акт надання послуг №80 від 20 листопада 2020 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 233 740,00 грн. - сплачений;

- Акт надання послуг №86 від 20 листопада 2020 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 59 314,98 грн. - сплачений;

- Акт надання послуг №81 від 20 листопада 2020 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 42 000,00 грн. -сплачений;

- Акт надання послуг №111 від 22 грудня 2020 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 205 220,00 грн. - сплачений;

- Акт надання послуг №6 від 25 січня 2021 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 101 060,00 грн. - сплачений;

- Акт надання послуг №19 від 22 лютого 2021 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 159 960,00 грн. - сплачений;

- Акт надання послуг №22 від 22 лютого 2021 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 59 314,98 грн. - сплачений;

- Акт надання послуг №23 від 22 лютого 2021 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 42000,00 грн. - сплачений;

- Акт надання послуг №39 від 23 березня 2021 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 171 120,00 грн. - сплачений частково, борг 11260,00 грн.

- Акт надання послуг №8 від 21 квітня 2021 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 230 640,00 грн. - не сплачений;

- Акт надання послуг №21 від 21 травня 2021 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 158 100.00 грн. - не сплачений;

- Акт надання послуг №38 від 24 червня 2021 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 210 800,00 грн. - не сплачений;

- Акт надання послуг №49 від 22 липня 2021 року до договору №0109/2020-2 від 01.09.2020 року на суму 178 560,00 грн. - не сплачений.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що всі Акти надання послуг, які надавались Позивачем прийняті та підписані Відповідачем, проте, не сплачені на загальну суму 789 360,00 грн.

Згідно з пунктом 5.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків по цьому Договору, Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

За умовами пункту 6.1. Договору термін дії даного Договору встановлюється з дати його підписання до 28 лютого 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань по даному Договору.

Не зважаючи на строк закінчення терміну дії Договору Замовник (Відповідач) використовує баштовий кран на своєму об`єкті будівництва.

Отже, у якості підстав для своїх позовних вимог Позивач посилається на ту обставину, що Позивач виконав свої зобов`язання перед Відповідачем щодо проведення підрядних робіт, а Відповідач не здійснив повністю оплату та відповідно не виконав свої господарські зобов`язання у зв`язку з чим заборгованість останнього складає 789 360,00 грн. основного боргу.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини підряду на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Кодексу).

Як встановлено ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст. 857 Цивільного кодексу України робота виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Таким чином, при укладенні договору підряду № 0109/2020-2 від 01.09.2020 сторони були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір, в тому числі і щодо вартості проведення будівельних робіт.

Судом встановлено, що відповідач кількість та якість робіт перевірив, підписавши відповідний акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) без зауважень та заперечень, що не спростовувалося стороною відповідача. Матеріали справи не містять мотивованої відмови відповідача від приймання виконаних позивачем робіт з підстав неналежної якості, обсяг виконаних робіт погоджений сторонами.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, відповідачем, виконані роботи оплачено не було, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 789 360,00 грн.

Отже враховуючи надані суду докази суд дійшов висновку про порушення умов укладеного між сторонами договору з боку відповідача в частині проведення повної оплати за виконані роботи у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 789 360,00 грн. є обґрунтованими.

Також позивачем заявлено до стягнення із відповідача пені - 20 785,56 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків по цьому Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 5.4. Договору у разі виникнення під час виконання Договору спірних питань Сторони прикладають всі зусилля для їх розв`язання шляхом переговорів. Якщо Сторони не дійшли згоди - спірні питання вирішуються у господарському суді відповідно до чинного законодавства України.

Пункт 5.5. Договору в усьому іншому, що не передбачене даним Договором, Сторони керуються чинним законодавством України.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, вважає розрахунок арифметично не вірним. Суд, здійснивши власний перерахунок, вважає що до стягненню з відповідача підлягає сума пені у розмірі 18 987,73 грн. Таким чином, вимога про стягнення пені у розмірі 20 785,56 грн. підлягає частковому задоволенню.

Позивачем заявлено до стягнення із відповідача 3% річних у розмірі 4 055,41 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 645,83 грн.

Стосовно вказаних позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, вважає розрахунок арифметично не вірним.

Здійснивши власний перерахунок, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 3626,15 грн., а також 3% річних у розмірі 3695,86 грн., а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 ГПК України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбуд" (вул. Камишинська, 4-А, м. Київ, 01013; ідентифікаційний код 383744729) на Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД-ОПТІМА-КОНСТРАКШЕН" (вул. Вільямса Академіка, буд. 6-Д, корпус 43, м. Київ, 03189; ідентифікаційний код 41236299) 789 360,00 грн. - основного боргу, 18 987,73 грн. - пені, 3 695,86 грн. - 3% річних, 3 626,15 грн. - інфляційних втрат, та судовий збір у розмірі 12 235,05 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 02.12.2021.

Суддя М.О. Лиськов